УХВАЛА

м. Київ

06.09.2022Справа № 910/8503/22

Суддя Господарського суду міста Києва Н.Плотницька, розглянувши заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 23 ідентифікаційний код 33745659) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Луніна Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів № 13572-П від 01.06.2016 у розмірі 87 195 грн 24 коп., 26 362 грн 97 коп. інфляційних втрат, 5 199 грн 69 коп. 3 % річних та 2 813 грн 34 коп. пені встановив, що подана заява підлягає частковому задоволенню.

06.09.2022 суддею Н.Плотницькою, в результаті часткового задоволення заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс", було видано судовий наказ про стягнення з Фізичної особи-підприємця Луніна Андрія Вікторовича заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів № 13572-П від 01.06.2016 у розмірі 87 195 грн 24 коп. та суму судових витрат у розмірі 248 грн 10 коп.

Стосовно вимог про стягнення 26 362 грн 97 коп. інфляційних втрат, 5 199 грн 69 коп. 3 % річних та 2 813 грн 34 коп. пені суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Нормами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до пункту 4.1. та 4.2. договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 13572-П від 01.06.2016 за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть взаємну відповідальність згідно чинного законодавства. За прострочення оплати послуг з вивезення побутових відходів за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення.

Отже, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, а 3 % річних та інфляційні втрати є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, вимоги про сплату пені, 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак, вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Оскільки вимоги про стягнення 26 362 грн 97 коп. інфляційних втрат, 5 199 грн 69 коп. 3 % річних та 2 813 грн 34 коп. пені не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу за вимогами в цій частині.

Крім того, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до статей 147, 148, 150, 152, 153, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" у видачі судового наказу за вимогами про стягнення 26 362 грн 97 коп. інфляційних втрат, 5 199 грн 69 коп. 3 % річних та 2 813 грн 34 коп. пені.

Суддя Н.Плотницька