ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. Справа №910/19019/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Головуючий суддя Бонк Т.Б.

Судді Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Кострик К.,

за участю представників сторін:

позивача: Грицьків М.І.,

відповідача, третьої особи: не з`явився,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" б/н

від 02.07.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/2339/21 від 12.07.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.06.2021 (суддя Кобецька С.М., повний текст складено 14.06.2021)

у справі №910/19019/20

за позовом: Івано-Франківської обласної ради в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні

позивача: Комунальне некомерційне підприємство "Прикарпатський клінічний шкірно-

венерологічний центр Івано-Франківської обласної ради", м. Івано-Франківськ

про стягнення неустойки в розмірі 59 687,63 грн, усунення перешкод в користуванні майном шляхом його звільнення

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020року Івано-Франківська обласна рада в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до ПрАТ "ВФ Україна" про стягнення неустойки в розмірі 59 687,63 грн за період безпідставного користування майном та усунення перешкод в користуванні майном шляхом його звільнення(з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 21.04.2021).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, області від 03.02.2020 відповідачу передано в оренду частину горища загальною площею 10,0 кв.м по вул. Короля Данила, 10 у м.Івано-Франківську строком по 03.05.2020. Позивач вказує, що з урахуванням листа КНП "Прикарпатський клінічний шкірно-венерологічний центр Івано-Франківської обласної ради"(балансоутримувача орендованого майна) від 03.04.2020, в якому останній повідомив, про систематичне порушення орендарем умов договору, Управління листом від 07.04.2020 повідомило відповідача про те , що договір продовжуватись не буде і про необхідність повернення об`єкта оренди після закінчення його дії. Однак, відповідач орендоване майно не повернув і продовжує ним користуватись без відповідних правових підстав, у зв`язку з чим позивач на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України та п.5.1.2 договору здійснив нарахування 59 687,63грн неустойки в сумі подвійного розміру орендної плати та просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні майном шляхом його звільнення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 позовну заяву Івано- Франківської обласної ради в особі Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області та додані до неї документи передано за виключною підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04.06.2021 у справі №910/19019/20 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ПрАТ "ВФ Україна" на користь Івано-Франківської обласної ради в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області 59 687,63 грн неустойки та 4 204, 00 грн судового збору. Зобов`язано ПрАТ "ВФ Україна" усунути перешкоди в користуванні частиною горища загальною площею 10,0 кв.м. по вул. Короля Данила, 10 у м.Івано-Франківську шляхом його звільнення.

При прийнятті рішення суд першої інстанції, пославшись на те, що строк дії договору оренди закінчився 03.05.2020, орендодавець та балансоутримувач не надали своєї згоди на продовження терміну дії договору через погіршення орендарем стану об`єкта оренди, що підтверджується листами №01/54 від 03.04.2020, № 84/08-04/007 від 07.04.2020, відсутність письмової заяви орендаря про намір продовжити термін дії договору, в т. ч. укладеного договору оренди на новий строк, як і відсутність в матеріалах страви доказів повернення відповідачем позивачу за актом приймання-передачі орендованого майна, дійшов висновку, що правові підстави для користування відповідачем частиною горища відсутні, наслідком чого є усунення перешкод в користуванні позивачем орендованим майном шляхом його звільнення. Перевіривши проведений позивачем розрахунок суми неустойки в розмірі 59 687,63грн, суд вказав, що такий проведено правильно. При цьому суд зазначив, що добровільна часткова сплата ПрАТ ВФ Україна неустойки в сумі подвійного розміру орендної плати за час безпідставного користування об`єктом оренди, підтверджує правомірність заявлених позовних вимог, у тому числі в частині зобов`язання відповідача звільнити частину горища загальною площею 10,0 кв. м по вул. Короля Данила, 10 у м. Івано-Франківську.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПрАТ "ВФ Україна" оскаржило його в апеляційному порядку, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, що позивачем не було надано суду жодних доказів, які б підтверджували той факт, що Івано-Франківська обласна рада чи Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області є власником або титульним володільцем нерухомого майна -частини горища загальною площею 10,0 кв.м на вул. Короля Данила, 10 у м. Івано-Франківську. Окрім того, позивачем не було подано суду належних доказів вчинення перешкод відповідачем у користуванні вказаним майном. Скаржник вказує, що як на підставу для задоволення позовних вимог про усунення перешкод в користуванні майном суд першої інстанції посилається на п.2.3. договору оренди, відповідно до якого, орендар повертає балансоутримувачу об`єкт оренди за актом приймання передачі у погоджений сторонами термін. Проте, заявлені позовні вимоги мають зовсім іншу правову природу і не стосуються зобов`язання орендаря виконати умову договору оренди, шляхом повернення майна балансоутримувачеві, а є вимогами про усунення перешкод в користуванні майном - негаторним позовом.

