РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2022Справа № 910/3975/22

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/3975/22

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфініт Трейд»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

30 травня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (позивач) надійшла позовна заява № НЮ-14/60 від 25.05.2022 року до Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» (відповідач) про стягнення банківської гарантії № BGV/U/03-2-10302 від 06.08.2021 року у розмірі 330 000,00 грн. (триста тридцять тисяч гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань за банківською гарантією № BGV/U/03-2-10302 від 06.08.2021 року не здійснено виплати позивачу гарантії у розмірі 330 000,00 грн., у зв`язку із неналежним виконанням ТОВ «Інфініт Трейд» зобов`язань за договором поставки № Л/НХ-21681/НЮ від 13.10.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3975/22, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфініт Трейд».

20.06.2022 року через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення № 3975/1 від 14.06.2022 року, в яких зазначено, що невиконання договору поставки пов`язане із настанням обставин непереборної сили, які жодна із сторін не могла передбачити, що підтверджується сертифікатом ТПП № 3200-22-0059 від 14.02.2022 року.

24.06.2022 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що неналежне виконання ТОВ «Інфініт Трейд» зобов`язань за договором поставки № Л/НХ-21681/НЮ від 13.10.2021 року сталося внаслідок форс-мажорних обставин, що підтверджується сертифікатом ТПП №3200-22-0059 від 14.02.2022 року, дата настання карантину 24.12.2021 року, станом на 14.02.2022 року карнатин продовжує діяти, отже підстави для задоволення позову відсутні.

28.06.2022 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що установлений Кабінетом Міністрів України постановою № 211 карантин почав діяти з 17.03.2020 року, отже на момент підписання договору поставки № Л/НХ-21681/НЮ від 13.10.2021 року, подання заявки та виконання договору карантин діяв і це відповідно це є непередбачуваною обставиною.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2021 року між позивачем (покупець) та ТОВ «Інфініт Трейд» (постачальник) було укладено договір поставки №Л/НХ-21681/НЮ (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити товар згідно специфікації № 1 (додаток № 1 до даного договору), а покупець прийняти і оплатити його вартість.

В п. 1 договору визначено найменування товару: Сідло одинарне під пестик Код ДК 02:2015-312200004 (елементи електричних схем). Номенклатура товару, його кількість та ціну товару визначено у специфікації №1.

Відповідно до п. 3.2. договору суму договору становить 6 599 400,00 грн.

За умовами п. 5.4. договору доставка товару здійснюється партіями у період не більше 15 днів з моменту подання заявки покупця, відповідно до п. 5.4.4. договору, яка вважається дозволом на доставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Згідно з п. 5.4.1. договору, якщо заявку на доставку товару подано менше ніж за 15 днів до дати закінчення строку дії цього договору, то доставку товару постачальник зобов`язаний здійснити до закінчення строку дії договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 року (п. 10.1. договору).

Відповідно до п. 13.1. договору гарантії виконання цього договору забезпечуються наданням постачальником оригіналу безвідкличної, безумовної банківської гарантії у розмірі 5% вартості договору, що становить 329 970,00 грн.

Пунктом 13.3. договору визначено, що забезпечення виконання договору про закупівлю не повертається постачальнику у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

З метою забезпечення виконання договору № Л/НХ-21681/НЮ від 13.10.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфініт Трейд» (принципал) надало бенефіціару (Акціонерному товариству «Українська залізниця») гарантію № BGV/U/03-2-10302 від 06.08.2021 року видану Акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» (№ 12559/03-2 від 06.08.2021 року).

Відповідно до умов гарантії гарант взяв на себе зобов`язання безумовно та безвідклично сплатити повну суму договірного забезпечення (гарантовану суму) протягом 5 робочих або банківських днів з моменту отримання першої письмової вимоги замовника (бенефіціара) в розмірі 330 000,00 грн. у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням принципалом взятих на себе зобов`язань за договором.

Строк дії гарантії встановлено до 01 квітня 2022 року включно.

Відповідно до п. 6.3.1. договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 5.4.4. договору встановлено, що заявка покупця з накладеними двома кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб, визначених в п. 5.4.2. цього договору, направляється з електронної адреси покупця на електронну адресу постачальника . Датою подання заявки відповідно до п. 5.4. вважається дата відправлення її на електронну адресу постачальника.

