ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/508/22

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Мішури Володимира Васильовича

до Фізичної особи-підприємця Климчука Сергія Володимировича

про стягнення 52313,45 грн.

Процесуальні дії по справі.

Фізична особа-підприємець Мішура Володимир Васильович звернувся до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Климчука Сергія Володимировича 52313,45 грн., з яких 43000,00 грн. боргу, 1779,78 грн. 3% річних, 7533,67 грн. інфляційних.

Ухвалою суду від 21.07.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачеві строк для подання відзиву.

Однак, відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали суду від 21.07.2022р., яка направлялась за адресою місцезнаходження відповідача, повернена відділенням поштового зв`язку з причин відсутності адресата (а.с.39-43).

Разом з тим, телефонограмою від 10.08.2022 за номером телефону НОМЕР_1 відповідача повідомлено про відкриття провадження у справі і про необхідність подати письмовий відзив (а.с. 44)

Ухвала суду від 20.07.2022р., направлена за адресою місцезнаходження позивача, повернулась до суду без вручення адресату з підстав відсутності адресата за вказаною адресою (а.с.35-38).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведене, а також відсутність клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі видаткової накладної №1558 від 21 липня 2021 року поставив відповідачу товар на суму 94597,47 грн.

Відповідач розрахунки за товар провів частково, в сумі 51587,47 грн., в зв`язку з чим станом на 01 липня 2022 року заборгованість складає 43000,00 грн., що підтверджується, зокрема, підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків.

В зв`язку з порушенням виконання зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача, окрім суми боргу, 1779,78 грн. 3% річних та 7533,67 грн. інфляційних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідач, в порядку ст.165 ГПК України, не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву, доводи позивача не спростував.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом було надано учасниками справи можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань, однак відповідач такою можливістю не скористався.

За вказаних обставин, суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Матеріали справи свідчать, що ФОП Мішура Володимир Васильович поставив ФОП Климчуку Сергію Володимировичу товар (труба, лист, арматура) на загальну суму 94597,47 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №1558 від 21.07.2021р. (а.с.4).

ФОП Климчук С.В. отриманий товар оплатив частково на суму 51587,47 грн., що підтверджується меморіальними ордерами: №344 від 29 жовтня 2021 року на суму 4597,47 грн.; №346 від 02 листопада 2021 року на суму 5000,00 грн.; №310 від 04 листопада 2021 року на суму 5000,00 грн.; №351 від 10 листопада 2021 року на суму 5000,00 грн.; №363 від 25 листопада 2021 року на суму 5000,00 грн.; №367 від 02 грудня 2021 року на суму 5000,00 грн.; №392 від 10 січня 2022 року на суму 10000,00 грн.; №394 від 17 січня 2022 року на суму 5000,00 грн.; №409 від 21 січня 2022 року на суму 3000,00 грн.; №417 від 28 січня 2022 року на суму 2000,00 грн.; №419 від 04 лютого 2022 року на суму 2000,00 грн. (а.с.5-15).

01.07.2022р. сторонами було підписано акт звірки розрахунків, за яким заборгованість ФОП Климчука С.В. складає 43000,00 грн. (а.с.23).

За вказаних обставин, ФОП Мішура Володимир Васильович звернувся до суду з позовом про стягнення з ФОП Климчука Сергія Володимировича 52313,45 грн., з яких 43000,00 грн. боргу, 1779,78 грн. 3% річних за період з 23.07.2021р. по 11.07.2022р. та 7533,67 грн. інфляційних за той же період.

У позовній заяві позивач вказує, що правовідносини, які склались між сторонами, є правовідносинами за договором поставки, який було укладено у спрощений спосіб шляхом оформлення та підписання видаткової накладної.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з поставки товару, які регулюються відповідними нормами Цивільного та Господарського кодексів України, на підставі видаткової накладної №1558 від 21.07.2021р.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, що позивач на підставі видаткової накладної поставив відповідачу товар на суму 94597,47 грн. (видаткова накладна №1558 від 21.07.2021р. на а.с.4).

Виходячи з приписів ст.253 та ч.1 ст.692 ЦК України обов`язок з оплати отриманого товару відповідач мав виконати після його прийняття, тобто 22.07.2021.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання в повному обсязі та в належний строк не виконав, сплативши лише 51587,47 грн., (меморіальні ордери на а.с.5-15).

Таким чином, заборгованість відповідача за отриманий товар становить 43000,00 грн., що також підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків (а.с.23).

Доказів сплати відповідачем коштів в сумі 43000,00 грн. матеріали справи не містять.

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині оплати коштів за товар в даному випадку покладено на відповідача, і останній не скористався правом подачі відзиву на спростування доводів позивача, не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 43000,00 грн. заборгованості та задовольняє їх в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1779,78 грн. 3% річних за період з 23.07.2021р. по 11.07.2022р. та 7533,67 грн. інфляційних за той же період., суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача (а.с.2) вбачається, що нарахування річних та інфляційних ним проведено за період з 23.07.2021р. по 11.07.2022р., з урахуванням здійснених відповідачем проплат.

Однак, перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив, що законними та обгрунтованими за визначений позивачем період будуть 1827,41 грн. 3% річних та 9691,51 грн. інфляційних.

Враховуючи, що позивачем нараховано до стягнення менші суми річних та інфляційних, що є його правом, а тому саме заявлені позивачем 1779,78 грн. 3% річних та 7533,67 грн. інфляційних підлягають стягненню з відповідача.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 52313,45 грн., з яких: 43000,00 грн. основного боргу, 1779,78 грн. 3% річних та 7533,67 грн. інфляційних.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, у відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір в сумі 2481,00 грн., покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Климчука Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

на користь Фізичної особи - підприємця Мішури Володимира Васильовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ):

- 43000,00 грн. боргу;

- 1779,78 грн. 3% річних;

- 7533,67 грн. інфляційних;

- 2481,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його підписання.

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам (рек. з повід).