Також, посилаючись на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 916/1319/19, скаржник вказує, що при розрахунку розміру неустойки згідно з ч.2 ст.785 ЦК України за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном. Відтак, здійснивши власний розрахунок відповідач зазначає, що до стягнення підлягає 41 965,79 грн неустойки.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №910/19019/20 апеляційну скаргу ПрАТ "ВФ Україна" задоволено частково. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.06.2021 у справі №910/19019/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 17 721,84 грн неустойки скасовано, в цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.06.2021 у справі №910/19019/20 в частині зобов`язання ПрАТ "ВФ Україна" усунути перешкоди в користуванні частиною горища загальною площею 10,0 кв.м по вул. Короля Данила, 10 у м. Івано-Франківську шляхом його звільнення скасовано, в цій частині прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем в частині позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном шляхом його звільнення обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, а в частині відмови у стягненні неустойки в сумі 17 721,84 грн, яка фактично є сумою нарахованого ПДВ, виходив з того, що при розрахунку розміру неустойки згідно із ч. 2 ст. 785 ЦК за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму не включається ПДВ, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном.

Постановою Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №910/19019/20 касаційну скаргу Івано-Франківської обласної ради в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області задоволено частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №910/19019/20 скасовано. Справу №910/19019/20 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову апеляційного суду, Верховний Суд вказав, що апеляційний суд неналежним чином обгрунтував свої висновки про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права та не надав належної правової оцінки обставинам, якими позивач обґрунтовує вимогу про захист прав, зокрема щодо невиконання відповідачем зобов`язань, передбачених, як умовами договору, так і чинним законодавством, з повернення об`єкта оренди у зв`язку з припиненням орендних правовідносин, що є наслідком для застосування до орендаря відповідальності, передбаченої статтею 785 ЦК України. Касаційний суд зазначив, що поза увагою суду апеляційної інстанції залишився той факт, що позивачем предмет і підстави позову не було обґрунтовано ані обставинами, ані нормами матеріального права, які б давали підстави для висновку про звернення позивача за захистом порушеного права до суду саме з негаторним позовом, тому висновок суду про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права є передчасним. Також апеляційним судом не з`ясовано та не надано відповідної правової оцінки тим обставинам, чи виконало ПрАТ ВФ Україна свій обов`язок щодо повернення орендованого майна та оформлення повернення орендарем цього майна шляхом підписання акта приймання-передачі після закінчення дії договору, чи надано відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову відповідні докази на виконання такого обов`язку.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 справу №910/19019/20 прийнято до розгляду колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г. та призначено її розгляд в судовому засіданні 30.08.2022.

08.08.2022 надійшли письмові пояснення Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області з урахуванням постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у даній справі.

Позивач вказує, зокрема, про відсутність у відповідача умов, які б перешкоджали йому вчасно повернути орендоване майно у передбачений договором строк, водночас позивач повідомив про припинення договору в межах місячного строку, доказів ухилення позивача від обов`язку прийняти майно від орендаря відповідач не надав. Щодо доводів скаржника про помилкове врахування судом суми ПДВ при розрахунку неустойки позивач зазначає, що така умова передбачена п.5.1.2 договору, згідно з яким у випадку невиконання орендарем зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди він сплачує орендодавцеві неустойку в сумі подвійного розміру орендної плати, встановленої і нарахованої згідно з цим договором з врахуванням ПДВ, за період безпідставного користування об`єктом оренди.

Ухвалою від 30.08.2022 розгляд справи відкладено на 06.09.2022.

06.09.2022 від КНП Прикарпатський клінічний шкірно-венерологічний центр Івано-Франківської обласної ради(третьої особи) надійшла заява про розгляд даної справи за відсутності його представника.

У судовому засіданні 06.09.2022 представник позивача заперечив щодо апеляційної скарги та надав усні пояснення.

Скаржник не забезпечив явки свого представника в судове засідання 06.09.2022, про проведення якого його представника адвоката Ліпенка Ю.К. було повідомлено під розписку в судовому засіданні 30.08.2022.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати частково з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

03.02.2020 Івано-Франківська обласна рада в особі Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області (перейменовано Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області) (орендодавець), КНП Прикарпатський клінічний шкірно-венерологічний центр Івано-Франківської обласної ради (балансоутримувач) та ПрАТ ВФ Україна (орендар) укладено договір оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області(том 1,а.с. 11-17).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору орендодавець передає у строкове платне користування орендарю з метою розміщення обладнання стільникового зв`язку частину горища загальною площею 10,0 кв. м по вул. Короля Данила, 10 у м. Івано-Франківську, що перебуває на балансі КНП Прикарпатський клінічний шкірно-венерологічний центр Івано-Франківської обласної ради.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акта приймання передачі. Передача майна в оренду не надає орендодавцю право власності на це майно. Майно залишається у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням обласної ради від 10.06.2016 № 207-5/2016, становить 4 651,98 грн з ПДВ за базовий місяць і перераховується на рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця з врахуванням індексу інфляції (пункти 4.1, 4.2 договору).

Відповідно до підпунктів 3.2.3, 3.2.4 пункту 3.2 договору орендар зобов`язався утримувати об`єкт оренди у справному стані, за власні кошти і за письмовим погодженням орендодавця та балансоутримувача здійснювати його поточний і капітальний ремонт, підтримувати чистоту об`єкта оренди, а також закріпленої території згідно з санітарними правилами.

За змістом пункту 7.6 цей договір припиняється у випадках, зокрема закінчення строку, на який його було укладено. Про припинення в цьому випадку сторони повідомляють одна одну не пізніше, як в місячний термін із дня закінчення цього договору (підпункт 7.6.1 договору).

Згідно з пунктом 7.8 договору останній підлягає продовженню при умові, що орендар належним чином виконував умови цього договору, в тому числі своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату і не пізніше, як за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору подав орендодавцеві письмову заяву на продовження терміну його дії.

Договір оренди не підлягає продовженню у випадку порушення орендарем істотних умов договору (підпункт 7.9.3 пункту 7.9 договору).

Після закінчення дії цього договору орендар повертає балансоутримувачу об`єкт оренди за актом приймання-передачі у погоджений сторонами термін, але не пізніше, як протягом 20-ти календарних днів із дня припинення дії договору (пункт 2.3 договору).

У випадку невиконання орендарем зобов`язання щодо повернення орендодавцеві об`єкта оренди відповідно до пункту 2.3 цього договору, він сплачує орендодавцеві неустойку в сумі подвійного розміру орендної плати, встановленої і нарахованої згідно з цим договором, з урахуванням ПДВ за період безпідставного користування об`єктом оренди (підпункт 5.1.2 пункту 5.1 договору).

У пункті 7.1 договору визначено, що він діє з 03.02.2020 по 03.05.2020.

Відповідно до акта приймання-передачі нерухомого майна від 03.02.2020 орендодавець за участю балансоутримувача передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частину горища загальною площею 10,0 кв. м по вул. Короля Данила, 10 у м. Івано-Франківську. Цей акт підписано та скріплено печатками сторін без зауважень(том 1,а.с. 19).

