ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2022 р. Справа№ 910/18036/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

від позивача - Сулімов О.П,

від відповідача-1 - Ільяшов Б.М.,

від відповідача-2 - не з`явився,

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 (повний текст рішення складено 22.02.2022)

у справі № 910/18036/21 (суддя Головіна К.І.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн"

до:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфара"

про стягнення 298 982, 10 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфара" про стягнення 298 982, 10 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем 1 порушено умови договору оренди залізничного рухомого складу № КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року в частині своєчасного здійснення орендних платежів, при цьому сторонами була укладена додаткова угода № 4/1 від 29.04.2021 року до вказаного договору оренди, якою обов`язок проведення розрахунків за оренду покладено на відповідача 2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" заборгованість у сумі 298 982 грн. 10 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн. 00 коп., судовий збір у сумі 4 484 грн. 73 коп. У позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" про стягнення заборгованості у сумі 298 982,10 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфара" відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у спірних правовідносинах відповідач 2 замінив орендаря в частині здійснення розрахунків перед позивачем та до відповідача 2 перейшли відповідні права та обов`язки за договором оренди № КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року, в той же час матеріали справи свідчать, що на виконання умов зазначеного договору відповідач 2 оплату заборгованості, що виникла за договором оренди, здійснив частково - на суму 480 000,00 грн., що підтверджується копіями банківських виписок з рахунку позивача, таким чином, несплаченою відповідачем 2 залишилась заборгованість у сумі 298 982, 10 грн. При цьому місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача 1 боргу за договором оренди, оскільки сторони змінили порядок розрахунків та поклали обов`язок провести розрахунок за оренду рухомого складу на ТОВ "Сім Транс Карго", який є новою стороною у спірних правовідносинах.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго" відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ухвалено з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України, рішення місцевого господарського суду є незаконним та необґрунтованим, суд першої інстанції встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки. Зокрема скаржник вважає, що висновок місцевого господарського суду про заміну орендаря в договорі не узгоджується зі змістом додаткової угоди та матеріалами справи, оскільки, як слідує зі змісту додаткової угоди ТОВ «Сім Транс Карго» отримало право виконати зобов`язання ТОВ «АЛЬФАРА» з оплати орендних платежів, в розмірі, яке визначить самостійно. Тобто, скаржник вважає, що оплата заборгованості є правом ТОВ «Сім Транс Карго», а не обов`язком оскільки розмір заборгованості не визначено та строк оплати заборгованості не визначено. Крім того, скаржник звертає увагу, що таке право виникло через арешт рахунків ТОВ «АЛЬФАРА», і судом не встановлено чи наявний/відсутній арешт таких рахунків для покладення на ТОВ «Сім Транс Карго» обов`язку з відшкодування за ТОВ «АЛЬФАРА» суми заборгованості перед позивачем. Також в апеляційній скарзі не заперечується, що станом на дату подання позову у орендаря ТОВ «АЛЬФАРА» залишились неоплачена заборгованість в сумі 298 982, 10 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18036/21.

13.06.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/18036/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року у справі №910/18036/21, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року у справі №910/18036/21 та призначено розгляд справи на 20.07.2022 року.

24.06.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

19.07.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго", відповідача-1 у справі, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представника відповідача-1 в іншому судовому процесі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 року розгляд справи відкладено на 07.09.2022 року.

В судовому засіданні 07.09.2022 року представник відповідача 1 надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача 2.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 24.03.2020 року між ТОВ "Керрілайн" (орендодавець) та ТОВ "Альфара" (орендар) був укладений договір оренди залізничного рухомого майна (далі - договір). (а.с. 54-59).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад орендодавця, придатний до перевезень в технічному в комерційному стані.

Згідно з п. 2.1. договору передача рухомого складу в оренду відбувається в місцях, визначених угодою сторін і оформлюється актом приймання-передачі, який підписується на станції прийому-передачі на території України або станції прикордонного переходу.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що акти приймання-передачі підписуються уповноваженими представниками сторін. Датою передачі рухомого складу в оренду є дата підписання актів приймання-передачі, яка відповідає даті прибуття РС на вказану орендарем станцію прийому-передачі, або на прикордонну станцію згідно інформації ГІОЦ.