У відповідності до наведених умов договору, позивач надіслав ТОВ «Інфініт Трейд» заявки від 30.11.2021 року № НЗ-1/НЗІ-40/1220 щодо поставки сідло одинарне під пестик КС-009 у кількості 600 шт. на суму 232 920,00 грн. з ПДВ, 16.12.2021 року № НЗ-1/НЗТ-40/1399 щодо поставки сідло одинарне під пестик КС-009 у кількості 6896 шт на суму 2 677 027,20 грн. з ПДВ.

Вказані заявки були надіслані 01.12.2021 року та 16.12.2021 року з електронної адреси покупця - на електронну адресу відповідача - .

Враховуючи те, що зазначений товар непоставлено, чим порушено п. 5.4. договору № Л/НХ-21681/НЮ від 13.10.2021 року, службою організації та проведення закупівель надіслано лист вимогу до АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» від 12.01.2022 року № НХЛьв-1/223 щодо настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів гарантії № BGV/U/03-2-10302 на забезпечення виконання договору перерахувати Регіональній філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» гарантійну суму 330 000,00 грн.

У відповідь АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» листом від 19.01.2022 року № 0740/03/2 повідомив, що до листа-вимоги не додано положення про філію, а тому банк не може виконати лист-вимогу.

У відповідь на зазначений лист відповідача, позивачем листом від 31.01.2022 року № НХЛьв-1/793 було надіслано копію положення про філію та витяг з протоколу АТ «Укрзалізниця» від 18.02.2021 року № Ц-56/14 про його затвердження та повторно надіслано лист-вимогу від 12.01.2022 року № НХЛьв-1/223 щодо настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів гарантії BGV/U/03-2-10302 на забезпечення виконання договору перерахувати Регіональній філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» гарантійну суму 330 000,00 грн.

У зв`язку з тим, що вимога позивача до АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» не задоволена, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ТОВ «Інфініт Трейд» зазначає, що від позивача 01.12.2021 року на електронну пошту надійшов лист від 01.12.2021 року № НХЛьв-1/11507 відповідно до якого заявку від 30.11.2021 року №НЗ-1/НЗІ-40/1220 не слід брати до уваги.

Таким чином, з боку ТОВ «Інфініт Трейд» не виконаною є заявка від 16.12.2021 року № НЗ-1/НЗТ-40/1399 щодо поставки позивачу товару - сідло одинарне під пестик КС-009 у кількості 6896 шт. на суму 2 677 027,20 грн. з ПДВ.

Суд зазначає, що 17.03.2020 року Верховна Рада України прийняла закон, яким були внесені зміни в Закон України "Про торгово-промислові палати в Україні". Карантин був включений в список форс-мажорних обставин.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу визначає, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Тобто, у випадку, якщо боржник порушив зобов`язання внаслідок непереборної сили (форс-мажору), він звільняється від відповідальності за таке порушення, якщо при цьому доведе що він об`єктивно не міг попередити таке порушення.

Для застосування норм щодо форс-мажору необхідне дотримання наступних умов: - наявність обставин непереборної сили; - їх надзвичайний характер; - неможливість попередження порушення зобов`язання; - причинний зв`язок між обставинами непереборної сили і невиконанням зобов`язання.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

При цьому, форс-мажорні обставини не мають "преюдиціальний" (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести.

Таким чином, сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те що вони є форс-мажорними і, що ці обставини є форс-мажором саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин довести їх надзвичайність та невідворотність.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача відносно того, що факт віднесення карантину до форс-мажорних обставин не звільняє сторону, яка потрапила під їх дію, від обов`язку доведення їх впливу на неможливість виконання саме конкретного зобов`язання.

Відповідно до п.п. 8.1. - 8.2. укладеного між сторонами договору, сторона яка зазнала впливу обставин непереборної сили звільняється від відповідальності за невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов`язань. Наявність обставин непереборної сили засвідчує Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» шляхом видачі сертифіката. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 (десяти) днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, рекомендованим листом з описом вкладення та сертифікатом Торгово-промислової палати України, що підтверджує про обставини непереборної сили.

Отже, згідно із п. 8.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором у разі, коли таке невиконання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань.

