УХВАЛА

02 вересня 2022 року

м. Київ

cправа №910/9603/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Кондратова І.Д., Кролевець О.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Нечай О.В.

від 08.12.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

від 17.05.2022

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Оптіма-Констракшен"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест"

про стягнення 698 384,31 грн,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (далі - Скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2022. До касаційної скарги Скаржник додав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2022, позов частково задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 681 250,40 грн заборгованості, 8 049,66 грн пені, 1 609,93 грн 3% річних та 10 363,65 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що Позивачем належними доказами, у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України, доведено факт надання Відповідачу послуг за Договором загальною вартістю 1 400 045,92 грн. При цьому судом першої інстанції здійснено власний розрахунок пені та 3 % річних.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у сумі 2270,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 698 384,31 грн. Зазначена сума не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року (1 135 000,00 грн).

У касаційній скарзі Скаржник зазначає, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки судам потрібне детальне дослідження способу відправки поштової кореспонденції, і чи обраний спосіб однією стороною не позбавив іншу сторону можливості отримати кореспонденцію, що може призвести до несправедливих та дуже негативних наслідків для сторони-отримувача.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що Скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, буде впливати на значну кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

З огляду на зміст касаційної скарги, наведені Скаржником у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Скаржник у касаційній скарзі також зазначає про те, що справа має для нього виняткове значення у зв`язку з тим, що у нього багато будівельних об`єктів, і у разі підтвердження судами такого способу відправки кореспонденції, яку обрав Позивач, як належної, Скаржник може отримати дуже великі збитки, які можуть бути нанесені його недобросовісними контрагентами, що в умовах сьогодення та майже повного зупинення господарської діяльності Відповідачем, призведе до зупинення будівельних робіт стосовно будівництва житлової нерухомості, відносно якої вже укладені договори з особами-інвесторами.

Суд зазначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить автоматично про неправильність застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Суди попередніх інстанцій під час розгляду справи встановили, що невиконання грошового зобов`язання Відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати суми боргу Відповідач не надав.

При цьому за положенням частини другої статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Так, основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та диспозитивність.

Суд зазначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, що передбачено частинами 1-4 статті 13 ГПК України.

Таким чином Скаржник, беручи участь у розгляді справи в судах попередніх інстанцій, мав можливість користуватися процесуальними правами відповідно до ГПК України та можливість довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилався як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість наведені Скаржником доводи у сукупності із вищезазначеним не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Суд враховує, що доводи касаційної скарги зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійснені місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Враховуючи викладене, з огляду на принципи господарського судочинства, зокрема, змагальності та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №910/9603/21 за касаційною скаргою Скаржника на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/9603/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2022.

2. Надіслати копії ухвали учасникам справи.

3. Надіслати Скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді І. Кондратова

О. Кролевець