номер провадження справи 5/76/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2022 Справа № 908/980/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (вул. Перемоги, буд. 129А, м. Запоріжжя, 69005; )

До відповідача: Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства (вул. Ціолковська, буд. 12, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70002; )

про стягнення 34 123,46 грн.,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

04.07.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради № 12/0825 від 27.06.2022 (вх. № 1089/08-07/22 від 04.07.2022) до Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення 34 123,46 грн.

04.07.2022 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/980/22 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 04.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/980/22 в порядку спрощеного позовного провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Присвоєно справі номер провадження 5/74/22 та вирішено розгляд справи по суті розпочати з 28.07.2022.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.07.2022 розпочато розгляд справи по суті з 27.08.2022 без проведення судового засідання та 02.09.2022 прийнято рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення за період лютий 2022 - березень 2022 в сумі 28 945,16 грн. згідно договору №107/8 від 02.05.2019. У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 3% річних в сумі 261,57 грн. та інфляційні втрати в сумі 4 916,73 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 632, 653 Цивільного кодексу України, ст.ст. 216, 218 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву від 15.07.2022 за вих. №91 Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства, згідно якого відповідач зазначає, що відповідно до п.8.1 розділу 8 «форс - мажор» договору №107/8 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 02.05.2019 сторони звільняються від відповідальності за невиконання умов договору при наступі форс - мажорних обставин. При цих умовах «Облводоканал» не несе відповідальності за збитки, заподіяні відключенням подачі води. Доказом форс - мажорних обставин є довідка Торгівельно - промислової палати України. Листом від 28.02.2022 за вих. №2024/02.0-7.1 Торгово - промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово - промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97 ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно до яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість за надання послуги з водопостачання та водовідведення утворилася за період з 03 березня по 03 квітня 2022 року. Позивач також нарахував штрафні санкції у вигляді 3% річних на суму 261,57 грн. та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення на суму 4916,73 грн. за період з 03.03.2022 року по 24.06.2022 року. Однак, у цей період часу, діяли (і діють) форс - мажорні обставини і які до їх офіційного закінчення, є надзвичайним, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності. Таким чином, відповідно до п.8.1 розділу 8 «форс - мажор» договору №107/8 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 02.052019, сторони звільняються від відповідальності за невиконання умов договору при наступі форс - мажорних обставин. Відповідно до ч. 4 ст.219 ГК України, Сторони зобов`язання - по договору №107/-8 від 02.05.2019, передбачили певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин відповідно до п. 8.1. розділу 8 вказаного договору.

Також відповідач пояснює, що у п. 1.1. договору визначено, що позивач забезпечує відповідачу водопостачання на господарсько - питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по наступним майданчикам: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, 12- адмінбудівля; Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Козацька, 20; - котельня; Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Каштанова, 1 котельня. По майданчику за адресою: м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, 12 ніяких зауважень від відповідача не має - 100% питної води та 100% каналізації від питної води. Однак, по іншим майданчикам (вул. Козацька, 20, вул. Каштанова, 1) позивач нараховував плату за водовідведення в розмірі 100% від питної води. Відповідач вважає, що уявна заборгованість відповідача перед КП Водоканал» ЗОР виникла через різний підхід сторін договору до формування, розробки розрахунку - заявки водогосподарського балансу ОВУЖКГ м. Вільнянська на 2022 рік, та формування нарахувань за послугу водовідведення. ОВУЖКГ м. Вільнянська листом від 09.02.2022 за вих. №33 повідомило позивача, що водовідведення в зимовий період по майданчикам вул. Козацька, 20 складає 19,2%, а по Каштанова, 1 -16,5%, а не 100% від споживання питної води. Отже, позивач не бере до уваги, що вода, яка циркулює в системах теплопостачання обліку не підлягає відповідно до Наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №78 від 16.03.2015 «Про затвердження Порядку ведення державного обліку водокористування». На підставі викладеного, відповідач просить суд в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити та відкласти розгляд справи до закінчення дії воєнного стану.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи до закінчення дії воєнного стану, суд зазначає, що відповідно до Рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022, Господарський суд Запорізької області не припинив здійснювати судочинство та враховуючи, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на даний час відповідні обставини не загрожують життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду на території м. Запоріжжя, справа розглядається в письмовому провадженні без виклику представників сторін, а отже суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання та вважає за можливе здійснювати розгляд цієї справи.

20.07.2022 до суду від КП Облводоканал Запорізької обласної ради надійшла письмова відповідь на відзив від 20.07.2022 за вих. №12/0992, згідно якої позивач пояснює, що дійсно відповідно до вищенаведеного листа ТПП України введення воєнного стану на території України є форс-мажором та підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні. Відповідач у своєму відзиві не навів жодних аргументів, доводів та фактів, які б підтверджували, що саме воєнна агресія Російської Федерації негативно вплинула на виконання відповідачем договірних зобов`язань. На сьогоднішній день м. Вільнянськ на щастя не є окупованою територією, бойові дії там не проводяться та негативних наслідків місто не зазнало, а отже і відповідач працює у штатному режимі та має продовжувати належним чином дотримуватись норм Українського законодавства та умов укладеного з позивачем договору.

Щодо нарахування 100% обсягів водовідведення по майданчикам: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, 12 - адмінбудівля; Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Козацька, 20; Запорізька область, м. Вільнянськ, Каштанова, 1, то позивачу взагалі не зрозумілі заперечення відповідача стосовно нарахувань водовідведення та його посилання на розрахунок - заяву водогосподарського балансу, який направлявся позивачу ще у серпні 2021, адже сторонами 27.01.2022 було погоджено, підписано та скріплено печатками додаткову угоду №6 до Договору №107/8 від 02.05.2019 про надання послуг з водопостачання та водовідведення відповідно до якої обсяг водовідведення прирівняний до обсягу спожитої юди (водопостачання) по усім трьом майданчикам. Інших змін до договору в частині зміни обсягів водовідведення сторонами не вносилось та відповідачем не пропонувалось. Отже, позивач керуючись умовами договору та погоджених змін до нього належним чином здійснював усі нарахування. З урахуванням викладеного, просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.05.2019 між Комунальним підприємством «Облводоканал» Запорізької обласної ради (далі - Облводоканал) та Орендним виробничим управлінням житлово-комунального господарства (далі - Споживач) укладено договір №107/8 про надання послуг з водопостачання та водовідведення, згідно з п 1.1. якого Облводоканал забезпечує Споживачу водопостачання на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по наступним майданчикам:

- Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, 12 - адмінбудівля;

- Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Козацька, 20;

- Запорізька область, м. Вільнянськ, Каштанова, 1.

Згідно розділу 2 Договору договір діє з 01 травня 2019 року по 31 липня 2019 року.

Відповідно до Додаткової угоди №5 від 31.12.2021 до договору, договір діє до 31 грудня 2022 року.

Пунктом 3.2.1. договору передбачено обов`язок Споживача своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні а каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку та у відповідності з даним договором та нормативними документами, вказаними в п.1.1. даного договору.

Відповідно до п. 5.1. договору основним документом на оплату є Акт-рахунок. У абзаці 4 цього пункту зазначено, що на протягом 3-х банківських днів з дня виписки Акта-рахунку Споживач зобов`язаний перерахувати на розрахунковий рахунок Облводоканалу суму, вказану в Акті-рахунку.

У абзаці 5 п. 5.1. договору визначено якщо Споживач відмовляється підписати Акт-рахунок, представником Облводоканалу в Акті-рахунку робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються Споживачу поштою. Оформлений таким чином Акт-рахунок є обов`язковим для сплати у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за водопостачання, водовідведення. Відсутність заперечень до Актів-рахунків у термін трьох банківських днів з моменту отримання, підтверджує визнання Споживачем обсягу, якості наданих йому послуг, розміру плати за них та прийняття їх в повному обсязі.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні приписи містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

На виконання умов вказаного договору КП Облводоканал Запорізької обласної ради надало послуги з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2022 по березень 2022, що підтверджується Актами-рахунками за вказаний період.

Відповідач з Актом-рахунком №3018/60890 від 28.02.2022 за лютий 2022 на суму 31 350,20 грн. ознайомлений, але від підпису відмовився, про що представник позивача зробив відповідний запис на Акті.

У відповідності до абз. 5 п. 5.1. договору зазначений Акт було направлено позивачем на адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 10.03.2022 та Списком « 17» згрупованих відправлень №03327115 від 10.03.2022.

Акт-рахунок №3018/61702 від 31.03.2022 за березень 2022 на суму 26 826,84 грн. відповідачем підписаний без зауважень.

Таким чином, позивачем надано відповідачу за період з лютий 2022 по березень 2022 послуги на загальну суму 58 103,46 грн.

Орендне виробниче управління житлово-комунального господарства здійснило часткову оплату за отримані послуги в сумі 29 158,30 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи та підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за надані останнім послуги у спірний період становить 28 945,16 грн.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів здійснення оплати в сумі 28 945,16 грн. за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2022 по березень 2022 на підставі договору №107/8 від 02.05.2019 , а отже суд вважає заявлені позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 27.01.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду №6 до договору №107/8 від 02.05.2019 про надання послуг з водопостачання та водовідведення, у якій згідно п.2 сторони погодились внести зміни до пунктів 1.3., 1.4. договору та викласти їх в іншій редакції.

Вищезазначеною додатковою угодою внесені зміни до п.1.3. Договору, а саме: по майданчиках підприємства відповідача, які розташовані в м. Вільнянськ за адресами: вул. Ціолковського, 12; вул. Козацька, 20; вул. Каштанова, 1, з 01.01.2022 затверджено об`єм водовідведення у розмірі 100 відсотків від обсягів спожитої питної води.

Зазначена Додаткова угода підписана та скріплена печатками обох підприємств без жодних зауважень.

Позивач зазначив, що інших змін до договору в частині зміни обсягів водовідведення сторонами не вносилось та відповідачем не пропонувалось.

Листом від 15.02.2022 за вих. №04/0433 КП «Облводоканал» ЗОР повідомив Орендне виробниче управління житлово-комунального господарства, що розрахунок обсягів водовідведення здійснюється на підставі укладеної сторонами додаткової угоди №6 до договору.

Крім того, як встановлено судом, Акт-рахунок за березень 2022 року, який виставлений з 100% водовідведенням підписаний представником відповідача без жодних зауважень.

Суд зазначає, що доводи відповідача про неправомірне застосування позивачем при нарахуванні плати за водовідведення по двом майданчикам (вул. Козацька, 20, вул. Каштанова, 1) відсоткової ставки в розмірі 100% від обсягів спожитої питної води, що призвело до невірного розрахунку за надані послуги, є необґрунтованими та безпідставними.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 261,57 грн. за період з 03.03.2022 по 24.06.2022 та інфляційні втрати в сумі 4 916,73 грн. за період з березня 2022 по травень 2022.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач заперечує проти стягнення з нього сум 3% річних та інфляційні втрат посилаючись на п.8.1 розділу 8 «форс - мажор» договору №107/8 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 02.05.2019, в визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання умов договору при наступі форс - мажорних обставин.

На підтвердження форс - мажорних обставин відповідач посилається на лист від 28.02.2022 за вих. №2024/02.0-7.1 Торгово - промислової палати України, яка на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово - промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97 ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Зазначеним листом ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно до яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Вважає, що відповідно до ч. 4 ст.219 ГК України, сторони зобов`язання - по договору №107/-8 від 02.05.2019, передбачили певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин відповідно до п. 8.1. розділу 8 вказаного договору.

Позивач вважає, що в будь-якому випадку вплив воєнної агресії (форс-мажорні обставини) на виконання відповідачем умов договору має бути доведений належними та допустимими доказами, в іншому випадку це вважається зловживанням відповідача своїми правами.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 219 ГК України сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суд проаналізувавши підстави доводів відповідача щодо заперечення нарахування 3% річних та інфляційних втрат, зазначає, що посилання відповідача на лист ТПП України від 28.02.2022 за вих. №2024/02.0-7.1, якому Торгово - промислова палата України, засвідчила форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили), як на підставу звільнення його від сплати 3% річних та інфляційних втрат як відповідальності за порушення строків оплати за отримані послуги, є безпідставними з огляду на наступне.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Таким чином, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини можуть звільнити товариство тільки від відповідальності за порушення зобов`язань, тобто від нарахування штрафів/пені, проте не звільняють від необхідності виконання відповідних зобов`язань, що обумовлені договором або законом.

Відповідачем не надано контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат.

Суд перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, наданих позивачем, зазначає, що вони є вірними, відповідають вимогам законодавства, а отже 3% річних в сумі 261,57 грн. за період з 03.03.2022 по 24.06.2022 та інфляційні втрати в сумі 4 916,73 грн. за період з березня 2022 по травень 2022 підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства (вул. Ціолковська, буд. 12, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70002; ) на користь Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (вул. Перемоги, буд. 129А, м. Запоріжжя, 69005; ) суму основного боргу в розмірі 28 945 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот сорок п`ять) грн. 16 коп., 3% річних в сумі 261 (двісті шістдесят одна) грн. 57 коп., інфляційні втрати в сумі 4 916 (чотири тисячі дев`ятсот шістнадцять) грн. 73 коп. та втрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.