Так, обґрунтовуючи відсутність своєї вини у невиконанні договірних зобов`язань відповідач посилається, зокрема на сертифікат № 3200-22-0059 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий Київською обласною (регіональною) торгово-промисловою палатою від 14.02.2022 року № 26/03-23, яким засвідчено таку форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили) як карантин.

Водночас, у листі від 24.12.2021 року № 24- 11/12-2021 ТОВ «Інфініт Трейд» вказує зокрема про те, що 15-ти денний строк поставки припадає на складну епідеміологічну ситуацію з розповсюдженням респіраторного вірусу SARS-COVID-19 та наближенням новорічних свят. При цьому, до листа від 24.12.2021 року № 24-11/12-2021 не було додано сертифікату № 3200-22-0059 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 14.02.2022 року № 26/03-23, чим порушено п. 8.2. договору.

Відповідно до п. 6.9 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) затвердженого Рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 № 40(3) форс-мажорні обставини мають відповідати таким умовам: обставини мають надзвичайний характер (мають винятковий характер і перебувають за межами впливу сторін); обставини є непередбачуваними (їх настання або наслідки неможливо було передбачити, зокрема на момент укладення відповідного договору, перед терміном настання зобов`язання або до настання податкового обов`язку); обставини є невідворотними, тобто це неминучість події / подій і/або їїЛ`х наслідків; є причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією та неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо).

Отже, у листі від 24.12.2021 року № 24-11/12-2021 вказано, що неможливість виконати умови договору виникла виключно внаслідок діяльності самого ТОВ «Інфініт Трейд», який відповідно до власного комерційного ризику не спланував або не оцінив свої можливості, а отже особисто є відповідальним за результат порушення умов договору. Враховуючи зазначене, причини невиконання договору, викладені в листі до надзвичайних, невідворотних і незалежних від сторін обставин, в розумінні п. 8.1. - 8.2. договору, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", п. 6.9 Регламенту, віднести не можна.

У постанові від 24.02.2016 року у справі № 910/11401/14 Вищим господарським судом України зазначено, що настання певної події, яка обумовлена у договорі, як форс-мажорна обставина (обставина непереборної сили), автоматично не призводить до правових наслідків, таких як розірвання договору, звільнення від відповідальності, тощо. Для настання цих наслідків має бути присутнім причинно-наслідковий зв`язок між настанням такої обставини і неможливістю виконати зобов`язання за договором. Отже, заінтересована сторона, що вимагає розірвання договору з цих підстав, має довести, що форс-мажорна обставина дійсно перешкоджає (перешкоджала) виконанню договору.

Так, відповідач посилаючись на дію форс-мажорних обставин, жодним чином не обґрунтовує наявність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами - карантин, та неможливістю виконати договірні зобов`язання за договором у визначені строки, а також не долучає жодних доказів на підтвердження такого обґрунтування, що свідчить про недоведеність відповідачем наявності такого причинно-наслідкового зв`язку, та безпідставність посилань на форс-мажорні обставини, як підставу, що виключає вину відповідача у невиконанні взятого на себе зобов`язання.

Відповідач, як на підставу для невиплати грошових коштів за банківською гарантією, посилається на виникнення форс-мажорних обставин у ТОВ «Інфініт Трейд», що підтверджується сертифікатом № 3200-22-0059 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Київської торгово-промислової палати від 14.02.2022 року № 26/03-23, в якому зазначено, що на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - карантин з періодом настання 24 грудня 2021 року, який станом на 14 лютого 2022 року триває.

Враховуючи, що постановою Кабінету Міністрів України № 211 встановлено, що із 17.03.2020 року діє карантин, отже на момент підписання договору поставки № Л/НХ-21681/НЮ від 13.10.2021 року, подання заявки та виконання договору карантин діяв і не є непередбачуваною обставиною для сторін договору.

Крім того, сертифікат № 3200-22-0054 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати від 10.02.2022 року № 24/03-23, яким засвідчено таку форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили) як карантин, для Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне виробниче підприємство «Квазар» суд не приймає до уваги, як доказ у даній справі, оскільки дане товариство не є стороною договору поставки від 13.10.2021 року № Л/В-21681/НЮ.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 563 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії (стаття 564 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 200 Господарського кодексу України встановлено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

Суд також приймає до уваги висновок, який викладений у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 910/22706/17.

Верховний Суд у зазначеній постанові, враховуючи приписи статей 560, 563, 565 Цивільного кодексу України вказав на те, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з гаранта розміру банківської гарантії, з огляду на встановлення судами наявності умов, за яких настає відповідальність гаранта та невиконання ним у добровільному порядку своїх зобов`язань за банківськими гарантіями.

Посилання відповідача на те, що до закінчення строку дії гарантії бенефіціар не надав банку письмову вимогу, яка становить належне представлення та відповідає умовам гарантії спростовується наступним.

Відповідно до абзацу 4 гарантії № BGV/U/03-2-10302 від 06.08.2021 року гарантія вступає у силу 06.08.2021 року і залишається дійсною до 01.04.2021 року включно.

Позивач листом від 31.01.2022 року № НХЛьв-1/793 надіслав копію положення про філію та витяг з протоколу АТ «Укрзалізниця» від 18.02.2021 року № Ц-56/14 про його затвердження та повторно надіслано лист-вимогу від 12.01.2022 року № НХЛьв-1/223 щодо настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів гарантії № BGV/U/03-2-10302 на забезпечення виконання Договору перерахувати Регіональній філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» гарантійну суму 330 000,00 грн.

Таким чином, позивач у строки дії гарантії № BGV/U/03-2-10302 від 06.08.2021 року звернувся до відповідача з відповідною заявою про виплату.

Враховуючи викладене, підстав для відмови у виплаті банківської гарантії передбаченої п. 13.1. договору у відповідача не було.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфініт Трейд» не виконано заявку від 16.12.2021 року № НЗ-1/НЗТ-40/1399, що є порушенням зобов`язання за договором поставки від 13.10.2021 року № Л/В- 21681/НЮ, отже це є підставою для виплати банківської гарантії Акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» на вимогу регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до умов банківської гарантії № BGV/U/03-2-10302 від 06.08.2021. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.

Щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу третьої особи суд виходить з наступного.

Позивач у заяві від 05.08.2022 року просить суд відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у повному обсязі, або зменшити розмір заявлених витрат на правничу допомогу мотивуючи тим, що третьою особою не було дотримано вимог співмірності витрат на правничу допомогу зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на її виконання, невідповідністю таких витрат критерію реальності, розумності їх розміру.

У даній справі підлягають встановленню обставини щодо настання гарантійного випадку, яким, відповідно до умов гарантії, є невиконання чи неналежне виконання третьою особою умов договору № Л/НХ-21681/НЮ від 13.10.2021 року.

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініт Трейд» про стягнення 1 323 373,80 грн. штрафних санкцій у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо поставки товару за договором поставки № Л/НХ-21681/НЮ від 13.10.2021 року (призначена до розгляду на 12.09.2022 року). Представництво інтересів ТОВ «Інфініт Трейд» у справі № 910/4234/22 також здійснює Адвокатське бюро "Андрія Зарицького", в особі Андрія Зарицького. Адвокатом поданий відзив на позовну заяву, в якому визначений орієнтовний розрахунок витрат під час розгляду справи в суді першої інстанції, який становить 30 000,00 грн.

Оскільки у даній справі № 910/3975/22 та у справі № 910/4234/22 представництво інтересів ТОВ «Інфініт Трейд» здійснює адвокатське бюро «Андрія Зарицького», обставини, що підлягають доведенню та з`ясуванню судом у кожній зі згаданих справ є аналогічними, а саме - наявність факту невиконання чи неналежного виконання ТОВ «Інфініт Трейд» умов договору №Л/НХ-21681/НЮ від 13.10.2021 року, заявлена до стягнення сума судових витрат на надання правничої допомоги у розмірі 25 000,00 грн. є завищеною та не обґрунтована жодними доказами, документально не підтверджено необхідність понесення таких витрат.

Адже, як зазначено вище, заявлена вартість послуг: Аналіз позовної заяви та долучених до неї документів щодо перспективи судового розгляду, аналіз чинного законодавства та судової практики, надання рекомендацій щодо вчинення дій чи утримання від них - 5000,00 грн.; підготовка письмових пояснень по суті позову - 20 000,00 грн.

З огляду на обсяг технічної та юридичної роботи, в тому числі можливий час, затрачені при наданні правничої допомоги у заявленому обсязі, зважаючи на представництво адвокатом інтересів ТОВ "Інфініт Трейд" у справі № 910/4234/22 (заявлений розмір витрат на правничу допомогу - 30 000,00 грн.) розмір витрат на правничу допомогу - 25 000,00 грн. у даній справі очевидно не відповідає критеріям реальності витрат та розумності їх розміру.

З аналізу судової практики Верховного Суду (постанови КГС ВС від 21.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18), якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Верховний Суд у справі № 912/3412/16 дійшов висновку, що за результатами розгляду та вирішення справи по суті при розподілі судових витрат суди мають вирішити щодо сторони, не на користь якої ухвалено остаточне судове рішення, питання відшкодування (компенсації) іншій стороні понесених судових витрат по справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Відповідний механізм щодо відшкодування (компенсації) понесених судових витрат застосовується й до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в порядку, визначеному ч. 13 ст. 129 ГПК України. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі № 530/1731/16-ц.

Відповідно до додатку № 7 від 08.06.2022 року до договору про надання правової допомоги №02- від 15.02.2022 року вартість правової допомоги, що надається ТОВ ТОВ «Інфініт Трейд» (клієнту) за його дорученням складає:

a) За правову допомогу із з здійснення аналізу позовної заяви та долучених до неї документів у правовідносинах Клієнта та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» у справі № 910/3975/22 про стягнення грошових коштів за банківською гарантією № BGV/U/03-2-10302 від 06.08.2021 з Акціонерного товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», в якій Клієнт виступає третьою особою на стороні відповідача щодо перспективи судового розгляду, аналіз чинного законодавства та судової практики, надання рекомендацій щодо вчинення дій або утримання від них, Клієнт сплачує 5 000,00 грн.;

b) За підготовку та подання письмових пояснень по суті позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» у справі № 910/3975/22 про стягнення грошових коштів за банківською гарантією № BGV/U/03-2-10302 від 06.08.2021 з Акціонерного товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», в якій Клієнт виступає третьою особою на стороні відповідача Клієнт сплачує 20 000,00 грн.;

c) За представництво інтересів Клієнта підчас розгляду справи № 910/3975/22 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» у справі № 910/3975/22 про стягнення грошових коштів за банківською гарантією № BGV/U/03-2-10302 від 06.08.2021 з Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк», в якій Клієнт виступає третьою особою на стороні відповідача в суді першої інстанції Клієнт сплачує 1 000,00 грн. за кожне судове засідання;

d) Надання іншої правової допомоги (проведення консультаційних нарад, надання рекомендацій щодо вчинення дій або утримання від останніх, збір доказів, звернення із запитами, представництво в органах державної влади, установах, підприємствах організаціях тощо), необхідної для належного виконання доручення Клієнта вираховується з погодинної вартості послуг адвокатів Адвокатського бюро та становить 1 600 грн. за 1 робочу годину адвоката.

На підтвердження понесених витрат ТОВ «Інфініт Трейд» на правову допомогу суду надано акт надання правової допомоги № 132 від 18.07.2022 року на суму 25 000,00 грн. та платіжне доручення № 161 від 19.07.2022 року на суму 25 000,00 грн. Однак, вказаний акт не містить розбивки вартості години роботи адвоката та відповідно не зазначено скільки годин було витрачено адвокатом для виконання даної роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу ТОВ «Інфініт Трейд» у сумі 25 000,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки адвокатом Зарицьким А.Д. не надано розрахунку почасової оплати виконаних робіт за вказаним договором, у суду відсутні обґрунтовані правові підстави для стягнення з позивача заявлених третьою особою витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн., не надано обґрунтованого розрахунку витраченого часу та відповідно наданої правової допомоги у справі № 910/3975/22.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 4 950,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» (ідентифікаційний код 26547581, адреса: 01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, 8) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40081195, адреса: 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1) грошові кошти: банківської гарантії - 330 000,00 грн. (триста тридцять тисяч гривень) та судовий збір - 4950,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 06.09.2022р.

Суддя О.В. Котков