ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2022 р. Справа№ 910/20713/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 у справі №910/20713/21 (суддя Комарова О.С., повний текст складено 17.02.2022) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 70 011, 67 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 70 011, 67 грн. збитків, завданих внаслідок незбереження залізницею вагонів позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 у справі №910/20713/21 позов задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача 70 011, 67 грн збитків, які виникли у зв`язку з незабезпеченням схоронності (збереження) майна (вагонів) при перевезенні та 2 270, 00 грн судового збору.

Приймаючи вказане рішення суд виходив з доведеності позивачем обставин незабезпечення відповідачем схоронності (збереження) вагонів під час їх курсування залізничними коліями.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на відсутність доказів підтвердження понесення позивачем збитків, а також їх фактичного розміру.

Позивач правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу не скористався, проте надіслав на адресу суду заяву про залишення апеляційної скарги відповідача без руху, враховуючи ненадання скаржником доказів направлення копії скарги позивачу.

Колегія суддів стосовно вказаної заяви зазначає, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено процесуальної можливості залишення апеляційної скарги без руху після відкриття апеляційного провадження.

У будь - якому випадку, апелянтом до апеляційної скарги було додано опис вкладення у цінний лист та накладну, які є підтвердженням направлення відповідачем позивачу копії апеляційної скарги.

При цьому, адреса, за якою відповідачем здійснювалося направлення копії апеляційної скарги позивачу відповідає адресі, яку позивач вказав у заяві про залишення апеляційної скарги без руху.

За наведених обставин, вказана заява позивача не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

У травні 2020 року на підставі договорів оренди залізничного рухомого складу № 1-339/04-20 від 06.04.2020 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ютал-Транс", №2-29/09-17 від 28.09.2017 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейл Інвестментс", № 200310-01Ж-01 від 10.03.2020 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Арсенал Кемі", № 2/2018/4/4 від 20.02.2018 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецвагон Транслізинг" та № РС-20/03-2020 від 20.03.2020 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранслоджистікс", в користуванні (оренді) позивача перебували вагони № 61906426, № 67197954, № 57611402, № 55549695 та № 60971223, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі,

У травні 2020 року АТ "Українська залізниця" здійснювало перевезення зазначених вантажних вагонів, що перебувають у оренді ТОВ "Рейл Лоджистікс", що підтверджується залізничними накладними № 42765057, № 42807040, № 42805275, № 42714329 та № 42748970.

Під час прямування до пунктів призначення було виявлено розкомплектування вищевказаних вагонів, які в подальшому були направлені на ремонт, про що свідчать відповідні повідомлення форми ВУ-23М та ВУ-36М, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до повідомлень форми ВУ-36M та BУ-23М вагони були направлені для проведення ремонту та технічного огляду вагоноремонтними структурними підрозділами Акціонерного товариства "Українська залізниця".

На організацію та виконання ремонтів вагонів, між позивачем та ТОВ "Каргоремтранс" укладено договір на надання послуг з організації ремонту вагонів був укладений договір № ТО-01/2020 від 02.01.2020 з організації ремонту вагонів.

По факту завершення ремонтних робіт було складено акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 308 від 31.05.2020 та № 368 від 30.06.2020, згідно додатків до яких загальна вартість ремонту спірних вагонів склала 65 911, 67 грн.

Платіжними дорученнями № 12709 від 24.06.2021 на суму 903 583, 39 грн, № 12893 від 08.07.2021 на суму 625 154, 32 грн, № 13171 від 10.08.2021 на суму 1 049 682, 88 грн та № 13636 від 30.09.2021 на суму 1 445 775, 61 грн позивачем оплачені надані послуги з ремонту вагонів.

Крім того, під час перебування спірних вагонів в ремонті, позивач був позбавлений можливості їх використовувати, проте за цей час ним було сплачено оренду плату, в підтвердження чого позивачем надано копії платіжних доручень №9184 від 11.06.2020, № 9419 від 08.07.2020, № 9876 від 27.08.2020, № 10603 від 13.11.2020, № 9221/1 від 12.06.2020, № 9210 від 11.06.2020, № 9111 від 03.06.2020, №9167 від 09.06.2020, № 9368 від 02.07.2020.

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник вказує, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вагонів під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим, просив стягнути понесені ним збитки на відновлення вказаного майна. Крім того, за час простою вказаних вагонів в ремонті позивач здійснив оплату орендних платежів, які сторона відносить до складу збитків з огляду на неможливість їх використання.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 2 Статуту залізниць передбачено, що цей Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

У пункті 6 Статуту залізниць визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як вже було вказано, у травні 2020 року АТ "Українська залізниця" здійснювало перевезення зазначених вантажних вагонів, що перебувають у оренді ТОВ "Рейл Лоджистікс", що підтверджується залізничними накладними № 42765057, № 42807040, № 42805275, № 42714329 та № 42748970.

Під час прямування до пунктів призначення було виявлено розкомплектування вищевказаних вагонів. Відповідно до повідомлень форми ВУ-36M та BУ-23М вагони були направлені для проведення ремонту та технічного огляду вагоноремонтними структурними підрозділами Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до пунктів 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

За змістом пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Для ремонту пошкоджених вагонів позивачем було придбано та надано необхідні деталі, а також здійснено оплату технічного обслуговування, на загальну суму 65 911, 67 грн.

Крім того, за твердженнями позивача за час перебування спірних вагонів в ремонті, він був позбавлений можливості їх використовувати, проте за цей час ним було сплачено оренду плату в розмірі 4 100, 00 грн, в складі коштів перерахованих згідно платіжних доручень № 91847 від 11.06.2020, № 9419 від 08.07.2020, № 9876 від 27.08.2020, № 10603 від 13.11.2020, № 9221/1 від 12.06.2020, № 9210 від 11.06.2020, № 9111 від 03.06.2020, № 9167 від 09.06.2020, № 9368 від 02.07.2020.

Згідно з пунктом 6.4 Правил № 856 порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Таким чином, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і ними залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Отже, чинне законодавство у позадоговірних (деліктних) правовідносинах встановлює презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо залізницею не буде доведено інше.

Разом з тим системний аналіз наведених норм цивільного законодавства свідчить, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою кредитора, вина заподіювача.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Ураховуючи положення статті 74 ГПК України саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з підпунктом "в" пункту 114 Статуту залізниць залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 126 Статуту залізниць у разі самовільного використання залізницею вагонів (контейнерів), що належать підприємствам або орендовані ними, залізниця сплачує їм плату за користування, встановлену статтею 119 цього Статуту. За пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Враховуючи наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, вини Перевізника та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи скаржника про відсутність доказів підтвердження понесення позивачем збитків, а також їх фактичного розміру спростовуються матеріалами справи, а саме наявними в ній актами здачі-приймання робіт (надання послуг), в яких зазначено перелік виконаних робіт та запасних частин, їх вартість, а також відповідними платіжними дорученнями, які підтверджують понесення позивачем витрат.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 у справі №910/20713/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 у справі №910/20713/21.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 05.09.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко