ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. Справа№ 911/3609/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

на рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2022

у справі № 911/3609/21 (суддя: Щоткін О.В.)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концепція відпочинку»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про зобов`язання повернути нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концепція відпочинку» про зобов`язання ТОВ «Концепція відпочинку» повернути ДП «МА «Бориспіль» державне нерухоме майно - частину приміщення № 278 на 2-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), загальною площею 190,0 кв. м., переданого за актом приймання-передавання орендованого майна від 10.06.2021 до договору оренди № 2256 від 21.05.2019 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку повернути позивачу нерухоме майно, балансоутримувачем якого є ДП МА «Бориспіль» та яке є предметом договору від 21.05.2019 № 2256 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, укладеного між орендодавцем Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, та орендарем ТОВ «Концепція відпочинку».

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.04.2022 у справі № 911/3609/21 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив що, згідно ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. При цьому зауважив, що у рішенні Господарського суду Харківської області від 05.10.2021, залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2021, у справі № 922/1010/21 встановлено, що орендар з незалежних від нього обставин в період з 17.03.2020 по 15.05.2021 був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим державним нерухомим майном, яке є предметом договору № 2256, у зв`язку з чим ТОВ «Концепція відпочинку» було звільнене від зобов`язання сплачувати орендну плату за вказаний період на підставі частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що станом на 04.05.2021 (дата отримання орендарем повідомлення про відмову від договору) правові підстави для відмови РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від укладеного з ТОВ «Концепція відпочинку» договору № 2256 від 21.05.2019 на підставі пункту 10.7 цього договору і статті 782 Цивільного кодексу України відсутні, вказаний договір не є припиненим, у зв`язку з чим не підлягають застосуванню передбачені статтею 785 Цивільного кодексу України, пунктом 10.10 договору № 2256 від 21.05.2019 наслідки припинення договору оренди у вигляді повернення орендарем майна, яке було об`єктом оренди, балансоутримувачу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2022 у справі № 911/3609/21 та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Концепція відпочинку» повернути Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» державне нерухоме майно - частину приміщення № 278 на 2-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), загальною площею 190,0 кв. м. за Актом приймання-передавання орендованого майна від 10.06.2019 до Договору оренди № 2256 від 21.05.2019 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку із неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Скаржник наголошує, що односторонній правочин відмова від Договору, що оформлений належним чином - повідомленням № 50-02.02-1916 від 28.04.2021, який свідчить що Договір № 2256 є розірваним з 05.04.2021 не оскаржувався та не був визнаний судом недійсним, а тому є чинним і підлягає виконанню. Зауважує, що дослідження судом з власної ініціативи факту вчинення даного правочину в межах заявлених позовних вимог свідчить про вихід судом за межі позовних вимог, що є порушенням ч. 2 ст. 237 ГПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2022, апеляційна скарга у справі № 911/3609/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2022 у справі № 911/3609/21; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2022 у справі № 910/3609/21 призначено до розгляду на 15.08.2022; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

12.07.2022 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обгрунтовує тим, що рішенням суду у справі № 922/1010/21 встановлено, що протягом всього періоду дії обмежень щодо користування нерухомим майном, відповідач не мав обов`язку сплачувати орендну плату. Вказує на те, що форма та зміст повідомлення № 50-02.02-1916 від 28.04.2021 суперечить чинному законодавству, а також воно прийнято безпідставно, тобто за відсутності невиконаних відповідачем обов`язків по сплаті орендної плати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепція відпочинку" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2022 у справі № 910/3609/21 призначено до розгляду в режимі відеоконференції на 15.08.2022.

У судовому засіданні 15.08.2022 протокольною ухвалою оголошено перерву до 17.08.2022.

Представник позивача в судовому засіданні 17.08.2022 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судове засідання 17.08.2022 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець), правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях відповідно до наказу Фонду державного майна України від 05.08.2019 № 786 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України», та ТОВ «Концепція відпочинку» (орендар) 21.05.2019 укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, за № 2256 (далі договір № 2256), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно частину приміщення № 278 на 2-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), загальною площею 190,0 кв. м, (далі майно), що розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, та перебуває на балансі ДП МА «Бориспіль», , (далі балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.11.2018 і становить за незалежною оцінкою 16642200,00 грн без урахування ПДВ.

Нерухоме майно належить ДП МА «Бориспіль» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 33768597, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 17.02.2015, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 2698099, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08.

Згідно з п. 1.2 договору № 2256 майно передається в оренду з метою розміщення зони відпочинку пасажирів без права розміщення торгівельних об`єктів та закладів харчування.

Пунктом 2.1 договору № 2256 обумовлено, що орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, визначений у договорі, але не раніше дати нотаріального посвідчення цього договору та підписання акта приймання-передавання майна.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.2 договору № 2256).

Пунктами 3.1-3.3 договору № 2256 визначено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2018 року 208030,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

За умовами п. 3.6 договору № 2256 орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктами 5.3, 5.10 договору № 2256 передбачено обов`язки орендаря, зокрема: своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу; у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві/балансоутримувачу або підприємству/товариству указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві/балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п.п. 7.2, 7.4 договору № 2256 орендодавець зобов`язався: не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися орендованим майном на умовах цього договору; у разі якщо орендар не сплачує розмір орендної плати (повністю або частково), яка підлягає перерахуванню до державного бюджету, протягом трьох місяців підряд, вживати заходів відповідно до вимог законодавства щодо розірвання договору та стягнення заборгованості.

Згідно з п. 10.1 договору № 2256 останній укладено строком на 10 (десять) років, що діє з 21.05.2019 до 20.05.2029 включно.

Зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Усі зміни та доповнення до цього договору вносяться в такій самій формі, що й цей договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено законом (п. 10.3 договору № 2256).

Пунктом 10.6 договору № 2256 передбачено, що чинність цього договору припиняється, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

За умовами п. 10.7 договору № 2256 сторони погоджуються, що цей договір буде достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема, не сплачує орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до п. 10.10 договору № 2256 у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу (або юридичній особі, яку вкаже орендодавець).

Договір № 2256 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охріменко М.С. та зареєстровано в реєстрі за № 736.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та ТОВ «Концепція відпочинку» 10.06.2019 підписано акт приймання-передавання орендованого майна, який є додатком № 2 до договору № 2256.

РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях надіслало, зокрема, орендарю та балансоутримувачу повідомлення від 28.04.2021 № 50-02.02-1916 про відмову від договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 21.05.2019 № 2256, у якому зазначило, що станом на 14.04.2021 орендар має загальну заборгованість, яка перевищує трьохмісячну орендну плату та складає 1065239,99 грн, пеня 45469,44 грн. Посилаючись на постійне порушення умов договору з боку орендаря в частині сплати орендної плати, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 782 Цивільного кодексу України, Регіональне відділення як орендодавець повідомив про відмову від договору № 2256 і вимагав протягом трьох робочих днів з дня отримання цього повідомлення повернути балансоутримувачу орендоване державне нерухоме майно, а також підписати з балансоутримувачем в трьох примірниках акт приймання-передачі нерухомого майна, переданого орендарю за договором № 2256.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 922 повідомлення від 28.04.2021 № 50-02.02-1916 про відмову від договору № 2256 ТОВ «Концепція відпочинку» отримало 04.05.2021.

ДП МА «Бориспіль», у зв`язку із отриманням листа РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях № 50-02.02-1916 від 28.04.2021 про відмову від договору № 2256, листом від 18.06.2021 № 19-22/1-208 повідомило про необхідність повернення майна балансоутримувачу та вимагало негайно сплатити наявну заборгованість з орендної плати в сумі 1587508,23 грн (березень 2020 квітень 2021 року). В додаток до листа долучено Акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна.

У відповідь на лист ДП МА «Бориспіль» від 18.06.2021 № 19-22/1-208 про повернення орендованого майна ТОВ «Концепція відпочинку» листом від 21.07.2021 повідомило балансоутримувача про те, що лист РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях не може бути підставою для припинення договору № 2256, з огляду на що вимоги про передачу (повернення) орендованого майна є такими, що не підлягають задоволенню.

Мотивуючи відмову повернути балансоутримувачу орендоване державне нерухоме майно, ТОВ «Концепція відпочинку» посилалось на неможливість використання орендованого нерухомого майна за цільовим призначенням з огляду на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями на всій території України запроваджено карантин, на час дії якого заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе, тощо), торгівельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торгівельного і побутового обслуговування населення.

Крім того ТОВ «Концепція відпочинку» звертало увагу на те, що 02.06.2020 Головним державним санітарним лікарем на повітряному транспорті М.М. Корнієнко затверджені Тимчасові протиепідемічні заходи щодо попередження розповсюдження коронавірусної інфекції SARS-CoV-2 в аеропортах України на період карантину, зокрема, в розділі 1 «Загальні вимоги» визначено: «Закрити капсульні готелі». Таким чином, орендар зазначав, що з 17.03.2020 не мав можливості провадити господарську діяльність з використанням орендованого майна відповідно до цільового призначення. ТОВ «Концепція відпочинку» зауважило, що ДП МА «Бориспіль» зверталось до орендаря із листами: від 14.04.2020 за № 19-22-11, у якому повідомило про неможливість користування майном в терміналах «D» і «F»; від 12.10.2020 № 25-22-331, у якому повідомив про те, що «тимчасовими протиепідеміологічними заходами щодо попередження розповсюдження коронавірусної інфекції SARS-CoV-2 в аеропортах України на період карантину від 02.06.2020 № 1.1.-407, заборонено діяльність капсульних готелів»; від 28.10.2020 № 25-22-351 про лист Головного державного санітарного лікаря на повітряному транспорті від 19.10.2020 № 01.2-17/909, в якому вказано, що робота капсульних готелів неможлива.

Отже орендар вказав, що з 17.03.2020 не міг використовувати орендоване майно у зв`язку із обставинами, за які він не відповідає, тому, на його думку, є підстави для застосування норми ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, щодо звільнення ТОВ «Концепція відпочинку» від орендної плати на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Листом від 27.08.2021 № 01-22-1237 балансоутримувач повідомив орендаря про те, що ДП МА «Бориспіль» не є стороною договору № 2256 та запропонував звернутись з питань, викладених у листі від 21.07.2021, до орендодавця. Водночас ДП МА «Бориспіль» наполягало на звільненні орендованого майна та підписанні відповідного акта повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Зважаючи на те, що орендар не підписав акт передачі-приймання орендованого майна та не повернув балансоутримувачу майно, яке є предметом договору № 2256, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, проте під час судового розгляду справи по суті заперечив проти позовних вимог та звернув увагу на те, що 16.12.2021 набрало законної сили рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/1010/21 за позовом ДП МА «Бориспіль» до ТОВ «Концепція відпочинку», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, про стягнення заборгованості з орендної плати за договором № 2256. За твердженнями відповідача, рішенням у справі № 922/1010/21 в позові відмовлено повністю та встановлено, зокрема, що протягом всього періоду дії обмежень щодо користування нерухомим майном орендар не мав обов`язку сплачувати орендну плату.

Також, на думку відповідача, повідомлення орендодавця від 28.04.2021 № 50-02.02-1916 про відмову від договору № 2256 за формою і змістом суперечить чинному законодавству України. Так, на думку відповідача, односторонню відмову від договору слід кваліфікувати як односторонній правочин, з огляду на що до повідомлення про відмову від договору оренди слід застосовувати норми чинного законодавства, які регулюють порядок вчинення односторонніх правочинів. Відповідач вважає, що оскільки договір № 2256 нотаріально посвідчений, то й відмова від договору підлягала такому посвідченню.

Поділяючи правову позицію суду першої інстанції, який в основу ухваленого ним рішення поклав рішення Господарського суду Харківської області від 05.10.2021 у справі № 922/1010/21, колегія суддів, серед іншого, зазначає наступне.

Правовідносини оренди майна (найму) врегульовані Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, а щодо оренди державного та комунального майна також застосовується Закон України «Про оренду державного та комунального майна».

Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення договору № 2256) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендодавцями щодо державного майна є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення щодо єдиних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом (ст. 287 Господарського кодексу України).

У статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992, який діяв на момент укладення договору № 2256, та Законом № 157-IX від 03.10.2019, який набрав чинності з 27.12.2019, встановлено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором, незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Згідно з положеннями статей 526, 629 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 763 Цивільного кодексу України встановлено загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Аналогічні за змістом положення містить частина четверта ст. 284 Господарського кодексу України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно із ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до частині 1, 4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За приписами ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вже зазначалось, пунктом 10.6 договору № 2256 передбачено, що чинність цього договору припиняється, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

За умовами п. 10.7 договору № 2256 сторони погоджуються, що цей договір буде достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема, не сплачує орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Оцінка об`єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об`єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (291 ГК України).

Згідно ст. 188 ЦК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Разом із тим статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ст. 651 ЦК України).

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Відповідно до ст. 782 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення договору оренди) наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Водночас відповідно до ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в редакції закону № 2269-XII (була чинною на момент укладення договору оренди №2256 від 21.05.2019); втратив чинність на підставі Закону № 157-IX від 03.10.2019) одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); укладення концесійного договору з орендарем державного майна відповідно до Закону України "Про концесію"; банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Вищенаведені приписи спеціального Закону здебільш є аналогічними приписам 291 ГК України в частині односторонньої відмови від договору оренди та підстав його припинення. При цьому достроково, договір оренди державного та комунального майна згідно вищенаведених приписів цього Закону, може бути розірвано лише за рішенням суду.

Нова редакція Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-IX набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року .

Згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону в новій редакції договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Відповідно до ст. 24 Закону № 157-IX договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди.

Договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

У разі банкрутства орендар відповідає за свої борги майном, яке належить йому на праві власності, відповідно до законодавства України.

Договір оренди вважається припиненим в односторонньому порядку за умови встановлення факту надання орендарем недостовірної інформації про право бути орендарем відповідно до положень частин третьої і четвертої статті 4 цього Закону.

Таким чином юридичний аналіз ст.ст. 284, 291, 188 ГК України, ст.ст. 525, 628, 651, 654, 782 ЦК України , а також ст.ст. 26 та 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в редакціях законів № 2269-XII (був чинним на момент укладення договору оренди № 2256) та 157-IX (був чинним на момент пред`явлення вимоги про повернення майна на підставі ст. 782 ЦК України), відповідно, дозволяє зробити висновок про те, що як загальні норми цивільного та господарського законодавства взагалі так й норми спеціального законодавства, - по різному регламентують порядок повернення з оренди речі (майна) та, зокрема, можливість розірвання укладених договорів в односторонньому порядку.

При цьому загальною нормою ст. 782 ЦК України передбачено, що одностороння вимога наймодавця про повернення речі в разі несплати за її користування (найм) впродовж трьох місяців є підставою для розірвання договору з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця.

Згідно з усталеною практикою суди повинні застосовувати правило про співвідношення загальних і спеціальних норм, відповідно до якого якщо існує спеціальна норма, то загальна норма не застосовується.

Тобто до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме спеціальні норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в редакціях законів № 2269-XII (був чинним на момент укладення договору оренди № 2256) та 157-IX.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Натомість зі змісту ч. 3 ст. 26 цього Закону вбачається, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано лише за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Разом із тим відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" 157-IX (в новій редакції) договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором. При цьому договір оренди вважається припиненим в односторонньому порядку за умови встановлення факту надання орендарем недостовірної інформації про право бути орендарем відповідно до положень частин третьої і четвертої статті 4 цього Закону.

Отже з урахуванням вищенаведеного вимога № 50-02.02-1916 від 28.04.2021 про повернення майна вступає в колізію з вищенаведеними приписами як спеціального законодавства так і погодженими сторонами умовами договору оренди, а відтак, на думку колегії, нівелює правові наслідки першої.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позовні вимоги про зобов`язання ТОВ «Концепція відпочинку» повернути ДП «МА «Бориспіль» державне нерухоме майно - частину приміщення № 278 на 2-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «D», загальною площею 190,0 кв.м, переданого за актом приймання-передавання орендованого майна від 10.06.2021 до договору оренди № 2256 від 21.05.2019 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку із неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2022 у справі № 911/3609/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2022 у справі № 911/3609/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2022 у справі № 911/3609/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

4. Справу № 911/3609/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.09.2022 у зв`язку із перебуванням суддів Владимиренко С.В. у відпустці.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.В. Владимиренко

Л.П. Зубець