У листі від 03.04.2020 № 01/54 КНП Прикарпатський клінічний шкірно-венерологічний центр Івано-Франківської обласної ради, адресованому Управлінню об`єктами спільної власності територіальних громад області, заперечило щодо продовження договору оренди із ПрАТ ВФ Україна у зв`язку з погіршенням орендарем стану орендованого майна (за час розміщення обладнання стільникового зв`язку відбулись зміни в конструкції даху будівлі, що призвели до зіпсування даху та замокання горища і робочих кабінетів, про що неодноразово повідомлялось орендаря, який не ліквідував причини замокання) та нездійсненням останнім капітального ремонту об`єкта оренди (том 1,а.с. 20).

Згідно з листом від 07.04.2020 № 84/08-04/007 орендодавець повідомив орендаря про необхідність повернення об`єкта оренди після закінчення строку дії договору за актом приймання-передачі протягом 20-ти днів із дня припинення договору. Окрім того, у цьому листі позивач зазначив про відсутність згоди балансоутримувача на продовження терміну дії договору та неподання орендарем письмової заяви на продовження терміну дії договору у визначений п.7.8 договору строк(том 1,а.с. 21).

Як доказ надіслання цього листа позивач долучив до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 08.04.2020, з якого вбачається, що представник ПрАТ «ВФ Україна» отримав таке відправлення 13.04.2020.

23.09.2020 позивач на адресу відповідача направив претензію № 246/08-04/007 з вимогою сплатити неустойку в сумі 16 904,50 грн, нараховану відповідно до підпункту 5.1.2 договору оренди, за безпідставне використання частиною горища по вул. Короля Данила, 10 у м. Івано-Франківську, та вимогою повернути об`єкт оренди(том 1,а.с. 23).

21.10.2020 позивачем на адресу відповідача направлено претензією № 274/03-02/007, у якій було викладено вимогу про сплату відповідачем неустойки на підставі до підпункту 5.1.2 договору оренди в розмірі 8 632,82 грн за безпідставне використання частини горища на вул. Короля Данила, 10 у м. Івано-Франківську та про повернення об`єкта оренди(том 1, а.с. 26).

Оскільки ПрАТ ВФ Україна не виконано зобов`язання з повернення об`єкта оренди після закінчення дії договору оренди Івано-Франківська обласна рада в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області завернулася до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку неустойки, у зв`язку з неповерненням об`єкта оренди після закінчення строку дії договору, позивач за період з 24.05.2020 по 21.04.2021 нарахував відповідачу неустойку в сумі 106 331,07 грн, з якої відповідачем погашено заборгованість в сумі 46 643,44 грн, тому сума несплаченої ПрАТ ВФ Україна неустойки становить 59 687,63 грн(том 1,а.с. 120).

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Як на підстави позову у даній справі позивач вказує на невиконання відповідачем зобов`язань, передбачених п.2.3 договору та ст.785 ЦК України, з повернення об`єкта оренди у зв`язку з припиненням орендних правовідносин, що є наслідком для застосування до орендаря відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України у вигляді сплати неустойки.

Правовідносини у даній справі виникли на підставі укладеного 03.02.2020 Івано-Франківська обласна радою в особі Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області (перейменовано Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області) (орендодавцем), КНП Прикарпатський клінічний шкірно-венерологічний центр Івано-Франківської обласної ради (балансоутримувачем) та ПрАТ ВФ Україна (орендарем) договору оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, за умовами якого відповідачу передано в оренду з метою розміщення обладнання стільникового зв`язку частину горища загальною площею 10,0 кв. м по вул. Короля Данила, 10 у м. Івано-Франківську, що перебуває на балансі КНП Прикарпатський клінічний шкірно-венерологічний центр Івано-Франківської обласної ради, строком з 03.02.2020 по 03.05.2020.

Орендні відносини регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, а щодо оренди державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються також Законом України "Про оренду державного та комунального майна", яким урегульовано правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Орендою, згідно з статтею 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції чинній на момент укладення договору) є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст.759 ЦК України, ч.1 ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором ( ч.1 ст. 763 ЦК України).

Орендар має переважне право перед іншими суб`єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди. Орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (частини 1, 3 ст. 285 ГК України).

Частинами 2, 4 ст. 291 ГК України, ч. 1 ст. 24 статтею 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" обумовлено, що договір оренди припиняється у разі, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до п.7.6 договору оренди цей договір припиняється у випадках, зокрема закінчення строку, на який його було укладено. Про припинення в цьому випадку сторони повідомляють одна одну не пізніше, як в місячний термін із дня закінчення цього договору (підпункт 7.6.1 договору).

Частиною 1 статті 25 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено обов`язок орендаря після припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому положення частини 7 статті 193 ГК і статті 525 ЦК встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що після закінчення дії цього договору орендар повертає балансоутримувачу об`єкт оренди за актом приймання-передачі у погоджений сторонами термін, але не пізніше, як протягом 20-ти календарних днів із дня припинення дії договору.

Відповідно до частини 4 статті 291 ГК України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки згідно з частиною 2 статті 785 ЦК.

Як зазначено вище, сторони погодили строк дії договору до 03.05.2020.

Доказів продовження його дії, звернення орендаря про наявність у нього наміру продовжити орендні відносини у передбаченому п.7.8 договору порядку відповідач не надав.

З матеріалів справи вбачається, що до закінчення дії договору балансоутримувач в листі від 03.04.20220 повідомив орендодавця про наявність заперечень щодо продовження договору оренди із ПрАТ ВФ Україна у зв`язку з погіршенням орендарем стану орендованого майна, і в подальшому в листі від 07.04.2020 орендодавець повідомив орендаря про необхідність повернення об`єкта оренди після закінчення строку дії договору за актом приймання-передачі протягом 20-ти днів із дня припинення договору.

Докази повернення орендованого майна балансоутримувачу у передбачений пунктом 2.3 договору оренди 20-ти денний строк з дня припинення дії договору в матеріалах справи відсутні.

У частині 1 статті 614 ЦК визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно з частиною 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 у справі № 904/4472/20 вказав, що невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 ЦК, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 ЦК. Тобто судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав (аналогічна за змістом правова позиція наведена Верховним Судом України у постанові 02.09.2014 у справі № 3-85гс14, Верховним Судом у постановах від 11.04.2018 у справі № 914/4238/15, від 24.04.2018 у справі № 910/14032/17, від 09.09.2019 у справі № 910/16362/18, від 06.02.2020 у справі № 915/1429/19.

Разом із тим, до предмета доказування при вирішенні спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини 2 статті 785 ЦК як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди входять обставини, пов`язані з невжиттям орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин, за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисним ухиленням орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утриманням орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджанням орендарем у доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутністю з боку орендодавця бездіяльності та невчиненням ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Обставини вчинення орендарем дій з повернення орендованого майна та відсутність у нього умислу на ухилення від повернення об`єкта оренди виключають можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини 2 статті 785 ЦК (аналогічна за змістом правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1806/17, від 06.02.2020 у справі № 915/1429/19, постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.12.2019 у справі № 910/20370/17).

В матеріалах даної справи відсутні докази, подані відповідачем як орендарем, на підтвердження вжиття ним будь-яких заходів, спрямованих на повернення об`єкту найму орендодавцю. Також суду не подано доказів існування реальних обставин, які б перешкоджали відповідачу повернути об`єкт оренди чи доказів ухилення позивача від отримання об`єкту найму.

Як встановлено судом, орендодавець також упродовж вересня-жовтня 2020року вимагав у відповідача повернути об`єкт оренди, направляючи йому відповідні листи, однак такі залишені відповідачем без реагування. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на вимоги позивача відповідач здійснив добровільну часткову сплату неустойки в сумі 46 643,44грн як подвійного розміру орендної плати за час безпідставного користування об`єктом оренди, яка передбачена пунктом 5.1.2. договору.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у відповідача правових підстав для користування частиною горища загальною площею 10,0 кв. м по вул. Короля Данила, 10 у м. Івано-Франківську, а відтак про обгрунтованість заявлених позовних вимог позивача про усунення перешкод в користуванні позивачем орендованим майном шляхом його звільнення.

