РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.09.2022Справа № 910/5265/22
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код: 30019801)

до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 83-Д; ідентифікаційний код: 33695095)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» (69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 69-А; ідентифікаційний код: 30105738)

про стягнення 205667,78 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.06.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укртрансгаз» з вимогами до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» про стягнення 205667,78 грн, з яких 199462,58 грн основного боргу, 819,71 грн 3% річних та 5385,49 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, відповідач безпідставно ухиляється від виконання обов`язку щодо виплати за Банківською гарантією №23791/21-ГВ від 09.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 відкрито провадження у справі №910/5265/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання); залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК»; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

12.07.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зауважив, що невиконання принципалом (третьою особою) зобов`язань з поставки товару спричинене окупаціє Російською Федерацією міста Мелітополь, де знаходиться швейних цех з виробництва одягу, який повинен був бути поставлений постачальником за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Суд на вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання відповідача, оскільки відповідно до Господарського процесуального кодексу України дана справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження (ч. 7 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України).

18.07.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

20.07.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

02.08.2022 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких третя особа повідомила, що для своєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021, нею були проведені необхідні дії з закупівлі матеріалів та комплектуючих у відповідності до замовлень покупця, а також дії з підготовки виробництва на Мелітопольському швейному цеху Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» у місті Мелітополь. Однак, 26.02.2022 місто Мелітополь було окуповано військами Російської Федерації, у зв`язку з чим постачальник втратив можливість вчасно виконати зобов`язання з поставки товару.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (постачальник) укладено Договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність покупця «Спеціальний робочий одяг (одяг робочий літній)», зазначений в специфікації, яка наведена у Додатку №1 до цього договору та є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 5.1 Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 постачальник зобов`язується передати покупцю товари у кількості, строки та в місці поставки відповідно до специфікації.

У п. 5.8 Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 сторони погодили, що датою поставки товарів за цим договором є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13 договору та передача постачальником у повному обсязі наступних документів: - видаткової накладної; - оригіналу паспорту якості або сертифікату якості виробника товарів на кожну одиницю (або партію) товару; - документу про підтвердження строків придатності товарів (у разі відсутності такої інформації в паспорті якості та/або сертифікаті якості на товар); - інструкції про застосування товарів (або інший аналогічний документ у разі його складання виробником товарів); - рахунку-фактури; - товарно-транспортної накладної.

Відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі, зазначеної у п. 7.5 цього договору, постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 199462,58 грн, що становить 5% ціни цього договору (п. 7.8 Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021).

Як вбачається з Специфікації до Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021, сторони погодили, що відповідач зобов`язаний поставити товар протягом 90 календарних днів з дати укладення договору за адресою: 82424, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Угерсько, вул. Львівська, 3.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

09.12.2021 Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» видано Банківську гарантію №23791/21-ГВ (забезпечення виконання договору), якою гарант надав бенефіціару (Акціонерному товариству «Укртрансгаз») безвідкличну та безумовну гарантію та прийняв на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити бенефіціару будь-яку суму в розмірі 199462,58 грн протягом 5-ти банківських днів після одержання письмової вимоги бенефіціара, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

Строк гарантії - до 30.04.2022.

Ця гарантія забезпечує виконання принципалом (Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК») договору.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» з письмовою вимогою (№1001Вих-вс-22-1085 від 21.04.2022) за Банківської гарантією №23791/21-ГВ від 09.12.2021, в якій вимагало сплатити на користь позивача грошові кошти у сумі 199462,58 грн у зв`язку з порушенням принципалом (Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК») зобов`язань за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 в частині строку поставки товару.

Листом вих. №05-1/02/1354 від 29.04.2022 відповідач відмовив позивачу у виплаті за Банківською гарантією №23791/21-ГВ від 09.12.2021 у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин - військовою агресією Російської Федерації.

Листом вих. №1001Вих-вс-22-1373 від 10.05.2022 позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою про виплату за Банківською гарантією №23791/21-ГВ від 09.12.2021.

Листом вих. №05-1/02/1445 від 19.05.2022 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав здійснювати виплату за Банківською гарантією №23791/21-ГВ від 09.12.2021, оскільки виробництво товару повинно було здійснюватись на Мелітопольському швейному цеху Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» у місті Мелітополь. Однак, 26.02.2022 війська Російської Федерації ввійшли до Мелітополя та повністю його окупували. Таким чином, вказані обставини призвели до того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» втратило можливість своєчасно виконати зобов`язання за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 внаслідок дії форс-мажорних обставин.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу за Банківською гарантією №23791/21-ГВ від 09.12.2021 у сумі 199462,58 грн, а також 3% річних у розмірі 819,71 грн та інфляційні втрати у розмірі 5385,49 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, в якому відповідач зауважив, що невиконання принципалом (третьою особою) зобов`язань з поставки товару спричинене окупацією Російською Федерацією міста Мелітополь, де знаходиться швейних цех з виробництва одягу, який повинен був бути поставлений постачальником за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

Як встановлено судом, відповідно до умов Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» зобов`язано було поставити позивачу товар протягом 90 календарних днів з дати укладення договору за адресою: 82424, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Угерсько, вул. Львівська, 3.

У вказаний строк Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» не було виконано зобов`язань з поставки товару.

Як встановлено судом, виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 було забезпечено Банківською гарантією №23791/21-ГВ від 09.12.2021 на суму 199462,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання (ст. 562 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Відповідно до ч. 1 ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає зазначене у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2 ст. 200 Господарського кодексу України).

Відповідно до Положень про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №639, зареєстрованих Міністерством юстиції України 13.01.2005 за №41/10321, безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов; бенефіціар - особа, на користь якої надається гарантія; вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією. Вимога складається бенефіціаром і подається за довільною письмовою формою (в якій має зазначатися причина порушення принципалом основного зобов`язання, забезпеченого гарантією) або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту/банку-контргаранту; гарантійний випадок - факт порушення принципалом перед бенефіціаром зобов`язання, забезпеченого гарантією, у зв`язку із настанням якого банк-гарант одержує вимогу бенефіціара на сплату коштів відповідно до виданої гарантії з урахуванням умов наданої гарантії та протягом строку дії гарантії.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №910/20306/17, при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта платити за гарантією, в предмет доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Приписами частин першої, другої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

Згідно з п. 8.1 Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору, обов`язків згідно з законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого КМУ, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експерту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання у зсув грунту, інші стихійні лиха тощо.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Повинна не пізніше ніж протягом 10-ти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 8.2 Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021).

Згідно з п. 8.3 Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема документ (сертифікат) Торгово-промислової палати України. Строк для надання відповідних документів - протягом 30-ти календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили.

Листом вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 14№ Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Як вбачається з матеріалів справи, виробничі потужності, де Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» планувалось виробництво товару за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021, були розміщені у місті Мелітополь.

Однак, з 26.02.2022 місто Мелітополь знаходиться під окупацією військ Російської Федерації, що є загальновідомим фактом, який не потребує доведення.

Внаслідок окупації міста Мелітополь Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» втратило можливість використовувати для виробництва товару (одягу) виробничі потужності (швейний цех), розташовані в місті, що призвело до неможливості вчасного виконання постачальником зобов`язань з поставки товару за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021.

Доводи позивача відносно того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» має виробництво в різних областях України (м. Запоріжжя, м. Оріхів, м. Лебедин, м. Охтирка, м. Козятин, м. Берегове, м. Марганець), а не лише в м. Мелітополь не спростовують вище встановлених судом обставин неможливості своєчасного виконання зобов`язань за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, так як виробництво одягу було заплановано здійснювати на швейному цеху у м. Мелітополь, а сама господарська діяльність з виробництва одягу є тривалим процесом, який включає в себе, зокрема, етап планування як місця виробництва, часу, необхідного для виробництва (в тому числі тривалість робочого дня), так і кількість зайнятих працівників, в той час як на всі ці складові виробничого процесу безпосередньо вплинула окупація Російською Федерацією міста Мелітополь.

Суд зазначає, що форс-мажор не звільняє від виконання зобов`язання та не припиняє його існування.

Однак, обставини форс-мажору безпосередньо впливають на строк виконання зобов`язання.

Таким чином, у зв`язку з форс-мажорними обставинами, якими є військова агресія РФ проти України, окупацією міста Мелітополь, до знаходиться швейних цех Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», на якому повинно було здійснюватись виробництво одягу, який постачальник повинен був поставити позивачу відповідно до умов Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021, постачальник (принципал) з об`єктивних причин не міг виконати обов`язок з поставки товару у строк, встановлений Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021.

Оскільки у гаранта виникає обов`язок здійснити виплату по банківській гарантії виключно в тому випадку, коли принципал порушив виконання основного зобов`язання (оскільки гарантія є видом забезпечення виконання основного зобов`язання), тоді як відповідно до наявних в матеріалах справи доказів позивачем не доведено суду виникнення у банка (відповідача) обов`язку здійснити виплату за Банківською гарантією №23791/21-ГВ від 09.12.2021, так як невчасне виконання постачальником обов`язку поставити товар спричинене настанням форс-мажорних обставин, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення грошових коштів за Банківською гарантією №23791/21-ГВ від 09.12.2021.

Водночас, відповідно до ст. 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

У п. 8.5 Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 сторонами погоджено, що у разі коли строк дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) продовжується більше ніж на 60 календарних днів, кожна сторона в установленому порядку має право розірвати цей договір.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що постачальник за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021 (третя особа) не має можливості виконати свої зобов`язання з поставки товару за вказаним договором та доказів вчинення постачальником дій, спрямованих на розірвання договору поставки у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин.

Більш того, з листа Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» вих. №3 від 05.04.2022 вбачається, що постачальник має можливість поставити продукцію за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 22.12.2021.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 819,71 грн та інфляційних втрат у розмірі 5385,49 грн, суд також не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки вказані позовні вимоги є похідними та залежать від основної позовної вимоги.

Судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у позові.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак