РІШЕННЯ

Іменем України

05 вересня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/1313/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження господарську справу

за позовом: Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", , вул. Шевченка, 15, м. Чернігів, 14000, електронна пошта:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК.", ,

вул. Коцюбинського, 49 А, офіс 302/1, м. Чернігів, 14000, електронна пошта:

адреса для листування: вул. Любомира Боднарука, 28-А, м. Чернігів, 14000

про стягнення 1078457,84грн

в межах справи № 927/167/22

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "УБС КРС", код ЄДОПОУ 40023809

вул. Заводська, буд. 12 Б, кімната 203, м. Полтава, Полтавська обл., 36007

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК.", , вул. Коцюбинського, буд. 49А, офіс 302/1, м. Чернігів, 14000

про відкриття провадження у справі про банкрутство

за участю представників учасників справи:

від позивача: Томилко М.М. - адвокат.

У судовому засіданні 05.09.2022 була проголошена вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.233, 240 Господарського процесуального кодексу України.

23.12.2021 до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК." про стягнення 416 743,84 грн. заборгованості по орендній платі згідно договору оренди № 20 індивідуально визначеного майна від 17.02.2016 та 661 714,00 грн. неустойки, нарахованої за лютий-листопад 2021 року в порядку ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного майна №20 від 17.02.2016.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 13.01.2022.

13.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну.

У судовому засіданні 13.01.2022 суд постановив протокольну ухвалу, якою встановив відповідачу додатковий строк до 20.01.2022 для надання доказів суду, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву у судовому засіданні до 07.02.2022, про що представники сторін повідомлені під розписку.

20.01.2022 від відповідача до суду надійшли докази по справі.

24.01.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 07.02.2022 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.02.2022, про що представники сторін повідомлені під розписку.

На підставі розпорядження від 04.05.2022 № 02-01/60/22 керівника апарату Господарського суду Чернігівської області "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 927/1313/21" був призначений повторний автоматичний розподіл справи № 927/1313/21, внаслідок якого для її розгляду визначено суддю А.С.Сидоренка.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.05.2022 постановлено повторно провести підготовче провадження; підготовче засідання призначено на 07.06.2022.

Ухвалою суду від 18.05.2022 постановлено матеріали справи №927/1313/21 за позовом Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК." про стягнення 1 078 457 грн. 84 коп. передати до Господарського суду Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В. для здійснення розгляду позовної заяви в межах справи № 927/167/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК.".

На підставі розпорядження від 19.05.2022 № 02-01/92/22 керівника апарату Господарського суду Чернігівської області "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 927/1313/21" був призначений повторний автоматичний розподіл справи № 927/1313/21, внаслідок якого для її розгляду визначено суддю Моцьора В.В.

Ухвалою суду від 23.05.2022 прийнято справу №927/1313/21 за позовом Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК." про стягнення 1078457,84грн до розгляду в межах справи №927/167/22 про банкрутство відповідача. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених Кодексом України з процедур банкрутства; підготовче засідання призначено на 07.06.2022.

У підготовче засідання 07.06.2022 учасники справи не прибули, суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 02.08.2022, про що на електронні адреси учасників справи направлено ухвалу повідомлення від 07.06.2022.

У підготовчому засіданні 02.08.2022 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.08.2022, про що представник позивача повідомлений під розписку, на адресу відповідача направлено ухвалу повідомлення від 02.08.2022.

Судове засідання 17.08.2022 відкладалось протокольною ухвалою на 05.09.2022, про що представник позивача повідомлений під розписку, на адресу відповідача направлено ухвалу повідомлення від 17.08.2022.

У судове засідання 05.09.2022 прибув повноважний представник позивача.

Відповідач не скористався процесуальним правом на участь у судовому засіданні, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, у даному випадку, суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Також, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 статті 202 ГПК України встановлено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 частини 3 статті 202 ГПК України).

За висновком суду, неприбуття повноважного представника відповідача у судове засідання, який належним чином повідомлявся про хід судового розгляду спору, не є перешкодою для вирішення справи по суті.

Судом розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав правову позицію, наведену у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

За приписами ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Так, у провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК.".

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.05.2022 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК."; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Скопича Ярослава Васильовича.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК." оприлюднено на офіційному вебпорталі судової влади України 17.05.2022.

17.02.2016 між Дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК." (далі - орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного майна №20 (далі - договір).

12.11.2019, відповідно до Наказу Державної служби геології та надр України № 397 від 04.11.2019, яким затверджено нову редакцію Статуту Підприємства, що погоджений Протоколом засідання правлінню Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" від 18.10.2019 № 32, змінено назву Підприємства з Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на Дочірнє підприємство ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія".

Відповідно до пункту 1.1. договору на виконання умов даного договору, орендодавець зобов`язується передати, а орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування окреме індивідуально-визначене майно, а саме: свердловину № 361 Савинківської площі (далі - майно), яка розташована за адресою: Чернігівська область, Срібнянський район, (0,5 км. від с. Поділ), та є власністю Національної акціонерної компанії "Надра України".

Балансоутримувачем майна є ДП НАК "Надра України" "Чернігівнафтргазгеологія".

Відповідно до пункту 3.1 договору до моменту введення свердловини в дослідно-промислову експлуатацію/промислову експлуатацію орендна плата визначається за домовленістю сторін і становить з ПДВ за базовий місяць оренди (лютий 2016р.) 50 000,00 (п`ятдесят тисяч гривень грн. 00 коп.).

Згідно з п. 3.2 договору сторони домовились, що після введення свердловини в дослідно-промислову експлуатацію, орендна плата за базовий місяць оренди (лютий 2016р.) становить з урахуванням ПДВ 100 000,00 (сто тисяч гривень гри. 00 коп.).

Базовий місяць - це місяць проведення експертної оцінки Майна, на основі якої розраховується орендна плата.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.4. договору орендна плата перераховується орендарем на рахунок орендодавця, зазначений у Розділі 12 цього договору не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за місяцем оренди, за який проводиться оплата.

Відповідно до п. 3.5. нарахування орендної плати у розмірі визначеному п. 3.1 цього договору починається з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі майна.

17.02.2016 сторонами підписано акт приймання-передачі майна.

Розрахунок орендної плати за базовий місяць оренди майна за договором узгоджено сторонами у Додатку № 1 до договору.

15.02.2019 між тими ж сторонами підписано додаткову угоду до договору, відповідно до якої продовжено дію договору до 17.01.2021 включно.

Як зазначає позивач, станом на день подання позовної заяви у відповідача існує борг зі сплати орендної плати по договору за період з серпня 2020 року по січень 2021 року у сумі 416 743,84 грн згідно з актами надання послуг: №1491 від 31.08.2020 на суму 76535,62грн (борг становить 63360,01грн у зв`язку з частковою оплатою у сумі 13175,61грн), №2126 від 30.11.2020 на суму 231.141,38грн, №2215 від 31.12.2020 на суму 78697,40грн, № 34 від 31.01.2021 на суму 43545,05грн.

Листом №19/571 від 16.12.2020 позивач повідомив відповідача про небажання продовження договору на новий строк після його закінчення 17.01.2021 та запропонував розпочати дії, які передбачені п.2.6, 4.11, 4.12 договору, для повернення свердловини з оренди, а також сплатити борг з орендної плати.

Відповідач не повернув майно у строк, обумовлений договором, акт приймання-передачі не склав, у зв`язку з чим позивачем відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України нараховано неустойку за лютий-листопад 2021 року у сумі 661714,00грн.

05.08.2021 позивачем направлено відповідачу акт звірки взаємних розрахунків з серпня 2020 року по липень 2021 року, рахунок на оплату №34 від 31.01.2021 та акт надання послуг №34 від 31.01.2021, рахунки на оплату: №270 від 23.02.2021 на суму 66171,40грн, №86 від 25.03.2021 на суму 66171,40грн, №268 від 29.04.2021 на суму 66171,40грн, №444 від 27.05.2021 на суму 66171,40грн, №626 від 30.06.2021 на суму 66171,40грн, №734 від 29.07.2021 на суму 66171,40грн.

12.12.2021 позивачем направлено відповідачу рахунки на оплату: №1039 від 31.08.2021 на суму 66171,40грн, №1095 від 30.09.2021 на суму 66171,40грн, №1333 від 31.10.2021 на суму 66171,40грн, №1516 від 30.11.2021 на суму 66171,40грн.

Відповідач заборгованість по орендній платі та неустойку не оплатив, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, в обґрунтування заперечень зазначав про те, що орендні платежі відповідача перевищують саму вартість орендованого майна відповідно до п. 2.2 договору, а загальні капіталовкладення в ремонт самої свердловини перевищують її вартість в понад 10 разів. Також зауважив, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджують вимогу позивача до відповідача про передачу (повернення) майна, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення неустойки.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір оренди №20 від 17.02.2016 підписаний його сторонами та скріплений печатками сторін, що свідчить про набрання ним чинності.

Із змісту договору вбачається, що на його підставі між сторонами виникли правовідносини оренди.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1,6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Судом встановлено, що позивачем належним чином виконано зобов`язання по договору, надано в оренду майно, про що свідчить підписаний 17.02.2016 сторонами акт приймання-передачі майна. Даний факт не заперечується відповідачем.

Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (частина четверта статті 291 ГК України).

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії Договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами Договору; а припинення Договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в Договорі.

Користування майном за Договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного Договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами Договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України, статей 283, 284, 286 ГК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за Договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії Договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що користування майном після припинення Договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами Договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за Договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України.

У вказаному висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

Так, згідно з п.11.1 договору строк оренди майна за договором становить 2 роки 11 місяців. Строк оренди розпочинає перебіг з дати підписання орендодавцем та орендарем акту приймання-передачі майна.

Водночас, додатковою угодою до договору від 15.02.2019 сторони продовжили дію договору до 17.01.2021 включно.

Згідно з п.11.7 договору дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як встановлено судом у зв`язку з несплатою орендної плати за договором позивач, листом №19/571 від 16.12.2020 повідомив відповідача про небажання продовження договору на новий строк після його закінчення 17.01.2021 та запропонував розпочати дії, які передбачені п.2.6, 4.11, 4.12 договору, для повернення свердловини з оренди, а також сплатити борг з орендної плати.

Отже, дія договору оренди майна припинилась 17.01.2021.

Таким чином, позивач мав право нараховувати орендну плату до 17.01.2021.

Відповідно до статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 ГК України та статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з умов п. 3.4. договору орендна плата перераховується орендарем на рахунок орендодавця, зазначений у Розділі 12 цього договору не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за місяцем оренди, за який проводиться оплата.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на день подання позовної заяви відповідач свої зобов`язання з оплати орендної плати належним чином не виконав, заборгованість відповідача по договору за період з серпня 2020 року по січень 2021 року становить 416 743,84 грн.

Відповідач доказів погашення наявної заборгованості до суду не надав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 416 743,8грн є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення неустойку за лютий-листопад 2021 року у сумі 661714,00грн.

Відповідно до п. 2.4, 2.5, 2.6 договору у разі припинення дії цього договору майно повертається орендарем орендодавцю (або уповноваженій ним особі) протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту припинення дії цього Договору. Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання Акту прийому-передачі майна між орендарем та орендодавцем. Обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Судом встановлено, що договір припинив свою дію 17.01.2021. Отже, останнім днем повернення майна було 29.01.2021.

Відповідач у зазначений період майно не повернув та, відповідно, акт приймання-передачі не склав.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

За таких обставин, перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення неустойки в сумі 661714,00грн.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, не спростованими відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно зі ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем відповідно до ст. 124 ГПК України разом з позовною заявою подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме: судовий збір у сумі 16176,88грн та витрати на правову допомогу у сумі 6000,00грн.

Позивачем за подання даного позову до суду відповідно до платіжного доручення №4124 від 13.12.2021 сплачено 16176,88грн судового збору.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 16176,88грн.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає, що позивачем не виконано вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України, тому судом не вирішувалось питання розподілу витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 12, 13, 73, 74, 76-78, 86, 129, 165, 232, 233, 236-242, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХМОНТАЖ ІНК." (, вул. Коцюбинського, 49 А, офіс 302/1, м. Чернігів, 14000) на користь Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" (, вул. Шевченка, 15, м. Чернігів, 14000) 416743,84грн заборгованості за договором оренди, 661714,00грн неустойки, 16176,88грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2022.

Суддя В.В. Моцьор