Колегія суддів відхиляє як безпідставні твердження скаржника про недоведеність позивачем, що він є власником спірного майна, оскільки згідно з статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад в тому числі можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, тощо.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача в оренду майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону.

Договір оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 03.02.2020 укладено Івано-Франківською обласною радою в особі Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області на підставі розпорядження голови Івано-Франківської обласної ради №698-р від 09.12.2019 "Про передачу в оренду майна власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" та Положення про Управління об`єктами спільної власності територіальних громад області, затвердженого розпорядженням Івано-Франківської обласної ради №823-р від 25.10.2016.

Твердження скаржника про обрання позивачем неналежного способу захисту свого порушеного права, оскільки заявлені позовні вимоги не стосуються зобов`язання орендаря виконати умову договору оренди шляхом повернення майна балансоутримувачеві, а, на думку апелянта, є вимогами про усунення перешкод в користуванні майном - негаторним позовом, апеляційний суд вважає безпідставними, так як позивачем предмет і підстави позову не було обґрунтовано ані обставинами, ані нормами матеріального права, які б давали підстави для висновку про звернення позивача за захистом порушеного права до суду саме з негаторним позовом. Так, у даному випадку, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги фактом невиконання відповідачем зобов`язань, передбачених, як умовами п.2.3 договору, так і чинним законодавством, зокрема, ст.785 ЦК України, з повернення об`єкта оренди у зв`язку з припиненням орендних правовідносин, що є наслідком для застосування до орендаря відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України у вигляді сплати неустойки. Тобто у даній справі позивач обрав зобов`язально-правовий засіб захисту свого порушеного права, а не, як стверджує апелянт негаторний позов, який належить до виду речово-правового засобу захисту і передбачений ст. 391 ЦК України, посилань на яку позовна заява не містить.

Умовами п.5.1.2 сторони визначили, що у випадку невиконання орендарем зобов`язання щодо повернення орендодавцеві об`єкта оренди він сплачує орендодавцеві неустойку в сумі подвійного розміру орендної плати, встановленої і нарахованої згідно з цим договором з врахуванням ПДВ за період безпідставного користування об`єктом оренди.

За безпідставне користування об`єктом оренди в період травня 2020року по квітень 2021року позивачем нараховано відповідачу неустойку в розмірі 59 687,63грн.

З огляду на встановлений судом факт невиконання відповідачем свого зобов`язання з повернення об`єкта оренди, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність правових підстав для застосування ч.2 ст. 785 ЦК України та стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення.

Проте, перевіривши поданий розрахунок, суд звертає увагу на те, що у розмір неустойки (подвійна плата орендної плати) позивачем було безпідставно включено податок на додану вартість у розмірі 20 %, з огляду на наступне.

Так, у постанові від 20.11.2020 у справі № 916/1319/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала, що Податковим Кодексом України, як спеціальним нормативним актом, що визначає будь-які питання щодо оподаткування, елементи податку, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування, не передбачено включення до бази оподаткування податком на додану вартість будь-яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань юридичною особою, а навпаки, прямо зазначено про те, що до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені). При цьому, для цілей оподаткування законодавцем не передбачено виключень щодо спеціальної неустойки, передбаченої частиною другою статті 785 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу пункту 9.1 статті 9, підпункту 14.1.179 пункту 14.1 статті 14, статті 180, статті 188 ПК України, податок на додану вартість (ПДВ) - це загальнодержавний непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем (споживачем робіт, послуг), але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (виробник, надавач послуг), тобто особа, що здійснює господарську діяльність (платник податку).

Основою для розрахунку ПДВ виступає додана вартість - знов створена вартість підприємством за рахунок його власних факторів виробництва (землі, капіталу, робочої сили, підприємництва тощо). Додана вартість (Value Added) це різниця між вартістю продукції, яку випускає підприємство, та вартістю засобів виробництва які ним використовуються; це вартість, яка додається в процесі виробництва товарів до вартості сировини, матеріалів, палива на кожній стадії руху товарів від виробника до споживача; це вартість послуги, яка надана юридичною особою до закупленої сировини та матеріалів своїми факторами виробництва; це чистий внесок фірми у створення товару.

