ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року Справа № 902/210/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "45 Експериментальний механічний завод" на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.05.2022 р. у справі № 902/210/22 (суддя Міліціанов Р.В., повний текст рішення складено 23.05.2022 р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопостачальна компанія "Поділля"

до Державного підприємства "45 Експериментальний механічний завод"

про стягнення 2 473 021, 14 грн

за участю представників сторін:

позивача - Маслій В.І.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергопостачальна компанія "Поділля" звернулося до Господарського суду Вінницької області про стягнення з Державного підприємства "45 Експериментальний механічний завод" заборгованості в розмірі 2 473 021,14 грн за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.05.2019 р. № 03-05/2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.05.2019 р. № 03-05/2019 в частині оплати поставленої електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.04.2022 р. закрито провадження у справі № 902/210/22 в частині стягнення з відповідача 750 000 грн заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.05.2019 р. № 03-05/2019.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості в сумі 750 000 грн, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України стало підставою для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 11.05.2022 р. у справі № 902/210/22 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 723 021, 14 грн - заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.05.2019 р. № 03-05/2019 та 25845, 32 грн витрат по сплаті судового збору.

Судове рішення мотивоване посиланнями на положення ст. ст. 174, 193 ГК України, ст. ст. 6, 526-531, 540, 610-612, 714 ЦК України, а також неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.05.2019 р. № 03-05/2019 в частині оплати поставленої електричної енергії, що стало підставою для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "45 Експериментальний механічний завод" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- у відповідача склалися обставини, що ускладнювали виконання зобов`язань за договором, укладеним з позивачем в повному обсязі, в строки визначені договором, а саме несприятлива фінансова ситуація, пов`язана із невчасним отриманням авансового платежу за укладеними державними контрактами та відсутністю обігових коштів, а також відкритої кредитної лінії. Відповідач планував розрахуватися з позивачем за рахунок коштів, отриманих за виконання договорів № 370/3/5/2/1/9 та № 370/3/5/2/1/8 від 25.08.2021 р., укладених з Міністерством оборони України. Проте, під час виконання вищевказаних договорів у відповідача виникли форс-мажорні обставини, що унеможливили вчасне їх виконання. Дане підтверджується висновками Вінницької ТПП від 24.12.2021 р. № 23/12/501 та 23/12/502 та відповідними сертифікатами;

- відповідач звертає увагу суду на характер діяльності підприємства, що має велике значення, основним напрямком діяльності якого є виконання замовлень для Міністерства оборони України;

- вступна та резолютивна частини оскаржуваного рішення були оголошені судом 11.05.2022 р. Тобто, повний текст рішення мав бути виготовлений не пізніше 21.05.2022 р. Проте, повний текст рішення виготовлено судом лише 23.05.2022 р. та зі змісту рішення суду не вбачається опис обставин, що призвели до затягування процесу виготовлення рішення суду в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 902/210/22 у складі: головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В.

Листом № 902/210/22/3136/22 від 14.06.2022 р. матеріали справи витребувано з Господарського суду Вінницької області.

30.06.2022 р. до суду надійшли матеріали справи № 902/210/22.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.07.2022 р. № 01-05/162 у зв`язку із перебуванням у відпустці головуючого судді по справі Петухова М.Г. у період з 01.07.2022 р. по 15.07.2022 р. включно, відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 902/210/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2022 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.07.2022 р. № 01-05/176 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді по справі Розізнаної І.В., відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №902/210/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2022 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Бучинська Г.Б., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "45 Експериментальний механічний завод" на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.05.2022 р. у справі № 902/210/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 08.09.2022 р. об 14:30 год.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 08.09.2022 р. № 01-05/504 у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді-члена колегії у даній справі - Мельника О.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2022 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В., суддя Бучинська Г.Б.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.09.2022 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі.

Позивач, правом передбаченим ст. 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу суду не подав.

В судовому засіданні 08.09.2022 р. представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання 08.09.2022 р., хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку.

Враховуючи те, що судом вчинено необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши в судовому засіданні представника позивача, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним судом, 30.05.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергопостачальна компанія "Поділля" (постачальник) та Державним підприємством "45 Експериментальний механічний завод" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 03-05/2019.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії (п. 1.2 договору).

Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві - приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору (п. 2.1 договору).

Згідно п. 5.1 договору ціна за спожиту електроенергію споживачем визначається наступним чином: вартість однієї квт. год. на оптовому ринку електричної енергії; виплати, які здійснюються державі; коефіцієнт прибутку компанії; коефіцієнт прибутку компанії складає 1,8%.

Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електроенергії (п. 5.2 договору).

За змістом п. 5.3 договору інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.4 договору).

Згідно п. 5.5 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (спецрахунок).

Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п. 5.6 договору).

Оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строки: починаючи з 25 числа кожного місяця з розрахунку "на вісім діб наперед" з врахуванням прогнозованої кількості споживання електричної енергії споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості поста енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п. 5.7 договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність передбачену договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).

Згідно п. 13.1 договір укладається на 1 рік.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

30.05.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергопостачальна компанія "Поділля" (постачальник) та Державним підприємством "45 Експериментальний механічний завод" (споживач) підписано заяву-приєднання Додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.05.2019 р. № 03-05/2019, згідно якої початок постачання становить з 01.07.2019 р. (а. с. 15, т. 1).

Сторонами також було погоджено Додаток № 2 "Комерційна пропозиція" (а. с. 18-21, т. 1).

До договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.05.2019 р. № 03-05/2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергопостачальна компанія "Поділля" (постачальник) та Державним підприємством "45 Експериментальний механічний завод" (споживач) підписано Додаткову угоду від 30.05.2020 р. за змістом якої сторонами викладено п. 13.1 договору в наступній редакції:

"Договір набирає чинності з дня підписання і діє до 31.12.2021 р. та автоматично продовжує свою дію на наступний календарний рік, якщо жодною із сторін не менш, як за 30 діб не повідомлено про його розірвання.

У разі, якщо на момент укладення договору на об`єкт споживача було припинено/призупинено постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, то постачання здійснюється після відновлення, у встановленому законодавством порядку, надання відповідних послуг" (а. с. 14, т. 1).

На виконання умов укладеного договору протягом грудня 2021 р. та лютого 2022 р., позивачем було поставлено, а відповідачем спожито електричну енергію у кількості 766 774 кВт на загальну суму 3 323 021, 14 грн, що підтверджується підписаними актами приймання-передачі електричної енергії, які долучено до матеріалів справи (а. с. 22-24, т. 1).

В підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем на загальну суму 2 473 021,14 грн до справи долучено підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 р. по 21.03.2022 р. (а. с. 25, т. 1).

Предметом розгляду даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача 2 473 021,14 грн заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.05.2019 р. № 03-05/2019 в частині оплати поставленої електричної енергії.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено апеляційним судом, на виконання умов договору від 30.05.2019 р. № 03-05/2019, позивач протягом грудня 2021 р. та лютого 2022 р. поставив, а відповідач спожив електричну енергію у кількості 766 774 кВт на загальну суму 3 323 021, 14 грн, що підтверджується підписаними актами приймання-передачі електричної енергії, які долучено до матеріалів справи (а. с. 22-24, т. 1).

Враховуючи те, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором від 30.05.2019 р. № 03-05/2019 в частині повної та своєчасної оплати, у нього перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 2 473 021, 14 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 р. по 21.03.2022 р. (а. с. 25, т. 1).

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, відповідач, в добровільному порядку, частково погасив заборгованість в розмірі 750 000 грн.

Так, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.04.2022 р. було закрито провадження у справі № 902/210/22 в частині стягнення з відповідача 750 000 грн заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 30.05.2019 р. № 03-05/2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд, враховуючи положення ст. ст. 174, 193 ГК України, ст. ст. 6, 526-531, 540, 610-612, 714 ЦК України, а також неналежне виконання відповідачем умов договору від 30.05.2019 р. № 03-05/2019 в частині оплати поставленої електричної енергії, дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1723021, 14 грн заборгованості правомірні та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про наявність форс-мажорних обставин як підставу для скасування рішення суду, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки укладений 30.05.2020 р. позивачем та відповідачем договір поставки № 03-05/2019, жодним чином не пов`язаний із договорами № 370/3/5/2/1/9 та № 370/3/5/2/1/8 від 25.08.2021 р., укладеними між відповідачем та Міністерством оборони України 25.08.2021 р.

Посилання відповідача на скрутне фінансове становище не є підставою для звільнення боржника від виконання грошового зобов`язання. Також відповідачем належних доказів на підтвердження факту скрутного фінансового становища на підприємстві суду не надано.

З урахуванням наведених обставин у справі не має значення посилання відповідача на виникнення форс-мажорних обставин за укладеними з Міністерством оборони України договорами № 370/3/5/2/1/9 та № 370/3/5/2/1/8 від 25.08.2021 р. (підтвердженими висновками Вінницької торгово-промислової палати № 23/12/501 та № 23/12/502 від 24.12.2021 р.) як на підставу для скасування рішення місцевого господарського суду.

Також суд вказує, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційної господарським судом додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що апелянт взагалі не наводить у апеляційній скарзі чи окремому клопотанні обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано неможливість подання доказів (висновків Вінницької торгово-промислової палати №23/12/501 та № 23/12/502 від 24.12.2021 р. та відповідних сертифікатів) до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на порушення судом першої інстанції строку складання повного тексту рішення суду, як підставу для його скасування, з врахуванням ст. 277 ГПК України, якою визначено підстави для скасування рішення суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 11.05.2022 р. у справі № 902/210/22 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "45 Експериментальний механічний завод" - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "45 Експериментальний механічний завод" на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.05.2022 р. у справі № 902/210/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2022

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.