РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2022Справа № 910/15152/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Лахтадир М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/15152/19

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс"

про стягнення 1673821,93 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Баранецька М.Р.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" про стягнення 724 709,40 грн пені та 949 112,53 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 24.03.2017 № щодо строків виконання робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 724 709,40 грн пені, 949 112,53 грн штрафу та 25 107,33 грн судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 змінено. Позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 659 360,75 грн пені, 949 112,53 грн штрафу та 23 143,04 грн судового збору.

Постановою Верховного Суду від 26.01.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №910/15152/19 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 у справі № 910/15152/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 200 538,24 грн пені, 136 909,89 грн штрафу та 5 061,72 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено. В поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020, частково зміненого постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі № 910/15152/19, стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" 458 822,51 грн пені, 812 202,64 грн штрафу та 18 081,32 грн судового збору.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2021 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 910/15152/19 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" про стягнення 522 571,54 грн пені, 812 202,64 грн штрафу та 20 020,58 грн судового збору. Справу № 910/15152/19 в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справу № 910/15152/19 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 прийнято справу №910/15152/19 в частині позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" про стягнення 522 571,54 грн пені, 812 202,64 грн штрафу до провадження. Ухвалено справу № 910/15152/19 розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13.01.2022.

10.01.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив-заперечення.

В судовому засіданні 13.01.2022 було оголошено перерву до 10.02.2022 за клопотанням представника позивача, який просив надати додатковий час для підготовки відповіді на відзив.

10.02.2022 через канцелярію суду від позивача надійшли заява про збільшення розміру позовних вимог та відповідь на відзив.

В судовому засіданні 10.02.2022 було оголошено перерву до 24.02.2022 за клопотанням представника відповідача, який просив надати час для ознайомлення з заявою про збільшення розміру позовних вимог.

22.02.2022 через канцелярію суду від відповідача отримано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача в заяві про збільшення позовних вимог та заперечення на відповідь позивача на відзив.

Водночас, указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

За наведених обставин, призначене на 24.02.2022 о 12:40 год. судове засідання з розгляду справи № 910/15152/19 не відбулося з об`єктивних причин, що не залежали від суду.

Згідно з указом Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2022 відкладено підготовче засідання без визначення дати наступного судового засідання.

Згідно з Указом Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З метою виконання завдань господарського судочинства, визначених у ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, та зважаючи на обставини, які свідчать про появу можливості більш безпечного здійснення правосуддя у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою його місцезнаходження, суд визнав за необхідне повідомити учасників справи про час та місце наступного судового засідання у справі, яке відбудеться 02.06.2022, про що постановив відповідну ухвалу від 16.05.2022.

Присутній у підготовчому засіданні 02.06.2022 представник позивача просив прийняти раніше подану заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача заперечив щодо прийняття заяви позивача про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач одночасно змінює предмет і підстави заявленого позову. Також представник відповідача просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача, викладених у заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Як вбачається з заяви позивача про збільшення позовних вимог, остання ґрунтується виключно на неналежному виконанні відповідачем умов договору від 24.03.2017 № та пов`язана з перерахунком суми позовних вимог, враховуючи обставини, наведені в постанові Верховного Суду від 09.11.2021 у даній справі. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача, викладених у заяві про збільшення позовних вимог, остання підлягає вирішенню виключно під час розгляду справи по суті.

Відтак, суд прийняв до розгляду заяву АТ «Укртрансгаз» про збільшення позовних вимог, подану до канцелярії суду 10.02.2022.

Враховуючи відсутність інших заяв та клопотань учасників справи у підготовчому засіданні, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №910/15152/19 до судового розгляду по суті на 16.06.2022.

Присутній у судовому засіданні 16.06.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що у позивача відсутнє право вимагати стягнення штрафних санкцій за Договором № від 24.03.2017, оскільки з 01.01.2020 всі права позивача за вказаним договором перейшли до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на підставі Угоди від 12.12.2019 № -D про заміну сторони у зобов`язанні. Також, відповідач вказав, що не мав можливості своєчасно виконати роботи за договором в повному обсязі, оскільки позивач не передав відповідачу нову проектно-кошторисну документацію після зміни ціни договору згідно Додаткової угоди № 1 від 05.03.2018 та дозвіл на виконання будівельних робіт по об`єкту «Капітальний ремонт контрольованих пунктів лінійної телемеханіки Сумського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (Будівельні роботи)». Серед іншого відповідач також посилався на те, що відповідальність підрядника настає у випадку прострочення виконання всіх робіт за договором підряду в цілому, а не окремих етапів робіт.

Крім того, відповідач просив застосувати спеціальні строки позовної давності до нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 216 ГПК України в судовому засіданні було оголошено перерву до 07.07.2022.

04.07.2022 через канцелярію суду від представника позивача надійшли пояснення по справі в порядку ст. 42 ГПК України.

Присутній у судовому засіданні 07.07.2022 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 07.07.2022, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

24.03.2017 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (за договором - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" (за договором - підрядник) укладено Договір №, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик власними та залученими силами і засобами виконати відповідно до умов цього договору "Капітальний ремонт контрольованих пунктів лінійної телемеханіки Сумського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів" (будівельні роботи), в повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, кошторисної документації, а замовник зобов`язується на умовах договору прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Відповідно до п. 1.2 Договору № від 24.03.2017 місце виконання робіт - Сумське ЛВУМГ: вул. Іллінська, буд. 49, м. Суми, Сумська обл., 40009 (об`єкти, передбачені затвердженим робочим проектом №-РП (стадія "Робочий проект"), які знаходяться в Сумському, Недригайлівському, Липово-Долинському районах Сумської області та ділянці Сумського ЛВУМГ).

Склад, обсяги та вартість робіт, що доручаються до виконання підрядником, визначені кошторисною документацією, яка є невід`ємною частиною договору (Додаток №1) (п. 1.3 Договору № від 24.03.2017).

Відповідно до п. 2.1 Договору № від 24.03.2017 ціна договору становить 30542894,00 грн.

Згідно з п.2.3 Договору № від 24.03.2017 ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

У п. 3.1 Договору № від 24.03.2017 сторонами погоджено, що передбачені цим договором роботи підрядник виконує із своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором підрядник здійснює після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Підрядник в рамках виконання договору зобов`язаний поставити обладнання згідно з Специфікацією (Додаток №3), яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору № від 24.03.2017 підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (Додаток №2).

Згідно з п. 5.2 Договору № від 24.03.2017 здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

Додатком №1 до Договору № від 24.03.2017 сторони погодили Договірну ціну, Додатком №2 - Календарний графік виконання робіт, Додатком №3 - Специфікацію щодо обладнання, яке поставляється в рамках договору.

Зокрема, як вбачається з Календарного графіку виконання робіт (Додаток №2), роботи з придбання та поставки обладнання (устаткування) виконуються протягом 214 днів з моменту підписання договору та отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; - роботи щодо зняття родючого шару грунту, загально-будівельні роботи, залізобетонні конструкції та монтаж системи зв`язку виконуються відповідачем протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт; - роботи з монтажу обладнання телемеханіки - протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт та приймання підрядником від замовника обладнання за актом приймання-передачі обладнання в монтаж; - пусконалагоджувальні роботи - протягом 62 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт.

05.03.2018 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № від 24.03.2017, якою сторони дійшли згоди зменшити ціну договору, вказавши, що ціна договору становить 26093580,56 грн.

Крім того, вказаною Додаткової угодою №1 від 05.03.2018 було внесено зміни до Специфікації (Додаток №3), Договірної ціни (Додаток №1) та Календарного графіку виконання робіт (Додаток №2).

У Календарному графіку виконання робіт (Додаток №2 в редакції Додаткової угодою №1 від 05.03.2018) зазначено, що роботи з придбання та поставки обладнання (устаткування) виконуються протягом 214 днів з моменту підписання договору та отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; - роботи щодо зняття родючого шару ґрунту, загально-будівельні роботи, залізобетонні конструкції та монтаж системи зв`язку виконуються відповідачем протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт; - роботи з монтажу обладнання телемеханіки - протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт та приймання підрядником від замовника обладнання за актом приймання-передачі обладнання в монтаж; - пусконалагоджувальні роботи - протягом 62 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказував на те, що відповідачем було прострочено виконання зобов`язань за Договором № від 24.03.2017, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за недопоставлене обладнання у розмірі 522571,54 грн (за період з 27.10.2018 по 24.04.2019), пеню за невиконані роботи у розмірі 177557,27 грн (за період з 27.10.2018 по 14.02.2019), пеню за невиконання пусконалагоджувальних робіт у розмірі 24580,59 грн (за період з 26.12.2018 по 04.03.2019), штраф за недопоставлене обладнання у розмірі 812202,64 грн та штраф за невиконані роботи у розмірі 136909,89 грн, що разом становить 1673821,93 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" пеню у розмірі 724709,40 грн, штраф у розмірі 949112,53 грн та судовий збір у розмірі 25107,33 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 змінено; позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" пеню у розмірі 659 360,75 грн, штраф у розмірі 949 112,53 грн та судовий збір у розмірі 23143,04 грн.

Постановою Верховного Суду від 26.01.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №910/15152/19 скасовано; справу №910/15152/19 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Направляючи справу №910/15152/19 на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, Верховний Суд у постанові від 26.01.2021 зауважив, що основним зобов`язанням підрядника є виконання усіх передбачених договором будівельних робіт, завершальною стадією яких є здача об`єкта в експлуатацію, а результат підрядних робіт, виходячи з предмета договору - це закінчені будівельні роботи відповідно до такого договору, відтак прострочення відповідача у виконанні зобов`язань за договором починається із наступного дня за днем закінчення виконання всіх робіт за договором, і відповідно саме з цього моменту виникає право позивача на нарахування пені та штрафу.

Верховний Суд у постанові від 26.01.2021 у справі №910/15152/19 звернув увагу на те, що суди не врахували та залишили поза увагою ту обставину, що основним зобов`язанням відповідача за Договором є виконання передбаченого у пункті 1.1 Договору капітального ремонту контрольованих пунктів лінійної телемеханіки Сумського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів в строк протягом 305 календарних днів з дати отримання від позивача письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт; відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у цій справі Договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку зі здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення за актом здачі-приймання виконаних робіт (форми КБ-2в), тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт, в тому числі, поставки обладнання у межах основного зобов`язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 у справі № 910/15152/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 200 538,24 грн пені, 136 909,89 грн штрафу та 5 061,72 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено. В поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020, частково зміненого постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі № 910/15152/19, стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" 458 822,51 грн пені, 812 202,64 грн штрафу та 18 081,32 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що:

- умовами договору від 24.03.2017 № , умовами додаткової угоди від 05.03.2018 № 1 до договору від 24.03.2017 № , умовами календарного графіку виконання (завершення) робіт, сторони погодили те, що загальний термін виконання робіт не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт;

- враховуючи умови договору від 24.03.2017 № , умови додаткової угоди від 05.03.2018 № 1 до договору від 24.03.2017 № , умови календарного графіку виконання (завершення) робіт, дату отримання відповідачем дозволу на початок виконання робіт - 09.06.2017, період, на який призупинялось за згодою сторін виконання робіт за договором від 24.03.2017 № (з 12.12.2017 по 04.06.2018), відповідач зобов`язаний був завершити виконання всіх робіт за вказаним договором (що включає в себе, у тому числі, поставку та монтаж обладнання) у строк до 02.10.2018 включно;

- умовами договору від 24.03.2017 № не встановлено відповідальності відповідача за прострочення виконання зобов`язання саме з поставки обладнання, тому вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" пені у розмірі 522 571,54 грн (нарахованої за недопоставлене обладнання за період з 26.10.2018 по 24.04.2019) та штрафу у розмірі 812 202,64 грн (нарахованого за недопоставлене обладнання) є необґрунтованими, і відсутні підстави для застосування позовної давності до вказаних позовних вимог;

- враховуючи, що вартість робіт, які повинні були бути виконані у строк до 02.10.2018 включно за договором від 24.03.2017 № , становить 3 030 061,76 грн, а відповідачем виконані у встановлений строк роботи на суму 1 074 206,25 грн, відповідач прострочив виконання всіх будівельних робіт за вказаним договором на суму 1 955 855,51 грн і саме на цю суму нараховується пеня;

- позивач з даним позовом звернувся до суду 28.10.2019, в зв`язку з чим позивач має право на стягнення з відповідача пені, нарахованої з 28.10.2018, оскільки перебіг позовної давності розпочався з 03.10.2018;

- відсутні підстави для нарахування пені за 27.10.2018 (відповідно до розрахунку, викладеного позивачем у позовній заяві), в зв`язку з пропуском позовної давності, за відсутності обґрунтувань позивачем поважності причин пропуску позовної давності та відсутності доказів її переривання;

- за розрахунком судів, розмір пені (з урахуванням позовної давності та з урахуванням тієї суми боргу, відносно якої позивач здійснює нарахування пені) за прострочення виконання робіт на суму 1 599 615,04 грн за період з 28.10.2018 по 14.02.2019 становить 175 957,65 грн, і розрахунок пені за прострочення виконання робіт на суму 3 56 240,47 грн (за період з 26.12.2018 по 04.03.2019) здійснений в межах позовної давності та визнається обґрунтованим;

- таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені у загальному розмірі 724 709,40 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 200 538,24 грн;

- позовні вимоги в частині стягнення штрафу у загальному розмірі 949 112,53 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 136 909,89 грн, оскільки позовні вимоги про стягнення штрафу, нарахованого у зв`язку з простроченням виконання відповідачем всіх робіт за договором від 24.03.2017 № , на суму 1955 855,51 грн, заявлено в межах строку позовної давності;

- враховуючи встановлені обставини справи, наявні підстави для здійснення часткового повороту виконання рішення суду у даній справі.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2021 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 910/15152/19 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" про стягнення 522 571,54 грн пені, 812 202,64 грн штрафу та 20 020,58 грн судового збору. Справу № 910/15152/19 в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При цьому, направляючи справу на новий розгляд у вказаній частині, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням предмету спору у даній справи, дослідженню підлягають питання щодо дотримання підрядником зобов`язань з виконання робіт та поставки обладнання в межах визначених договором строків. При цьому, під визначенням "виконання робіт" у пункті 8.2 договору підпадають не лише безпосередньо підрядні роботи, а й поставка обладнання, які у своїй сукупності і складають предмет будівельного підряду.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 09.11.2021 у даній справі Верховний Суд також зазначав, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у цій справі договору у вигляді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку зі здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення за актом здачі-приймання виконаних робіт (форми КБ-2в), тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт, в тому числі, поставки обладнання у межах основного зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 1 082 718,64 грн пені, нарахованої за період з 03.10.2018 по 01.04.2019, та штраф 7% в сумі 997 638,33 грн, нарахований на суму заборгованості в розмірі 14 210 949,11 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст Договору № від 24.03.2017, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Згідно з ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Господарського кодексу України будівництво об`єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб`єктами господарювання для інших суб`єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 318 Господарського кодексу України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов`язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об`єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов`язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об`єкти і оплатити їх.

Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об`єктів; будівництво об`єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов`язаних з будівництвом об`єктів (ч. 2 ст. 318 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 322 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором підряду на капітальне будівництво винна сторона сплачує штрафні санкції, а також відшкодовує другій стороні збитки (зроблені другою стороною витрати, втрату або пошкодження її майна, неодержані доходи) в сумі, не покритій штрафними санкціями, якщо інший порядок не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 883 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі (ч. 2 ст. 883 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, відповідно до п. 3.3 Договору № від 24.03.2017 підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (Додаток №2).

Як вбачається з Календарного графіку виконання робіт (Додаток №2), роботи з придбання та поставки обладнання (устаткування) виконуються протягом 214 днів з моменту підписання договору та отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; - роботи щодо зняття родючого шару грунту, загально-будівельні роботи, залізобетонні конструкції та монтаж системи зв`язку виконуються відповідачем протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт; - роботи з монтажу обладнання телемеханіки - протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт та приймання підрядником від замовника обладнання за актом приймання-передачі обладнання в монтаж; - пусконалагоджувальні роботи - протягом 62 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт.

Судом встановлено, що письмовий дозвіл на початок виконання робіт відповідач отримав 09.06.2017 (Дозвіл на початок виконання робіт №4237/24-04 від 09.06.2017).

17.10.2017 сторони підписали акт-допуск на виконання будівельно-монтажних робіт на території діючого підприємства, в якому зазначили початок робіт з 17.10.2017.

Листом вих. №324 від 11.12.2017 відповідач просив позивача призупинити виконання Договору № від 24.03.2017 (у зв`язку з несприятливими погодними умовами).

Призупинення виконання робіт за Договором № від 24.03.2017 було погоджено Акціонерним товариством "Укртрансгаз", що вбачається з листа позивача вих. №2401вих-17-1173 від 12.12.2017.

При цьому, 05.03.2018 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № від 24.03.2017, якою було внесено зміни до Специфікації (Додаток №3), Договірної ціни (Додаток №1) та Календарного графіку виконання робіт (Додаток №2).

У Календарному графіку виконання робіт (Додаток №2 в редакції Додаткової угодою №1 від 05.03.2018) зазначено, що роботи з придбання та поставки обладнання (устаткування) виконуються протягом 214 днів з моменту підписання договору та отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; - роботи щодо зняття родючого шару ґрунту, загально-будівельні роботи, залізобетонні конструкції та монтаж системи зв`язку виконуються відповідачем протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт; - роботи з монтажу обладнання телемеханіки - протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт та приймання підрядником від замовника обладнання за актом приймання-передачі обладнання в монтаж; - пусконалагоджувальні роботи - протягом 62 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт.

Загальний термін виконання робіт не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт.

Листом вих. №201 від 22.05.2018 відповідач повідомив позивача про намір звершити роботи за Договором № від 24.03.2017 та подав позивачу відкоригований графік виконання робіт.

Листом вих. №2401вих-18-1207 від 25.05.2018 позивач надав відповідачу узгоджений Календарний графік виконання (завершення) робіт та листом вих. №2401вих-18-1218 від 30.05.2018 просив відновити роботи на об`єкті (лист про відновлення робіт на об`єкті отриманий відповідачем 04.06.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Зокрема, у відкоригованому календарному графіку виконання робіт передбачено, що придбання та поставка обладнання (устаткування) здійснюється протягом 150 днів з моменту отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; будівельно-монтажні роботи - протягом 150 днів з моменту отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт за договором; пусконалагоджувальні роботи - протягом 60 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт. Загальний термін виконання зазначених робіт за договором не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт (графік підписаний представниками сторін та скріплений відбитками печаток Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс").

Таким чином, як умовами Договору № від 24.03.2017, так і умовами Додаткової угоди №1 від 05.03.2018, а також в узгодженому Календарному графіку виконання (завершення) робіт сторони погодили, загальний термін виконання робіт не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт.

Загальний строк виконання відповідачем робіт не змінювався після зупинення (за згодою сторін) виконання робіт за Договором № від 24.03.2017, тобто становить 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи: 1) умови Договору № від 24.03.2017, умови Додаткової угоди №1 від 05.03.2018 та умови узгодженого Календарного графіку виконання (завершення) робіт (загальний термін виконання робіт не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт); 2) дату отримання відповідачем дозволу на початок виконання робіт - 09.06.2017; 3) період, на який призупинялось за згодою сторін виконання робіт за Договором № від 24.03.2017 (з 12.12.2017 по 04.06.2018), після чого строк виконання робіт продовжив свій перебіг (а не був відновлений), суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був завершити виконання всіх робіт за Договором № від 24.03.2017 (що включає в себе, в тому числі, поставку та монтаж обладнання) в строк до 02.10.2018 включно.

При цьому, суд звертає увагу, що в постанові Верховного Суду від 09.11.2021 у даній справі також визначено, що строк виконання відповідачем зобов`язань за Договором № від 24.03.2017 (що включає в себе, в тому числі, поставку та монтаж обладнання) настав 02.10.2018 і дана обставина сторонами не оспорюється.

Положеннями ч. 1 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з 03.10.2018 відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань за договором.

Як встановлено судом, ціна Договору № від 24.03.2017 становить 26 093 580,56 грн, з яких вартість матеріалів та робіт - 3 030 061,76 грн та вартість обладнання - 23 063 518,80 грн. (відповідно до Додаткової угодою №1 від 05.03.2018).

Перелік обладнання, яке повинно було бути поставлено відповідачем в межах виконання відповідачем Договору № від 24.03.2017, його кількість та вартість наведені у Специфікації до договору (Додаток №3).

Відповідач до 03.10.2018 частково виконав взяті на себе зобов`язання за договором, а саме: здійснив поставку товару на загальну суму 11 460 624,00 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними № 17 від 30.06.2017 на суму 8 910 624,00 грн та № 14 від 22.06.2018 на суму 2 550 000,00 грн.

Також відповідач частково виконав будівельно-монтажні роботи за договором на загальну суму 1 074 206,25 грн, що підтверджується: довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2018 року та актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2018 року, підписаного сторонами 27.06.2018, на суму 402 535,58 грн; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2018 року та актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року, підписаного сторонами 28.09.2018, на суму 693 951,56 грн. При цьому, 01.10.2018 сторонами були підписані довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2018 року та акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року на суму з від`ємним значенням - 22280,89 грн (т. 1, а.с. 64-66).

Отже, станом на 03.10.2018 заборгованість відповідача за договором становила 13 558 750,31 грн, а саме: 26 093 580,56 грн - 11 460 624,00 грн (вартість поставленого товару) - 1 074 206,25 грн (вартість виконаних робіт).

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Під час дослідження наявних у справі доказів, судом не встановлено наявності у відповідача суми заборгованості станом на 03.10.2018 в розмірі 14 210 949,11 грн, виходячи з якої позивачем здійснені розрахунки пені та штрафу в заяві про збільшення позовних вимог.

Таким чином, судом визнаються арифметично неправильними розрахунки позивача щодо нарахування пені та штрафу в заяві про збільшення позовних вимог.

У силу статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтями 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору № від 24.03.2017 передбачено, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів підрядник додатково сплачує штраф в розмірі 7% вартості робіт з яких допущено порушення. Сплата пені та/або додаткового штрафу не звільняє підрядника від виконання зобов`язання.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 09.11.2021 по даній справі, враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору № від 24.03.2017, відповідальність підрядника у вигляді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає, у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку зі здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення за актом здачі-приймання виконаних робіт (форми КБ-2в), тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт, в тому числі, поставки обладнання у межах основного зобов`язання.

Відтак, з урахуванням умов п. 8.2. договору, починаючи з 03.10.2018, у позивача виникло право щодо нарахування за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а з 02.11.2018 - щодо нарахування штрафу.

З урахуванням визначених вище обставин, правомірним є розрахунок штрафу за порушення відповідачем зобов`язань, проведений наступним чином: 13 558 750,31 грн (сума заборгованості) х 7% = 949 112,52 грн.

Щодо нарахування пені суд відзначає слідуюче.

Положеннями ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку позивача, доданого до заяви про збільшення розміру позовних вимог, останнім визначено період нарахування пені з 03.10.2018 по 01.04.2019, враховуючи приписи ч. 6 ст.232 ГК України, та з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості.

При цьому, судом встановлено, що в матеріалах справи наявні тільки докази поставки обладнання на суму 10 950 696, 00 грн згідно видаткової накладної №33 від 03.12.2018. В частині подальших поставок відповідачем обладнання та виконання робіт докази в матеріалах справі відсутні, проте, сторонами розмір заборгованості станом 01.04.2019 саме в сумі 652 198,8 грн не оспорюється, що відповідно приймається судом в силу положень ч.1 ст. 75 ГПК України.

Крім того, відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено правомірність нарахування пені за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідачем за договором, виходячи з суми боргу 13 558 750,31 грн за період з 03.10.2018 по 01.04.2019.

Водночас, матеріали справи свідчать, що позивач направив позовну заяву до суду тільки 28.10.2019, а відтак, заява відповідача про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню частково в частині нарахування пені за період з 03.10.2018 по 27.10.2018 включно.

Таким чином, приймаючи до уваги період нарахування пені, визначений позивачем у заяві про збільшення позовних вимог та з урахуванням строків позовної давності, за розрахунком суду розмір пені становить 718 176,71 грн.

Однак, звертаючись з заявою про збільшення позовних вимог, позивачем також не було враховано, що постановою Верховного Суду від 09.11.2021 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 910/15152/19 скасовано тільки в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" про стягнення 522 571,54 грн пені, 812 202,64 грн штрафу та 20 020,58 грн судового збору. Справу № 910/15152/19 в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Отже, позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" щодо стягнення 200 538,24 грн пені, 136 909,89 грн штрафу та 5 061,72 грн судового збору є чинними, відтак підлягають виконанню на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 у даній справі, що виключає можливість їх повторного стягнення.

З огляду на встановлені вище обставини, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в сумі 812 202,63 грн (949 112,52 грн - 136 909,89 грн) та 517 638,47 грн пені (718 176,71 грн - 200 538,24 грн).

Відносно заперечень відповідача щодо неможливості своєчасно виконати роботи за договором та порядку нарахування штрафних санкцій на підставі п. 8.2. договору, останні судом не приймаються з огляду на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 09.11.2021, та встановлені вище судом обставини під час дослідження матеріалів справи.

Щодо заперечень відповідача відносно відсутності у позивача права вимагати стягнення штрафних санкцій за Договором № від 24.03.2017, оскільки з 01.01.2020 всі права позивача за вказаним договором перейшли до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на підставі Угоди від 12.12.2019 № -D про заміну сторони у зобов`язанні, суд, дослідивши умови вказаної Угоди, звертає увагу на абзац другий пункту 3 цієї Угоди, в якому зазначено, що до нового замовника не переходять права вимоги первісного замовника до сторони-3 (ТОВ «Норма Плюс») зі сплати пені та штрафів за порушення строків виконання стороною-3 зобов`язання, якщо таке порушення з боку сторони-3 мало місце до дати відступлення права вимоги за зобов`язанням.

Як вбачається з матеріалів справи, Угода № -D про заміну сторони у зобов`язанні була укладена сторонами 12.12.2019, тоді як пеня та штраф за порушення строків виконання відповідачем зобов`язань у даній справі нараховані за період, починаючи з 03.10.2018 до 01.04.2019, тобто задовго до дати переходу прав вимоги за Договором № від 24.03.2017, а відтак АТ «Укртрансгаз» є належним позивачем у даній справі.

Щодо всіх інших пояснень та доводів учасників судового процесу суд зауважує наступне.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVI№THERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги, як необґрунтовані та безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором№ від 24.03.2017 щодо своєчасної поставки обладнання та його монтажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем належними засобами доказування не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242, 333 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" (03191, м. Київ, вул. Василя Касіяна, буд. 2/1, офіс 378; ідентифікаційний код: 32917708) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код: 30019801) пеню у розмірі 517 638 грн 47 коп., штраф у розмірі 812 202 грн 63 коп. та судовий збір у розмірі 19 947 грн 62 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.09.2022.

Суддя А.І. Привалов