Виходячи з аналізу частини другої статті 785 ЦК України, неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення її повернення, враховуючи природу її виникнення, не генерує додану вартість, оскільки не є товаром або послугою, її виникнення не пов`язане з впливом дій виробника/надавача послуг, розмір такої неустойки не залежить від вартості використаних продавцем/надавачем послуг сировини, інших товарів та додаткових послуг.

Неустойка, нарахована на підставі частини другої статті 785 ЦК України є спеціальною санкцією за порушення законодавства, вона не може бути об`єктом оподаткування податком на додану вартість в силу своєї правової природи як міри відповідальності.

Відтак при розрахунку розміру неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном.

Враховуючи вищевказане апеляційний суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного розрахунку:

Подвійна плата орендна плата за спірний період становила 106 331, 07 грн, в тому числі ПДВ. Як вбачається з розрахунку позивача, залишок заборгованості відповідача позивач визначив в сумі 59 687,63 грн неустойки з включенням ПДВ, з урахуванням сплати відповідачем 46 643,44 грн.

Загальний розмір неустойки без урахування ПДВ у складі орендної плати становить 88 606,23грн.

За таких умов, сума неустойки до оплати (без включення ПДВ) становить 41 965,79 грн, згідно з наступним розрахунком: 88 609,23 грн- 46 643,44 грн = 41 965,79грн.

Однак, суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково стягнув з відповідача 59 687,63 грн неустойки з включенням ПДВ в сумі 17 721,84грн, який, як зазначено вище, не підлягав нарахуванню.

Аналогічний розрахунок викладений скаржником в апеляційній скарзі та відповідно до вимог ст. 269 ГПК України враховується апеляційним судом.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ПрАТ "ВФ Україна" належить задоволити частково, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.06.2021 у справі №910/19019/20 в частині стягнення з ПрАТ "ВФ Україна" на користь Івано-Франківської обласної ради в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області 59 687,63 грн неустойки скасувати частково та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 41 965,79грн неустойки. В іншій частині рішення залишити без змін.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції на підставі ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача, сплачений відповідачем судовий збір слід покласти на позивача пропорційно до задоволених апеляційних вимог.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" б/н від 02.07.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/2339/21 від 12.07.2021)- задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.06.2021 у справі №910/19019/20 в частині стягнення з ПрАТ "ВФ Україна" на користь Івано-Франківської обласної ради в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області 59 687,63 грн неустойки скасувати частково.

В цій частині прийняти нове рішення.

Позов Івано-Франківської обласної ради в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області до Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" про стягнення неустойки задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (ідентифікаційний код 14333937, місцезнаходження: вул. Лейпцизька, буд.15, м.Київ, 01601) на користь Івано-Франківської обласної ради (ідент.код 00022510, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004 ) в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області (ідент.код 34844218, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004 ), одержувач - ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код одержувача 37951998, рахунок0009001, банк одержувача Казначейство України, МФО 899998) - 41 965,79грн неустойки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна", вул. Лейпцизька, буд.15, м.Київ, 01601 (ідентифікаційний код 14333937, місцезнаходження: вул. Лейпцизька, буд.15, м.Київ, 01601) на користь Івано-Франківської обласної ради в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області, вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004 (код одержувача 34844218, рахунок UA 3019191, банк одержувача Держказначейська служба України м.Київ, МФО 820172) - 3 579,90грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

В іншій частині рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Івано-Франківської обласної ради (ідент.код 00022510, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004 ) в особі Управління з питань майна спільної власності територіальних громад області (ідент.код 34844218, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004 ) на користь Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна"(ідентифікаційний код 14333937, місцезнаходження: вул. Лейпцизька, буд.15, м.Київ, 01601) 936,16грн судового збору за перегляд справи апеляційним судом.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5.Матеріали справи №910/19019/20 повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено 08.09.2022

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець