РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2022Справа № 910/809/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Сабалдаш О. В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Транс Логістик"

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення 33 561,74 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

до Приватного підприємства "Транс Логістик"

про визнання договору частково недійсним

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (від відповідача за зустрічним позовом): Денисенко В. М.

від відповідача за первісним позовом (від позивача за зустрічним позовом): не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулось Приватне підприємство "Транс Логістик" (далі - ПП "Транс Логістик", позивач) до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - ПрАТ "УПСК", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 33 561,74 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач, як сторона договору добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019, порушив своє зобов`язання в частині сплати страхового відшкодування після настання страхового випадку за участю застрахованого позивачем автомобіля - "MAN TGM 18.250", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Обставини вказаного порушення вже були встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі № 910/4082/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021, за яким з ПрАТ "УПСК" було стягнуте страхове відшкодування у сумі 169 332,71 грн. Проте, відповідач сплатив відшкодування з простроченням зобов`язання під час примусового виконання судового рішення, а тому ПП "Транс Логістик" нарахувало відповідачу пеню у сумі 11 272,01 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 16 959,23 грн. та 3 % річних в сумі 5 330,50 грн., що разом становить 33 561,74 грн., які просить стягнути в даному позові.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2022 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач (ПрАТ "УПСК"), з порушенням процесуального строку, визначеного законом, надав суду відзив на позов, який суд залишив без розгляду ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 16.08.2022, на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України як такий, що був поданий з пропуском визначеного законом процесуального строку, без пояснень причин пропуску та клопотань про його поновлення.

За змістом ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим, у передбачений для подання відзиву строк, відповідач заявив зустрічний позов до ПП "Транс Логістик" про визнання недійсним договору добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019 в частині умов страхування транспортного засобу "MAN TGM 18.250", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 зустрічний позов був прийнятий судом до спільного розгляду із первісним позовом, у зв`язку з чим розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Зустрічний позов мотивовано тим, що договір в частині страхування автомобіля "MAN TGM 18.250") був укладений з порушенням ст. 6, 16 Закону України "Про страхування", п. 8.3, 9.2.6, 9.2.18 Правил добровільного страхування наземного транспорту, затверджених 31.03.2009 головою Правління ПрАТ "УПСК" та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України № 0690302 від 07.05.2009 (далі - Правила страхування), що полягало у ненаданні ПП "Транс Логістик" на огляд страховику зазначеного автомобіля та, відповідно, у нескладенні акту огляду транспортного засобу, що на думку позивача, суперечить вимогам закону.

У строк, встановлений законом, відповідач за зустрічним позовом (ПП "Транс Логістик") надав суду відзив, у якому проти заявлених вимог заперечив, зазначив, що наведені ПрАТ "УПСК" доводи щодо укладення договору в частині страхування автомобіля "MAN TGM 18.250" фактично зводяться до перегляду судового рішення у справі № 910/4082/21, у той час, як ПрАТ "УПСК" сплатило за цим договором страхове відшкодування у повному обсязі (хоч і з порушенням строку). Також зазначив, що Правилами страхування був визначений обов`язок страхувальника надати на огляд транспортний засіб, а складення акту огляду мало бути здійснене самим страховиком, що передує укладенню самого договору страхування. Просив відмовити у зустрічному позові.

Ухвалою Господарського суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання від 12.07.2022, підготовче провадження у справі було закрито, розгляд справи призначено по суті.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним) свої вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити, відповідно, проти заявлених до ПП "Транс Логістик" вимог - заперечив з підстав, зазначених у його заявах по суті позову.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення або про розгляд справи без його участі до суду не подав.

Розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у зустрічному позові - необхідно відмовити, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 16.07.2019 між ПП "Транс Логістик" (страхувальник) та ПрАТ "УПСК" (страховик) (на умовах "Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)") був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043, в редакції протоколу розбіжностей (додаток № 2 до договору) (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним у частині 1 договору наземним транспортним засобом та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням (п. 3.1 договору).

Страховик за договором здійснює виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається відповідно до умов, зазначених в частинах І та ІІ договору (п. 3.2 договору). Одним із ризиків, що становить предмет страхування за договором, є пошкодження ТЗ або ДО внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (пп. 4.1.1 п. 4.1 договору).

У розділі 7 ч. І договору та п. 4.1.1 ч. ІІ договору передбачено, що застрахованим є, зокрема, ризик пошкодження та/або знищення чи втрата визначеного транспортного засобу (ТЗ) внаслідок ДТП (дорожньо-транспортної пригоди).

Згідно з п. 5.1 договору страховий випадок - це передбачена договором подія (ризик, визначений страхувальником в ч. І договору), що відбулася в період дії договору, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику/вигодонабувачу на умовах договору.

Страховик в межах страхової суми компенсує збитки, що виникли внаслідок страхового випадку та пов`язані з компенсацією за втрату або за відновлювальний ремонт ТЗ/ДО, шляхом виплати страхового відшкодування відповідно до умов договору (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 7.3 ч. ІІ договору лімітом відшкодування по КАСКО та/або ДО за кожним ТЗ є страхова сума за кожним ТЗ, зазначена у додатку до договору страхування. Страхова сума є агрегатним лімітом відшкодування страховика по всіх страхових випадках, що відбулись під час дії договору. Договір вважається виконаним і припиняє свою дію з моменту виплати сумарного страхового відшкодування в розмірі, еквівалентному розміру страхової суми за мінусом франшизи по всіх страхових випадках, що сталися за договором. Договір діє до кінця обумовленого в частині І терміну в межах різниці між страховою сумою і розміром виплачених страхових відшкодувань, тобто страхова сума зменшується на розмір виплачених відшкодувань. Страхова сума може бути відновлена до початкового розміру шляхом внесення відповідних змін до договору та сплати додаткового страхового платежу.

Отже, згідно з умовами вищевказаного договору, а також додатку № 62 від 01.06.2020 до нього, були застраховані майнові інтереси ПП "Транс Логістик" (страхувальника), пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням 10 транспортними засобами, у тому числі автомобілем марки "MAN TGM 18.250", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У додатку № 62 до договору сторони визначили, що страхова сума вищевказаного транспортного засобу складає 2 000 000,00 грн., страховий тариф для цього автомобіля становить 1,65 % від вказаної суми, який складає 33 000,00 грн. Крім того, сторони передбачили строки сплати страхового платежу, у зв`язку з чим строк дії договору для вказаного транспортного засобу був встановлений: з 12 червня 2020 року по 11 червня 2021 року.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

02.07.2020 на 729 км + 857 м автодороги М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка сталася дорожньо-транспортна пригода за участі вказаного автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2020 року у справі № 390/901/20, яка набрала законної сили, за вказаним фактом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

06.07.2020 ПП "Транс Логістик" звернулось до ПрАТ "УПСК" із заявою-повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Листом № 1953 від 22.12.2020 ПрАТ "УПСК", керуючись пп. 11.3.7 п. 11.3, п. 16.1.11 п. 16.1 вказаного договору, відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчував би факт проведення огляду та фотографування транспортного засобу.

Не погодившись із вказаною відмовою, ПП "Транс Логістик" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ПрАТ "УПСК" страхового відшкодування у сумі 169 332,71 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі № 910/4082/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021, позов ПП "Транс Логістик" про стягнення страхового відшкодування було задоволено, стягнуто з ПрАТ "УПСК" страхове відшкодування у сумі 169 332,71 грн.

Отже, рішенням господарського суду, що набрало законної сили, був встановлений факт неправомірної відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику (ПП "Транс Логістик").

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином суд приймає до уваги в даній справі обставину, що не потребує доказуванню, - порушення відповідачем умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019, що полягало у несплаті страхового відшкодування у сумі 169 332,71 грн. у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що стягнуте у судовому порядку страхове відшкодування було сплачене ПрАТ "УПСК" під час примусового виконання рішення платіжним дорученням приватного виконавця Шаркова О. О. № 3993 від 11.01.2022 на суму 171 602,71 грн. (з урахуванням судового збору у сумі 2 270,00 грн.), що також підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 68060280 від 11.01.2022.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПП "Транс Логістик" просить стягнути з ПрАТ "УПСК" пеню у сумі 11 272,01 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 16 959,23 грн. та 3 % річних в сумі 5 330,50 грн., нараховані за прострочення зобов`язання зі сплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 18.1 договору за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу (крім страхового платежу) за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на кінцеву дату такого платежу.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 11 272,01 грн., тобто в сумі, заявленій позивачем.

Що стосується інших позовних вимог ПП "Транс Логістик", а саме - стягнення інфляційної складової боргу в розмірі 16 959,23 грн. та 3 % річних в сумі 5 330,50 грн., нарахованих за прострочення зобов`язання, то суд керувався положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши власний перерахунок сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 16 959,23 грн. та 3 % річних в сумі 5 330,50 грн., тобто в сумах, заявлених позивачем.

За таких обставин первісний позов ПП "Транс Логістик" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також суд розглянув зустрічний позов ПрАТ "УПСК" до ПП "Транс Логістик" про визнання договору частково недійсним та дійшов висновку, що в ньому необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто правомірність правочину презюмується. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України (постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону України "Про страхування" договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про страхування" правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил страхування договори добровільного страхування ТЗ та/або встановленого на них додаткового обладнання, які знаходяться у технічно справному стані укладаються згідно з цими Правилами. Конкретні умови страхування визначаються при укладанні договору страхування відповідно до законодавства.

Як вже було встановлено судом, договір добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019 був укладений відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затверджених 31.03.2009 головою Правління ПрАТ "УПСК" та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України № 0690302 від 07.05.2009.

У якості підстав для визнання недійсним договору добровільного страхування в частині страхування автомобіля "MAN TGM 18.250", реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач за зустрічним позовом вказує на невиконання ПП "Транс Логістик" обов`язків, передбачених п. 8.3, 9.2.6, 9.2.18 Правил страхування, що полягало у ненаданні на огляд позивачем автомобіля "MAN TGM 18.250" та не складання відповідного акту огляду при укладанні спірного правочину.

Розглянувши такі доводи позивача за зустрічним позовом, суд врахував наступне.

Пунктом 8.1 Правил страхування передбачено, що договір страхування укладається на підставі письмової заяви страхувальника на страхування ТЗ. При заповненні бланку заяви страхувальник зобов`язаний відповісти на всі запитання, зазначені в заяві. Заповнення заяви не зобов`язує страхувальника та страховика укладати договір страхування. Не допускається укладання договору страхування на підставі усної заяви. Обов`язковою умовою є огляд страховиком ТЗ. В разі, якщо окремі умови договору страхування не узгоджуються із положеннями цих Правил - застосовуються умови, визначені сторонами договору страхування.

Для укладення договору страхування страхувальник пред`являє страховику такі документи: документ про реєстрацію ТЗ, документ що підтверджує вартість ТЗ (довідка-рахунок, митна декларація тощо), документ що підтверджує вартість додаткового обладнання (пункт 8.2 Правил страхування)

Згідно з пунктом 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, поновленням чи зміною умов договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

Відповідно до п. 9.2.6 Правил страхування страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування забезпечити представнику страховика можливість огляду транспортного засобу.

Також у п. 9.2.18 Правил страхування передбачений обов`язок страхувальника надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування.

При цьому відповідно до п. 2.3 Правил страхування страховик має право відмовити особам, які до нього звертаються, в укладенні договору страхування, зокрема, у разі відмови в наданні транспортного засобу для огляду.

Отже, за вказаними Правилами страхування огляд транспортного засобу має передувати укладенню договору страхування.

Суд зазначає, що проведення огляду транспортного засобу та складення відповідного акту огляду мають на меті визначення стану транспортного засобу для наступного встановлення розміру збитків у разі настання страхового випадку та є способом захисту від здійснення необґрунтованих виплат, пов`язаних з пошкодженнями транспортних засобів, що мали місце до укладення договору. Виконання зазначеної умови укладення договору страхування не залежить лише від поведінки страховика або страхувальника, а є результатом узгоджених дій сторін договору. Вказана позиція викладена Верховним Cудом у постанові від 10.12.2021 у справі № 910/4296/21.

Також Верховний Суд у постанові від 30.11.2021 у справі № 910/4224/21 роз`яснив, що оскільки обов`язок (надати транспортний засіб для огляду) визначений не договором страхування, а Правилами страхування, і договором такий обов`язок (як надання транспортного засобу для огляду перед укладанням договору, так і складання акту) прямо не покладений на страхувальника, то підписання акта огляду транспортного засобу залежить саме від страховика (ПрАТ "УПСК"), а не навпаки.

Відповідно до 1, 4 ст. 18 Закону України "Про страхування" при укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

У матеріалах справи відсутні вимоги страховика щодо надання відповідних документів від страхувальника для оцінки страхового ризику або докази запрошення страховиком страхувальника для огляду автомобіля "MAN TGM 18.250" перед його страхуванням.

Отже, суд вважає, що ПрАТ "УПСК" на власний ризик уклав договір страхування щодо страхування автомобіля - "MAN TGM 18.250", реєстраційний номер НОМЕР_1 (незважаючи на те, що Правилами страхування огляд транспортного засобу має здійснюватися страховиком перед укладанням договору).

Також матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст. 76, 77, 78 ГПК України на підтвердження того, що акт огляду транспортного засобу "MAN TGM 18.250" не складався з вини страхувальника, який не надав транспортний засіб страховику для огляду чи вчинив інші дії, що перешкоджали проведенню такого огляду страховиком перед укладанням договору страхування. Натомість, встановлено, що після укладання договору страхування, страховик (ПрАТ "УПСК"), вважаючи договір укладеним, отримував від страхувальника страхові платежі та не звертався (ні в усному, ні в письмовому порядку) з вимогою до страхувальника (ПП "Транс Логістик") надати для огляду застрахований транспортний засіб ("MAN TGM 18.250"). Тоді, як діючи добросовісно і розумно, страховик мав би направити повідомлення про необхідність проходження огляду застрахованого транспортного засобу чи відмовитися від отримання страхових платежів.

За таких обставин, позивачем за зустрічним позовом не доведено та не надано доказів наявності фактичних обставин, які б свідчили про недодержання вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, в момент укладення договору в частині страхування транспортного засобу "MAN TGM 18.250", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Отже, зважаючи на встановлені обставини справи та враховуючи положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним в частині договору добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019, у зв`язку з чим зустрічні позовні вимоги ПрАТ "УПСК" задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а в разі відмови у позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства "Транс Логістик" до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення заборгованості у сумі 33 561,74 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, місто Київ, вул. Кирилівська, будинок 40, ідентифікаційний код 20602681) на користь Приватного підприємства "Транс Логістик" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, селище міського типу Слобожанське, вулиця Теплична, будинок 27-С, ідентифікаційний код 34307753) пеню у сумі 11 272 (одинадцять тисяч двісті сімдесят дві) грн. 01 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 16 959 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 23 коп., 3 % річних в сумі 5 330 (п`ять тисяч триста тридцять) грн. 50 коп.

У задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до Приватного підприємства "Транс Логістик" про визнання договору частково недійсним - відмовити.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 16 серпня 2022 року.

Повний текст рішення складений 29 серпня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.