УХВАЛА

05 вересня 2022 року

м. Київ

cправа № 916/1583/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.10.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 у справі

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про виселення,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 04.10.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 у справі № 916/1583/21, подана 03.08.2022.

За наслідками перевірки матеріалів поданої касаційної скарги, Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху з огляду на таке.

Згідно з частиною 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання позовної заяви у цій справі) ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а з позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, позов у цій справі поданий у 2021 році, предметом якого є виселення відповідача з нежитлових приміщень першого та другого поверху, загальною площею 524,3 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 26-А.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 становив 2 270, 00 грн.

Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви складала 2 270,00 грн.

З урахуванням викладеного при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 4 540, 00 грн (2 270,00 грн х 200%).

Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід сплатити судовий збір у сумі 4 540, 00 грн, який має бути перерахований за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір" та надати належні докази сплати судового збору касаційному суду.

Відповідно до частини 3 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

29.12.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 N 390-IX.

За змістом частини першої статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписами частини третьої статті 56 ГПК України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно ж з частиною 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною першою статті 60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Відповідно до приписів частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства розмежовують такі юридичні категорії, як "самопредставництво" і "представництво".

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

При цьому, підписання та/або подання касаційної скарги є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, її підписано представником Кісом Андрієм Володимировичем. На підтвердження повноваження до касаційної скарги додана довіреність від 18.04.2022.

Водночас довіреність від 18.04.2022 видана Кісу Андрію Володимировичу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, від імені якого діяв Буряченко Олександр Євгенович, в порядку передоручення уповноважує представляти інтереси Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судах України.

Проте зазначені матеріали, які додані до касаційної скарги на підтвердження наявності повноважень у Кіса Андрія Володимировича представляти інтереси Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судах України, не містять інформації про те, що поіменована особа наділена повноваженнями на самопредставництво у розумінні ч. 3 ст. 56 ГПК України.

Разом з тим матеріали касаційної скарги не містять відомостей і щодо наявності у Кіса Андрія Володимировича статусу адвоката, який діє на підставі зазначеної довіреності від 18.04.2022.

Отже, Суд дійшов висновку, що до матеріалів касаційної скарги не додано доказів на підтвердження того, що Кіс Андрій Володимирович має право представляти Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області як представник (адвокат) на підставі довіреності, так і в порядку самопредставництва відповідно до положень ч. 3 ст. 56 ГПК України.

Ураховуючи викладене касаційна скарга, подана без додержання відповідних вимог чинного процесуального законодавства, підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того відповідно до статті 291 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до касаційної скарги не надано доказів надсилання копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, позивачу.

За таких обставин, заявнику касаційної скарги необхідно надати докази направлення касаційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, позивачу.

Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 20.09.2022, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів з дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Я. Чумак