Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022Справа № 910/15899/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Сабалдаш О. В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Автоцентр-Сервіс"

до Підприємства з іноземними інвестиціями "Тойота-Україна"

про спонукання укласти договір

за участю представників:

від позивача:не з`явився
від відповідача:Яковенко О. О.
В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Автоцентр-Сервіс" (далі - ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс", позивач) до Підприємства з іноземними інвестиціями "Тойота-Україна" (далі - ПІІ "Тойота-Україна", відповідач) про спонукання укласти договір.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.12.2020 ПІІ "Тойота-Україна" на своєму офіційному сайті оголосило конкурс з відбору уповноваженого дилера «Тойота-Україна» у місті Чернігові. У вказаному конкурсі прийняв участь позивач - ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс", виконавши всі умови, запропоновані відповідачем, та подавши відповідну заявку, за результатами розгляду якої позивачу було запропоновано надати презентацію щодо розвитку дилерського центру. Така презентація була направлена відповідачу та прийнята останнім без будь-яких зауважень. Разом з тим, 30.03.3021 від відповідача надійшло повідомлення про недопуск позивача до другого етапу відбору оголошеного конкурсу. Вказане рішення позивач вважає неправомірним та необґрунтованим, оскільки критерії конкурсу не містили умов про поетапне проведення добору дилера та будь-яких інших вимог до кандидатів конкурсу зі сторони відповідача, при цьому рішення ПІІ "Тойота-Україна" було прийняте без зазначення причин відмови позивачу в укладенні договору щодо призначення уповноваженого дилера «Тойота-Україна» в м. Чернігові.

У позовній заяві, посилаючись на ст. 179, 181, 187 ГК України, ст. 638, 641, 642 ЦК України ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" просить спонукати ПІІ "Тойота-Україна" укласти договір з позивачем, предметом якого буде призначення у місті Чернігові уповноваженого дилера «Тойота-Україна» - ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс".

Разом з позовом ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" подало заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 було задоволено частково, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі були вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони ПІІ "Тойота-Україна" вчиняти дії щодо укладення договору, предметом якого буде призначення уповноваженого дилера «Тойота-Україна» у місті Чернігові.

У подальшому ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2021, за заявою ПІІ "Тойота-Україна", вжиті ухвалою від 07.10.2021 заходи були скасовані з підстав, указаних в цій ухвалі, а постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 ухвала Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 про вжиття заходів забезпечення позову була скасована.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 за позовною заявою ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач (ПІІ "Тойота-Україна") у строк, визначений законом, надав суду відзив на позов, у якому проти заявлених вимог заперечив, зазначив, що опубліковане 16.11.2020 на офіційному сайті відповідача оголошення з відбору уповноваженого дилера «Тойота-Україна» у м. Чернігові не є пропозицією ПІІ "Тойота-Україна" укласти договір у розумінні ч. 1 ст. 641 ЦК України, при цьому відповідної пропозиції позивач на адресу відповідача не направляв, а заявка на участь у відборі уповноважених дилерів «Тойота» у місті Чернігові, як і презентація, на які посилається позивач, не є такою пропозицією у розумінні вимог закону. Також вказав про відсутність обов`язку відповідача, визначеного законом, щодо укладення з позивачем договору про призначення ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" дилером «Тойота-Україна» у місті Чернігові.

У підготовчому засіданні представник позивача заявив клопотання про залучення до розгляду справи Корпорації «Сумітомо» у якості співвідповідача. Розглянувши вказане клопотання, суд відмовив у його задоволенні ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 07.06.2022, зважаючи на те, що у позовній заяві не містилось вимог до вказаної особи, даний спір виник виключно між ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" та ПІІ "Тойота-Україна", при цьому всі обґрунтування поданого позову зводились до порушення прав позивача саме ПІІ "Тойота-Україна", відповідно - у Корпорації «Сумітомо» не виникне обов`язку з відновлення порушених прав позивача у зв`язку із пред`явленим позовом. Отже, суд вважав, що підстав для залучення Корпорації «Сумітомо» співвідповідачем у даній справі немає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2022, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі було закрите, розгляд справи призначено по суті.

Після закриття підготовчого провадження від ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" надійшло клопотання про залучення до розгляду справи ТОВ «Мокузай Трейд» в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Вказане клопотання суд залишив без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118, ч. 2 ст. 207 ГПК України, відповідно до яких право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, клопотання, документи, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, суд залишає без розгляду у зв`язку із пропуском процесуального строку для їх подання.

У судові засідання, призначені для розгляду справи по суті, представник позивача не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не подав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Установлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність у сфері торгівлі автомобілями та легковими автотранспортними засобами, технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів. Як вказує позивач, ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" є власником нежитлового приміщення площею 2 896,3 кв.м, розташованого за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 167, та земельної ділянки, на якій знаходиться вказане приміщення.

16.12.2020 на офіційному сайті ПІІ "Тойота-Україна" (www.toyota.ua/world-of-toyota/articles-news-evrnts/2020/vidbir-novykh-dyleriv.json) був оголошений конкурс з відбору уповноваженого дилера «Тойота-Україна» у м. Чернігові.

Умовами участі, зазначеними у вказаному оголошенні, є направлення не пізніше 31.01.2021 на електронну адресу: (mailto: ) заявки з такими відомостями: місце розташування потенційного дилерського центру; назва компанії, від імені якої подаватиметься інформація для участі у відборі, код ЄДРПОУ та коротка інформація про бенефіціарних власників; контактна інформація (номеру телефону, адреси електронної пошти та ім`я контактної особи).

Також у оголошенні було зазначено, що після розгляду заявки комунікація щодо уточнення деталей та отримання додаткової інформації буде продовжена представниками ПІІ "Тойота-Україна".

15.01.2021 на зазначену в оголошенні електронну адресу ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" направило заявку щодо участі у відборі уповноважених дилерів «Тойота-Україна» у місті Чернігові.

У подальшому, за пропозицію ПІІ "Тойота-Україна" позивачем була направлена відповідачу презентація щодо розвитку дилерського центру «Тойота» у місті Чернігові, що вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи електронної переписки сторін.

30.03.2021 ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" отримало електронний лист від відповідача, у якому останній повідомив позивача про відбір дилера «Тойота» у два етапи та прийняте ПІІ "Тойота-Україна" рішення про недопуск ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" до другого етапу відбору уповноважених дилерів «Тойота-Україна».

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" зазначає, що вказаною відмовою ПІІ "Тойота-Україна" порушило його право на укладення договору про призначення позивача уповноваженим дилером «Тойота-Україна» у місті Чернігові. При цьому позивач вважає, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" на укладення договору про призначення дилера, будь-яких протоколів розбіжностей, які б містили заперечення відповідача в частині умов договору останнім не надано, тому відповідно до ст. 638, 642 ЦК України, ст. 181 ГК України у ПІІ "Тойота-Україна" наявний обов`язок укласти із позивачем такий договір.

Суд, вирішуючи даний спір по суті та перевіряючи доводи сторін, виходив з наступного.

За змістом ст. 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Отже, правом на звернення до суду за захистом особа наділяється в разі порушення, невизнання або оспорювання її особистих прав, свобод чи інтересів.

При цьому суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог, внаслідок чого права будуть імперативно відновлені, або відмовити у задоволенні позову. Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі №910/16981/17, Верховним Судом у постанові від 25.02.2019 у справі № 906/864/17.

За змістом положень ст. 638 ЦК України, 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 181 ГК України визначено загальний порядок укладання господарських договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та ст. 649 ЦК України, виходячи зі змісту яких, а також із принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори щодо умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності стосовно його умов.

Згідно з ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Тобто, в разі безпідставного ухилення від укладення договору стороною, зобов`язаною його укласти, інша сторона відповідно до положень статті 16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом своїх прав, зокрема, шляхом спонукання укласти договір. При цьому спонукання до укладання договору можливе тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування (у тому числі державного замовлення), який видано компетентним органом, або на підставі наявної між сторонами угоди сторін про передачу переддоговірного спору на розгляд суду, або попереднього договору.

У разі ухилення суб`єкта господарювання від оформлення договору, що ґрунтується на державному замовленні або укладення якого є для нього обов`язковим через пряму вказівку закону, господарський суд за позовом іншої сторони виносить рішення про спонукання до укладення договору чи про його укладення на певних умовах.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, конкурс з відбору уповноваженого дилера «Тойота-Україна» у м. Чернігові, оголошений 16.12.2020 ПІІ "Тойота-Україна", не стосується державного замовлення про призначення уповноваженого дилера в Україні. Також норми чинного законодавства не встановлюють обов`язку ПІІ "Тойота-Україна" (відсутня пряма вказівка закону) щодо укладення договору з указаним предметом, при цьому між позивачем та відповідачем попередній договір із відповідним предметом відсутній, як і угода про передачу переддоговірного спору на розгляд суду.

Щодо посилань позивача на ст. 181 ГК України, ст. 638, 642 ЦК України, які на його думку визначають обов`язковість укладення відповідачем договору про призначення ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" уповноваженим дилером «Тойота-Україна» у місті Чернігові, суд зазначає, що вказані норми закону лише встановлюють загальний порядок укладення договору та пропозиції про його укладення, проте, не визначають будь-якої обов`язковості для сторін укласти договір.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Тобто, для того, щоб певний документ, направлений однією особою іншій, міг вважатися пропозицією з укладення договору, такий документ повинен відповідати вимогам, визначеним в ст. 641 ЦК України, а саме: бути достатньо виразним, тобто прямо вказувати/визначати на волевиявлення особи укласти в майбутньому конкретний договір, його правову природу та вид; містити вказівку на істотні умови майбутнього договору, тобто ті умови, що визнані такими за законом або є необхідними для договорів відповідного виду; підтверджувати твердий намір оферента вважати себе пов`язаним з майбутнім договором і запропонованими умовами у разі їх прийняття.

При цьому відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про прийняття пропозиції чи вчинення нею дій, які засвідчують бажання укласти договір, може бути надана (дії вчинені) лише у випадку отримання такої пропозиції.

У той же час, зі змісту оголошення ПІІ "Тойота-Україна", опублікованому на сайті про оголошення конкурсу з відбору дилера «Тойота-Україна», не вбачається, що ПІІ "Тойота-Україна" висловило пропозицію укласти відповідний договір. Зазначене оголошення не містить інформації, яку б можливо було трактувати у якості істотних умов для укладення договору про призначення особи (зокрема, позивача) дилером «Тойота-Україна» у місті Чернігові. Також зазначене оголошення не виражає наміру відповідача прийняти пропозицію позивача на укладення договору про призначення його дилером.

Більше того, в оголошенні відповідач зазначив, що інформація, викладена у оголошенні, не є і жодним чином не може тлумачитись як оферта або публічна обіцянка винагороди, чи умови конкурсу. Подання і розгляд заявки на участь у відборі, подання додаткової інформації та проведення переговорів не створюють для жодної сторони будь-яких зобов`язань або гарантій подальшого співробітництва.

Тобто, опублікувавши зазначене оголошення, відповідач однозначно висловив свою позицію про відсутність у нього будь-яких зобов`язань по відношенню до осіб, які виявлять бажання прийняти участь у відборі уповноваженого дилера «Тойота-Україна» у місті Чернігові, зокрема, обов`язку укласти відповідний дилерський договір за самим лише фактом направлення такою особою відповідачу заявки на участь у відборі чи вчиненням будь-яких інших дій.

За таких обставин твердження позивача про те, що оголошення, опубліковане відповідачем на сайті, є пропозицією ПІІ "Тойота-Україна" на укладення договору, подання позивачем заявки на участь у конкурсі, направлення презентації та відсутність зауважень відповідача щодо наданих документів та матеріально-технічної бази позивача, свідчать про те, що у відповідача наявний обов`язок укласти дилерський договір, є безпідставними та такими, що трактуються позивачем на власний розсуд.

При цьому доказів направлення сторонами (одна одній) пропозицій, що засвідчували б факт обрання та призначення ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" дилером «Тойота-Україна» у місті Чернігові у матеріалах справи немає. А наявне у справі електронне листування між позивачем та відповідачем не підтверджує направлення ПІІ "Тойота-Україна" пропозиції на укладення договору та її прийняття ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс", оскільки зміст вказаних електронних листів стосується виключно питання конкурсу та участі позивача у відборі уповноважених дилерів «Тойота», що не породжує будь-яких обов`язків для відповідача, та не стосується укладення відповідачем будь-якого договору, його правової природи, істотних умов тощо.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ПІІ "Тойота-Україна" не виникло обов`язку щодо укладення з позивачем дилерського договору, а значить - відповідач не порушив прав та інтересів ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс".

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постановах від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 07.04.2020 у справі № 904/3657/18 задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Згідно зі ст. 73, 74, 76-79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У даному випадку суд, оцінивши надані сторонами докази, дійшов висновку, що позивач не надав належних, допустимих та вірогідних доказів наявності підстав для спонукання ПІІ "Тойота-Україна" у судовому порядку укласти договір про призначення дилера.

За таких обставин у позові ТОВ "ІК "Автоцентр-Сервіс" про спонукання укласти договір слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Автоцентр-Сервіс" до Підприємства з іноземними інвестиціями "Тойота-Україна" про спонукання укласти договір.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошені його вступна та резолютивна частини в судовому засіданні 30 серпня 2022 року.

Повний текст рішення складений 9 вересня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.