Також пунктом 2.3. договору передбачено, що акт приймання-передачі (повернення) із оренди РС підписуються на РС, комерційний та технічний стан якого відповідає вимогам п.п. 2.5., 2.6. даного договору. При невідповідності стану РС встановленим вимогам, орендар своїми силами та за свій рахунок проводить підготовку вагонів до передачі орендодавцю (проводить очистку, виконує ремонт тощо). Акт приймання-передачі в цьому випадку підписується сторонами після фактичного приймання РС орендодавцем.

Відповідно до п. 3.2. орендар здійснює платежі орендодавцю в сумах і термінах, визначених цим договором.

Згідно з п. 4.1. договору орендна плата нараховується за кожну добу оренди рухомого складу. Сума договору в цілому складається з орендної плати за всі одиниці рухомого складу, який був переданий в оренду відповідно до п. 1.1. і п. 4.4. цього договору.

В пункті 4.2. договору сторони передбачили, що розмір орендної плати узгоджується сторонами в додатках до даного договору.

Пунктом 4.3. договору сторони обумовили, що орендна плата здійснюється на підставі виставлених орендодавцем рахунків, у тому числі за допомогою електронної пошти, у наступному порядку: сума щомісячної орендної плати сплачується чотирма рівними платежами кожного першого робочого дня кожного тижня поточного місяця оренди рухомого складу.

Відповідно до п. 4.4. договору орендна плата розраховується, виходячи з фактичного строку оренди кожного вагону протягом звітного місяця за вирахуванням часу перебування вагону на плановому ремонті.

Договір набирає чинності від дати його підписання і діє до 31.12.2020, з подальшою його пролонгацією, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх погашення (п. 8.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання своїх зобов`язань за договором оренди ТОВ "Керрілайн" передало у користування ТОВ "Альфара" рухомий склад (напіввагони) у загальній кількості 189 напіввагона, що підтверджується копіями актів надання вагонів в оренду №№ 1-50 за період з 28.02.2020 року по 04.05.2021 року. (а.с. 64-113).

В подальшому, надані ТОВ "Альфара" напіввагони (у кількості 189 штук) були повернуті позивачу, про що свідчать акти повернення вагонів з оренди №№ 1-57, складені сторонами за період з 30.04.2020 року по 30.06.2021 року. (а.с. 114-170).

В матеріалах справи також наявні акти виконаних робіт № 119 від 31.03.2021 року, № 178 від 30.04.2021 року, № 231 від 31.05.2021 року, № 301 від 30.06.2021 року на загальну суму 1 792 994, 10 грн. (а.с. 171-181).

Відповідно до банківських виписок з рахунку позивача, ТОВ "Альфара" зобов`язання перед ТОВ "Керрілайн" зі сплати орендних платежів виконало неналежним чином, у період з 22.04.2021 року по 05.07.2021 року орендну плату за актами виконаних робіт № 119 від 31.03.2021 року, № 178 від 30.04.2021 року, № 231 від 31.05.2021 року, № 301 від 30.06.2021 року на загальну суму 1 792 994, 10 грн. сплатило частково - у сумі 1 015 012,00 грн. (а.с. 194-278).

Тобто, за договором оренди у відповідача 1 залишилась заборгованість у сумі 777 982, 10 грн. (1 792 994,10 грн. - 1 015 012,00 грн.), про що також свідчать акти звірки взаємних розрахунків станом на 13.05.2021 року, на 07.06.2021 року, на 05.07.2021 року. (а.с. 182-184).

В подальшому, 29.04.2021 року, у зв`язку із арештом коштів ТОВ "Альфара", між ТОВ "Керрілайн" (орендодавець), ТОВ "Альфара" (орендар) та ТОВ "Сім Транс Карго" була укладена додаткова угода № 4/1 до договору оренди № КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року. (а.с. 62-63).

Відповідно до п. 1. додаткової угоди сторони погодили, що в зв`язку з арештом коштів ТОВ «Альфара», ТОВ «Альфара» покладає обов`язок провести розрахунок за оренду РС по договору оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року на третю особу - ТОВ «Сім Транс Карго», .

Згідно з п. 2 додаткової угоди проводячи розрахунок за договором оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року ТОВ «Сім Транс Карго», в призначенні платежу зазначає, «Оплата за оренду РС по договору оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року».

Пунктом 3 додаткової угоди встановлено, що інші умови договору оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року залишаються без змін і обов`язкові до виконання.

Дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року, складена в двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для сторін договору.

Дана додаткова угода підписана та скріплена печатками ТОВ «Керрілайн», ТОВ «Альфара», ТОВ «Сім Транс Карго».

Відповідно до банківських виписок з рахунку позивача на виконання умов зазначеного договору відповідач 2 (ТОВ "Сім Транс Карго") здійснив частково оплату заборгованості, що виникла за договором оренди - на суму 480 000, 00 грн. (а.с. 194-278).

Отже, спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з наявною у відповідачів заборгованості в сумі 298 982, 10 грн.

Місцевий господарський суд задовольняючи позовні вимоги частково, дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено несплачену відповідачем 2 заборгованість у сумі 298 982, 10 грн., а оскільки сторони змінили порядок розрахунків та поклали обов`язок провести розрахунок за оренду рухомого складу на ТОВ "Сім Транс Карго", обов`язок з сплати даної заборгованості наявний лише у відповідача 2.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи за наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договором оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року.

За своєю правовою природою укладений між сторонами спору Договір є договором піднайму, до якого за приписами частини 3 статті 774 Цивільного кодексу України застосовуються положення про договір найму.

Згідно з вимогами статті 759 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правових відносин) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже було зазначено вище, на виконання своїх зобов`язань за договором оренди позивач передав у користування відповідача 2 рухомий склад (напіввагони) у загальній кількості 189 напіввагона, що підтверджується копіями актів надання вагонів в оренду №№ 1-50 за період з 28.02.2020 року по 04.05.2021 року. (а.с. 64-113), які в подальшому, були повернуті позивачу, про що свідчать акти повернення вагонів з оренди №№ 1-57, складені сторонами за період з 30.04.2020 року по 30.06.2021 року. (а.с. 114-170). Також у доказ наданих позивачем послуг з надання у користування РС між сторонами підписані акти виконаних робіт № 119 від 31.03.2021 року, № 178 від 30.04.2021 року, № 231 від 31.05.2021 року, № 301 від 30.06.2021 року на загальну суму 1 792 994, 10 грн. (а.с. 171-181), втім, відповідач 1 здійснив у період з 22.04.2021 року по 05.07.2021 року часткову оплату в сумі 1 015 012,00 грн. за надані у користування залізничні вагони. (а.с. 194-278), у зв`язку з чим , заборгованість ТОВ "Альфара" перед позивачем за договором оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року становила 777 982, 10 грн. (1 792 994,10 грн. - 1 015 012,00 грн.) про що також свідчать акти звірки взаємних розрахунків станом на 13.05.2021 року, на 07.06.2021 року, на 05.07.2021 року. (а.с. 182-184)

У зв`язку із арештом коштів ТОВ "Альфара", 29.04.2021 року між ТОВ "Керрілайн" (орендодавець), ТОВ "Альфара" (орендар) та ТОВ "Сім Транс Карго" була укладена додаткова угода № 4/1 до договору оренди № КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року. (а.с. 62-63) відповідно до умов якої ТОВ «Альфара» покладає обов`язок провести розрахунок за оренду РС по договору оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року на третю особу - ТОВ «Сім Транс Карго».

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. ст. 520, 521 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

В ч.1 ст. 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Отже, чинним законодавством установлено тільки форму правочину щодо заміни боржника в зобов`язанні - цей правочин учиняється в такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов`язання (ст. 513, 521 ЦК України).

В даному випадку додаткову угоду укладено в письмовій формі, як і договір оренди.

Водночас форми надання згоди кредитором щодо заміни боржника в зобов`язанні законом не передбачено.

Втім, одним із підписантів додаткової угоди № 4/1 від 29.04.2021 року є позивач, тобто кредитор, який по суті надав свою згоду на заміну боржника.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що предметом переведення боргу виступає юридичний обов`язок майнового характеру, який входить до змісту зобов`язання між первісним боржником і кредитором. Цей обов`язок полягає у сплаті коштів, передачі майна, виконанні робіт, наданні послуг тощо.

Наслідком переведення боргу є заміна боржника в зобов`язанні. Сам же зміст договору і правове положення боржника залишаються незмінними.

Також, зі змісту додаткової угоди № 4/1 від 29.04.2021 року вбачається, що ТОВ "Сім Транс Карго" прийняло саме обов`язок провести розрахунок за оренду РС по договору оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року (п. 1. додаткової угоди).

При цьому, п. 4 додаткової угоди встановлено, що дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року.

Таким чином, в даному випадку відбулася зміна боржника в договорі оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року, тобто відповідач 2 (ТОВ "Сім Транс Карго") прийняв на себе обов`язок здійснювати оплату за оренду РС на умовах визначених договором оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року.

Згідно п. 4.3. договору оренди, який є обов`язковим до виконання, орендна плата здійснюється на підставі виставлених орендодавцем рахунків, у тому числі за допомогою електронної пошти, у наступному порядку: сума щомісячної орендної плати сплачується чотирма рівними платежами кожного першого робочого дня кожного тижня поточного місяця оренди рухомого складу.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що оплата заборгованості є правом ТОВ «Сім Транс Карго», а не обов`язком оскільки розмір заборгованості не визначено та строк оплати заборгованості не визначено.

Крім того, доводи скаржника, що таке право виникло через арешт рахунків ТОВ «АЛЬФАРА», і судом першої інстанції не встановлено чи наявний/відсутній арешт таких рахунків для покладення на ТОВ «Сім Транс Карго» обов`язку з відшкодування за ТОВ «АЛЬФАРА» суми заборгованості перед позивачем колегія суддів відхиляє, оскільки наявність на сьогоднішній день арешту або відсутність такого арешту рахунків позивача не нівелює факт наявності додаткової угоди № 4/1 від 29.04.2021 року відповідно до якої відповідач 2 прийняв на себе зобов`язання щодо оплати за оренду РС.

Відповідно до банківських виписок з рахунку позивача на виконання умов зазначеного договору відповідач 2 (ТОВ "Сім Транс Карго") оплату заборгованості, що виникла за договором оренди, здійснив частково - на суму 480 000, 00 грн. (а.с. 194-278). Тобто своїми конклюдентними діями у вигляді оплати заборгованості по договору оренди відповідач 2 погодив взяти на себе обов`язок по оплаті орендних платежів замість відповідача 1.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що несплаченою відповідачем 2 залишилась заборгованість у сумі 298 982,10 грн. (777 982, 10 грн. - 480 000,00 грн.).

Щодо заперечень відповідача 2 стосовно не визначення строків оплати колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2, ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи місять претензію №946 від 09.06.2021 року та №1477 від 07.10.2021 року в яких позивач просив відповідача 1 виконати зобов`язання та погасити заборгованість відповідача 2 по оплаті орендних платежів за договором оренди залізничного рухомого складу №КЛ-391/03-20 за травень - червень 2021 року. (а.с. 188-189, 191-192).

Докази надсилання вказаних претензій містять в матеріалах справи, а саме описи вкладень, поштові накладні №364 та №170, а також фіскальні чеки. (а.с. 190, 193).

Тобто, строк оплати настав (сім днів з дня отримання претензій).

Колегія суддів також звертає увагу, що скаржник в апеляційній скарзі не надає будь-яких доказів на спростування даної заборгованості та в свою чергу визнає факт наявності такої заборгованості у відповідача 1, тобто з врахуванням встановленої колегією суддів вище заміни боржника у договорі оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року, заборгованості у ТОВ «Сім Транс Карго».

Враховуючи викладене вище, оскільки невиконане зобов`язання за договором оренди №КЛ-391/03-20 від 24.03.2020 року у сумі 298 982,10 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати вказаних сум заборгованості відповідачем 2 не надано, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги у цій частині та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 1 боргу за договором оренди.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім Транс Карго" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року у справі №910/18036/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року у справі № 910/18036/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року у справі № 910/18036/21.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18036/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.09.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз