ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2022 р. м.Київ Справа№ 910/12450/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Салій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 26.07.2022

від позивача:Дуда Л.В.

від відповідача:Баранецька М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 11.01.2022 (повний текст складено та підписано 26.01.2022)

у справі № 910/12450/21 (суддя Бондаренко - Легких Г. П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 1 966 743,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмаш" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - відповідач) про стягнення 1 966 743, 02 грн. суми гарантії, яка за твердженням позивача підлягає поверненню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.09.2020 сторони за результатами процедури закупівлі уклали договір про закупівлю товарів № Т-62/ (далі - Договір), відповідно до якого позивач зобов`язувався передати у власність відповідачу товар (турбіни та мотори) на загальну суму 39096000, 00 грн не пізніше 09.04.2021.

Позивач, свої зобов`язання щодо поставки товару відповідачу виконав у повному обсязі, але здійснив поставку товару з порушенням визначеного строку поставки товару, тобто після 09.04.2021, у зв`язку з обставинами непереборної сили, що підтверджується сертифікатом Івано-Франківської промислової палати №2600-21-0366 від 07.04.2021.

26.08.2020 позивач на виконання пункту 13 розділу "Зведена інформація про тендер" Тендерної документації про предмет закупівлі "Турбіни та мотори" та Додатку № VII "Вимоги до банківської гарантії (Забезпечення виконання договору) з АТ "Банк Січ" уклав договір № 203017-ГР-2333 про надання банківської гарантії на суму 1 954 800, 00 грн строком дії з 26.08.2020 по 31.05.2021.

01.06.2021 АТ "Банк Січ" за письмовою вимогою відповідача перерахував забезпечення виконання договору в сумі 1 954 800, 00 грн., в зв`язку з несвоєчасною поставкою товару позивачем за договором № Т-62/. Позивач в подальшому звертався до відповідача щодо повернення сплаченого грошового забезпечення, в зв`язку з повним виконанням договору по поставці товару, однак, як стверджує позивач, відповідач не відреагував на лист та суму гарантії позивачеві не повернув.

У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача 1 966 743, 02 грн, з яких: 1 954 800, 00 грн - сума основного боргу, 3 909, 60 грн - інфляційні втрати, 8 033, 42 грн - 3% річних. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.01.2022 у справі № 910/12450/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 1 966 743, 02 грн. - задоволено частково: стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" 1 954 800 грн 00 коп. основної заборгованості, 8 033 грн. 42 коп. 3 % річних, та 29 442, 52 грн. судового збору. В задоволенні інших позовних вимог щодо стягнення 3 909, 60 грн. інфляційних втрат - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що:

- матеріалами справи підтверджено, що у повному обсязі обов`язок позивача по поставці товару був виконаний 31.05.2021, документально підтверджено відповідними видатковими накладними, отже відповідач був зобов`язаний повернути, суму забезпечення виконання у розмірі 1 954 800, 00 грн у строк до 07.06.2021 включно;

- доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 1 954 800, 00 грн відповідачем - не надано;

- факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 1 954 800, 00 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк повернення гарантійного платежу, у відповідності до ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 954 800, 00 грн - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню;

- при здійсненні перевірки розрахунку індексу інфляції, нарахованого позивачем, судом встановлено, що позивачем не було враховано, що нарахування інфляційних втрат за періоди менші ніж місяць не відповідає суті відповідних нарахувань, та розрахував інфляційні втрати за неповні червень та липень 2021 року, що виключає задоволення відповідних позовних вимог;

- здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, в межах заявленого позивачем періоду (50 днів), суд встановив, що сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача розрахована позивачем правильно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням в частині задоволених позовних вимог, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою (15.02.2022 відповідно поштового трекеру на конверті, у якому надіслано апеляційну скаргу), у якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 11.01.2022 у справі № 910/12450/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- судом не враховано факт порушення (невиконання) позивачем умов договору, що є умовою для настання гарантійного випадку та підставою для виконання банком- гарантом зобов`язань за гарантією;

- висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача суми банківської гарантії та порушення приписів ст. ст. 526, 560, 563, 610 Цивільного кодексу України - є невірними;

- скаржник звертає увагу на те, що поняття «виконання договору» включає в себе виконання зобов`язання у строк (термін), встановлений відповідно до умов договору, проте, позивач порушив зобов`язання, оскільки виконав його неналежним чином та з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання;

- висновки суду першої інстанції щодо необхідності повернення суми банківської гарантії - є необґрунтованими та невірними, оскільки банківська гарантія покликана забезпечити виконання зобов`язання за договором в повному обсязі та належним чином, а у випадку порушення умов виконання зобов`язання , встановлених договором (у т.ч. і строків виконання робіт), сума банківської гарантії підлягає виплаті бенефіціару і не може бути повернута , оскільки забезпечує пава та інтереси бенефіціара у разі порушення умов договору принципалом;

- висновки суду першої інстанції про наявність форс-мажорних обставин - є безпідставними та суперечать умовам укладеного договору;

- не враховано висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 910/11944/18 та від 01.08.2019 у справі № 904/3145/18.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2022, для розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станіка С.Р., судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12450/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду м. Києва від 11.01.2022, розгляд справи призначено на 31.03.2022.

31.03.2022 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" воєнного стану в Україні та загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів і працівників апарату суду.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Крім того, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтями 2, 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022, враховуючи положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", розпоряджень Ради оборони міста Києва, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 №1 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" наказано тимчасово до усуненння обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

В свою чергу, головуючий суддя Станік С.Р. з 11.04.2022 по 13.05.2022 включно, перебував у відпустці, а судді з колегії суддів: Тищенко О.В. перебувала у відпустці з 14.03.2022 по 12.04.2022, з 18.04.2022 по 29.04.2022 включно, з 02.05.2022 по 27.05.2022, а суддя Шаптала Є.Ю. перебував у відпустці з 04.04.2022 по 08.04.2022 включно і вирішення питання стосовно призначення справи здійснюється після виходу суддів з відпусток.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 розгляд справи призначено до розгляду на 26.07.2022 в судовому засіданні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" (адв. Дуди П.В.) про забезпечення участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. № 09.1-21/1464/22 від 02.07.2022 - задоволено, ухвалено проводити судове засідання по справі у режимі відеоконференції в приміщенні Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 26.07.2022 з`явились учасники справи: представники позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" дистанційно у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів "EASYCON", а також представник відповідача (скаржника) безпосередньо в приміщенні Північного апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні 26.07.2022 представник відповідача надав пояснення по суті спору та по суті апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу - задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовитиу задоволенін позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 26.07.2022 представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, з посиланням на доводи відзиву, просив апеляційну скаргу - відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

При цьому, відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, проте, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХМАШ" було оголошено переможцем публічних відкритих торгів № UA-2020-04-17-003094-с стосовно закупівлі по предмету "Турбіни та мотори (Запасні частини до ГТ-750-6)", проведених Акціонерним товариством "Укртрансгаз".

В процедурі публічної закупівлі № UA-2020-04-17-003094-с відповідач опублікував повідомлення про намір укласти договір від імені замовника - АТ "Укртрансгаз" з переможцем процедури закупівлі - ТОВ "Техмаш" зі строком поставки товару - "Турбіни та мотори" (Запасні частини до ГТ-750-6) у кількості 100 шт. зі строком поставки до 30 квітня 2021 року.

За результатами процедури закупівлі між позивачем та відповідачем укладено договір про закупівлю товарів № Т-62/ від 01.09.2020 (далі по тексту - договір), згідно п. 1.1. якого позивач, як постачальник, зобов`язався передати у власність відповідача, як покупця, товари - "Турбіни та мотори (Запасні частини до ГТ-750-6)" код згідно ЄЗС ДК 021:20-3, зазначені у специфікації - додатку 1 до цього Договору, на загальну суму 39 096 000, 00 грн (п. 3.1. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати покупцю товари партіями в кількості, якості, комплектності, строки та в місці поставки відповідно до умов договору, специфікації (додаток 1) та Технічних вимог та якісних характеристик товарів.

У Специфікації сторони узгодили поставку товару партіями (4) зі строком поставки: протягом 220 календарних днів з дати укладення договору, тобто не пізніше 09.04.2021.

Згідно п. 5.6. договору право власності на товари переходить від постачальника до покупця в дату прийняття товарів покупцем за видатковою накладною на кожну окрему партію товарів.

У п. 6.3.9. договору сторони погодили, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі, зазначеної в п. 7.5. цього договору, постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати укладання цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 1954800, 00 грн, що становить 5 % ціни договору.

У п. 7.2. договору сторони погодили, що за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0, 1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлена, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцяти днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено.

Збитки, завдані покупцю невиконанням або неналежним виконанням цього договору, підлягають відшкодуванню постачальником у повному обсязі (п. 7.6. договору).

Сплата пені, штрафів не звільняє кожну із сторін від виконання своїх зобов`язань за договором (п. 7.8. договору).

Відповідно до п. 8.1. договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин), які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (…епідемія, епізоотія…, які виникли після підписання договору та які сторони не могли передбачити або запобігти їм, якщо ці обставини вплинули на виконання сторонами своїх зобов`язань, тощо).

Згідно із п. 8.2. договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з наданням відповідних підтверджуючих документів.

Відповідно до п. 8.3. договору доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема: відповідний документ Торгово-промислової палати України. Строк для надання відповідних документів - протягом 20 - ти днів з моменту виникнення обставин непереборної сили.

У п. 8.4. договору сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за договором продовжується на строк, відповідний строку вказаних обставин.

Згідно із п. 12.1. договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині поставки товарів по 30.04.2021, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Згідно специфікації до договору, строк поставки товару чотирма партіями- протягом 220 календарних днів з моменту підписання договору.

Свої зобов`язання щодо поставки товарів постачальник виконав у повному обсязі, що підтверджується: товарно-транспортною накладною № 1 від 29.04.2021 та видатковою накладною № 49 від 29.04.2021 на суму 7 374 129, 60 грн; товарно-транспортною накладною № 1 від 24.05.2021 та видатковою накладною № 58 від 24.05.2021 на суму 24 132 892, 80 грн; товарно-транспортною накладною № 1 від 31.05.2021 та видатковою накладною № 65 від 31.05.2021 на суму 5 473 416, 00 грн; товарно-транспортною накладною № 2 від 31.05.2021 та видатковою накладною № 66 від 31.05.2021 на суму 2 115 561, 60 грн. Разом було поставлено товар на суму 39 096 000, 00 грн.

Сертифікатом № 2600-21-0366 від 07.04.2021 Івано-Франківська торгово - промислова палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): епідемія (пандемія) коронавірусної хвороби COVID-19, яка розвинулась та поширилась у всьому світі у тому числі в Європейському Союзі та Україні, карантин, який визнано форс-мажорною обставиною на підставі Закону України № 530-ІХ від 17.03.2020 "Про внесення змін до законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" та який встановлено на підставі постанов Кабінету Міністрів України, запровадження обмежувальних заходів органами державної влади та органами місцевого самоврядування, надзвичайний стан введений на території Чеської Республіки, згідно з постановою уряду Чеської Республіки у зв`язку з пандемією SARS Cov-2, які у комплексі спричинили неможливість своєчасного виготовлення, подальшої поставки та передачі у власність товарів, у строк, визначений договором про закупівлю товарів № Т-62/ від 01.09.2020.

Вартість отриманого товару відповідач оплатив позивачу через ВРТП "Укргазенергосервіс": 01.06.2021 - 7 374 129,60 грн згідно платіжного доручення № 11966_1; 16.06.2021 - 24 132 892, 80 грн згідно меморіального ордера № 12808_6; 23.06.2021 - 5 473 416, 00 грн згідно платіжного доручення № 11966_1; 23.06.2021 - 2 115 561, 60 грн згідно платіжного доручення № 11966_2. Разом оплачено 39 096 000, 00 грн., тобто товар оплачено повністю.

Згідно пункту 13 розділу "Зведена інформація про тендер" Тендерної документації про предмет закупівлі "Турбіни та мотори (Запасні частини до ГТ-750-6)" та Додатку № VII "Вимоги до банківської гарантії (Забезпечення виконання договору)", позивач зобов`язався не пізніше дати укладання договору про закупівлю товарів надати банківську гарантією у розмірі 5% від суми договору.

З цією метою 26.08.2020 позивач уклав з АТ "Банк Січ" договір № 203017-ГР-2333 про надання банківської гарантії, на суму 1 954 800,00 грн. строком дії з 26.08.2020 по 31.05.2021.

На виконання договору № 203017-ГР-2333 від 26.08.2020, АТ "Банк Січ" було видано Банківську гарантію № 203017-ГР-2333 від 26.08.2020, відповідно до якої гарант АТ "Банк Січ" надав Бенефіціару АТ "Укртрансгаз" безвідкличну та безумовну гарантію та прийняв на себе безвідкличне та безумовне зобов`язання сплатити Бенефіціару будь-яку суму в розмірі 1 954 800, 00 грн протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги Бенефіціара, без необхідності для Бенефіціара обґрунтувати свою вимогу.

У Банківській гарантії № 203017-ГР-2333 від 26.08.2020 зазначено, що ця гарантія забезпечує виконання принципалом договору.

27.05.2021 року АТ "Банк Січ" направив позивачеві (ТОВ "Техмаш") вимогу про сплату коштів гарантії у розмірі 1954800,00 грн., оскільки до банку 27.05.2021 року надійшло SWIFT-повідомлення від бенефіціара (АТ "Укртрансгаз") про сплату суми гарантії, у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням ТОВ "Техмаш" умов договору про закупівлю, яка була задоволена позивачем шляхом перерахування коштів за вимогою, що підтверджується платіжним дорученням № 6922 від 28.05.2021.

01.06.2021 АТ "Банк Січ" за письмовою вимогою АТ "Укртрансгаз" вих. № 1001ВИХ-21-3973 від 26.05.2021 перерахував, за рахунок коштів позивача, забезпечення виконання договору у сумі 1 954 800, 00 грн АТ "Укртрансгаз", що підтверджується меморіальним ордером №1868 від 01.06.2021.

Листом вих. № 2-13/07/21 від 13.07.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення сплаченого грошового забезпечення виконання договору в сумі 1 954 800, 00 грн, оскільки позивач, як постачальник, повністю виконав своє зобов`язання по поставці товару згідно договору.

На вказаний лист АТ "Укртрансгаз" не відреагувало та станом на момент подання позову не повернуло позивачу 1 954 800,00 грн гарантійного платежу.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 1 954 800, 00 грн основного боргу (повернення суми гарантійного забезпечення), 3 909, 60 грн інфляційних втрат та 8 033, 42 грн 3 % річних за період прострочення з 08.06.2021 до 27.08.2021 (50 днів).

Так, згідно з доводами позивача викладеними в позовній заяві:

(1) позивач в повному обсязі виконав умови договору щодо поставки товару;

(2) позивач звертався до відповідача з листом про повернення позивачу 1 954 800, 00 грн сплаченого грошового забезпечення виконання договору, проте відповідач відмовився повертати кошти;

(3) положеннями ч. 2 ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" внормовано, що замовник повертає забезпечення виконання договору після виконання переможцем процедури закупівлі, не пізніше 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин;

(4) Тендерною документацією відповідної закупівлі також передбачено повернення забезпечення виконання договору замовником після виконання учасником - переможцем договору, не пізніше 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин;

(5) відповідач всупереч положень закону та тендерної документації не виконав своїх зобов`язань щодо повернення забезпечення виконання договору про закупівлю, що є порушенням прав позивача;

(6) з огляду на виконання позивачем його зобов`язань за договором у повному обсязі, у відповідача відсутні правові підстави для утримання спірної суми забезпечення, аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/6433/18;

(7) остання поставка товару по договору відбулася 31.05.2021, відповідно відповідач був зобов`язаний повернути кошти забезпечення у строк до 07.06.2021, відповідно прострочення відповідача має місце з 08.06.2021 до 27.08.2021.

Відповідач, обгрунтовуючи заперечення проти позову, посилався на те, що:

(1) строк поставки товарів за договором складає 220 календарних днів з дати укладання договору, тобто до 09.04.2021;

(2) постачальник допустив прострочення обумовлених строків поставки, остання партія товару була поставлена 31.05.2021;

(3) неналежне виконання умов договору є умовою для настання гарантійного випадку та підставою для виконання банком - гарантом зобов`язання за гарантією;

(4) лист щодо неможливості здійснення поставки у строк, визначений договором, від позивача до відповідача надійшов 16.04.2021, тобто після дати поставки;

(5) позивачем були порушені строки надсилання повідомлення про неможливість виконання зобов`язання, визначені п. 8.2. договору, відповідно, повідомлення сторони договору про обставини непереборної сили поза межами відповідного строку не має юридичного значення;

(6) з огляду на прострочення позивачем строків поставки товару, стягнення гарантії є правомірним;

(7) стаття 27 Закону України "Про публічні закупівлі", на яку посилається позивач, встановлює порядок та процедуру повернення банківської гарантії постачальнику після виконання договору останнім належним чином, щоб уникнути безпідставного та недобросовісного стягнення суми банківської гарантії;

(8) оскільки банківська гарантія забезпечує виключно права та інтереси бенефіціара у разі порушення умов договору принципалом, у разі порушення договору банківська гарантія поверненню підлягати не може, адже правовідносини на підставі банківської гарантії припиняють своє існування, у зв`язку з виконанням її основної мети;

(9) посилання позивача на норму ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" є необґрунтованими, оскільки не відносяться до даних спірних правовідносин і не можуть бути підставою для повернення забезпечення виконання договору;

(10) з позовними вимогами про стягнення суми банківської гарантії, має право звертатися лише бенефіціар, оскільки лише йому належить право стягувати суму банківської гарантії з банка - гаранта у випадку невиконання ним такого обов`язку;

(11) позивачем невірно обраний спосіб захисту, оскільки передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи, є у тому числі, порушення або оспорювання права або законного інтересу іншою особою (іншими особами), а у даному випадку таке порушення відсутнє;

(12) позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги,а доводи та твердження позивача, викладені у позовній заяві є безпідставними.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується суд апеляційної інстанції, договір, укладений між сторонами, є договором поставки, укладеним у процедурі закупівлі, а відтак, у відповідній частині між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 530 Цивільного кодексу України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. Перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. Друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 39 096 000, 00 грн, що підтверджується матеріалами справи, і вказана сума сплачена відповідачем на користь позивача у повному обсязі у відповідності до умов договору.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що за умовами договору (специфікація є невід`ємною частиною договору) позивач був зобов`язаний поставити товар у строк - протягом 220 календарних днів з дати укладання договору, тобто - до 09.04.2021 включно.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції перевіривши наявні матеріали справи, товар був поставлений партіями 29.04.2021, 24.05.2021 та 31.05.2021, тобто не у строк визначений договором (порушенням строку поставки), протее, прийнятий відповідачем без заперечень та зауважень.

Проте, матеріалами справи підтверджено, що причиною поставки товару не у строк, встановлений договором, стали обставини непереборної сили, що було доведено до відома відповідача.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати.

За правилами ст. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який затверджено рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 N 44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно сертифікату № 2600-21-0366 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 07.04.2021 Івано-Франківської торгово-промислової палати дата настання форс - мажорних обставин 22.01.2021, і станом на 07.04.2021 форс - мажорні обставини тривають.

Згідно ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. При цьому згідно з пунктом 1 частини першої статті 263 Цивільного кодексу України непереборною силою розуміється надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Згідно з частиною другою статті 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

В договорі сторони погодили, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, що доказом виникнення обставин непереборної сили є документ Торгово-промислової палати України та що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за договором продовжується на строк, відповідний строку вказаних обставин.

Також, суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази як кожен окремо, так і в сукупності, дійшов висновку, що виникнення обставин непереборної сили з 22.01.2021, які станом на 07.04.2021 тривали (76 календарних днів), при виконанні позивачем умов договору підтверджується сертифікатом № 2600-21-0366 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 07.04.2021 Івано-Франківської торгово-промислової палати.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що враховуючи положення п. 8.4. договору, строк виконання зобов`язань по поставці товару, обумовлений договором, продовжився на строк дії обставин непереборної сили, та складав не 220 календарних днів, а 296 (220 +76 = 296), тобто до 24.06.2021. З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними та обгрунтованими висновками суду першої інстанції про те, що позивач поставив відповідачу товар без порушення строку поставки, обумовленого договором, відповідно, з боку позивача мало місце належне виконання умов договору.

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, п. 8.1, 8.4. договору, як і ст. 617 Цивільного кодексу України, не містять положень щодо наслідків несвоєчасного повідомлення іншої сторони про настання відповідних обставин. Крім того, дата видачі зазначеного сертифікату 07.04.2021, відповідно позивач не міг надати відповідачу такий сертифікат до дати його видачі.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач направив відповідачу відповідний сертифікат листом від 08.04.2021, який відповідач отримав 16.04.2021, тобто підтверджуючі документи були направлені відповідачу на наступний день після їх отримання. За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що недотримання, у даному випадку, позивачем (в силу об`єктивних причин) термінів, визначених п. 8.2, 8.3. договору, - не впливає на обставини дотримання позивачем строків поставки товару за договором.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доводи скаржника про те що висновки суду першої інстанції про наявність форс-мажорних обставин є безпідставними та суперечать умовам укладеного договору - відхиляє як необґрунтовані та безпідставні.

Статтею 27 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано, що замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі / спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі / спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Розмір забезпечення виконання договору про закупівлю не може перевищувати 5 відсотків вартості договору про закупівлю. Кошти, що надійшли як забезпечення виконання договору про закупівлю, якщо вони не повертаються учаснику у випадках, визначених цим Законом, підлягають перерахуванню до відповідного бюджету, а в разі здійснення закупівлі замовниками не за бюджетні кошти - перераховуються на рахунок таких замовників.

Статтею 560 Цивільного кодексу України визначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом норм частини першої статті 560 Цивільного кодексу України, статті 200 Господарського кодексу України та підпункту 9 пункту 3 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 N 639, гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром, оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення, сплатити кошти за принципала в разі невиконання ним свого зобов`язання в повному обсязі.

За змістом положень частини першої статті 1, частини другої статті 9 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 14 Господарського кодексу України, спеціальні норми Господарського кодексу, які встановлюють особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання, підлягають переважному застосуванню перед тими нормами Цивільного кодексу, які містять відповідне загальне регулювання.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що спеціальними нормами, які підлягають переважному застосуванню до спірних правовідносин у цій справі, є саме положення статті 200 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої та четвертої гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Так, як підтверджується наявними матеріалами справи, що перевірено судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи, за умовами укладеного між сторонами договору, в забезпечення виконання договору позивач був зобов`язаний надати безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 1 954 800, 00 грн, що становить 5 % ціни договору. Вказане зобов`язання було виконано позивачем, це підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорювалось ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій.

Банківська гарантія № 203017-ГР-2333 від 26.08.2020 надана з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором, з огляду на її зміст, забезпечує саме виконання принципалом договору, і суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на чіткі узгоджені умови банківської гарантії, належним чином засвідчена копія якої наявна в матеріалах справи і була досліджена судом апеляційної інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, і що вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідач скористався Банківською гарантією, виданою в забезпечення виконання договору, та отримав від банку - гаранта 1 954 800, 00 грн, сплачених за рахунок коштів позивача. Відповідна вимога була виставлена відповідачем 27.05.2021.

При цьому, згідно з Тендерною документацією відповідної закупівлі та ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" на відповідача покладено обов`язок повернути дану суму забезпечення виконання не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження виконання договірних зобов`язань.

Ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, що перевірено судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи,у повному обсязі обов`язок позивача по поставці товару був виконаний 31.05.2021, що документально підтверджено відповідними видатковими накладними, отже суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний повернути, суму забезпечення виконання у розмірі 1 954 800, 00 грн у строк до 07.06.2021 включно.

Належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження сплати заборгованості у розмірі 1954 800, 00 грн - відповідачем не надано ні суду першої інстанції станом на момент розгляду справи, ні суду апеляційної інстанції станом на момент апеляційного розгляду.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 1 954 800, 00 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, а отже, строк повернення гарантійного платежу, у відповідності до ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" - є таким, що настав, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 954 800, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням вищенаведеного, доводи скаржника про те, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача суми банківської гарантії та порушення приписів ст. ст. 526, 560, 563, 610 Цивільного кодексу України - є невірними - судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку.

Також, оцінивши доводи відповідача (скаржника) про неналежне виконання позивачем умов договору в частині дотримання строків поставки товару, суд апеляційної інстанції зазначає, що по - перше, строк виконання зобов`язань за договором продовжується на строк дії обставин непереборної сили, наявність яких підтверджена матеріалами справи, відповідно поставка товару була здійснена вчасно; а по - друге, відповідальність постачальника за порушення строків поставки, передбачена п. 7.2. договору (у вигляді пені та штрафу), і іншої відповідальності за порушення постачальником строків поставки товару, ніж визначена у відповідному пункті договору, вказаним договором, сторони не передбачили; по - третє, неналежне виконання умов договору не є тотожнім невиконанню договору, а Банківською гарантією за договором було забезпечено саме невиконання договору.

У постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №910/3777/18 та від 20.06.2019 у справі №910/6433/18, а також від 21.02.2020 року у справі № 910/4460/19 з аналогічних правовідносин, зазначено, що порушення постачальником строку поставки товару не впливає на обов`язок покупця повернути забезпечення договору, оскільки за умовами договору, забезпечення не повертається саме у випадку невиконання, а не неналежного виконання умов договору.

Доводи відповідача щодо невідповідності наданого позивачем сертифікату умовам договору, оскільки такий виданий Івано-Франківською торгово - промисловою палатою, а не Торгово - промисловою палатою України, - обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на положення ст. 14 - 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та ст. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, як підтверджується матеріалами справи, вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, позивачем на вимогу відповідача було сплачено на користь відповідача передбачену п. 7.2 договору пеню та/або штраф за порушення строків поставки товару, а також між сторонами розглядається спір у судовій справі № 909/1043/21 про стягнення з ТОВ "Техмаш" на користь АТ "Укртрансгаз" 4331228,69 грн. штрафу та пені за порушення строків поставки товару за договором № Т-62/ від 01.09.2020.

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції в призмі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що до найбільш важливих загальних принципів права віднесено принцип справедливості, добросовісності і розумності, який згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України визнається загальною засадою цивільного законодавства.

При цьому, як вірно врахував суд першої інстанції, з огляду на виконання позивачем договору у повному обсязі щодо поставки товару і на наявність обставин, які з об`єктивних причин унеможливлювали дотримання позивачем строків поставки, обумовлених договором, а саме існування епідемії COVID-19, що є загальновідомою обставиною, яка перешкоджає звичайній роботі підприємств як в Україні, так і за кордоном, розвиток якої жодна зі сторін договору не могла перебачити на момент укладення договору, невеликий період прострочення поставки, та поведінку позивача, яка характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів до іншої сторони договору, покладення на позивача відповідальності за недотримання умов договору як у стягненні гарантії у розмірі 5 % від суми договору, так і у стягненні пені та штрафу за порушення строків поставки не відповідає принципам справедливості, добросовісності і розумності.

Щодо вимог про стягнення 3 909, 60 грн інфляційних втрат та 8 033, 42 грн 3 % річних за період прострочення з 08.06.2021 до 27.08.2021 (50 днів) суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання по поверненню гарантійного платежу, суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку сум, строків та ставок нарахувань, погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних в розмірі 8 033, 42 грн 3 % річних.

.Також, суд першої інстанції при здійсненні перевірки розрахунку індексу інфляції, нарахованого позивачем, судом встановлено, що позивачем не було враховано, що нарахування інфляційних втрат за періоди менші ніж місяць не відповідає суті відповідних нарахувань, та розрахував інфляційні втрати за неповні червень та липень 2021 року, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині. Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції у наведеній частині учасниками спору не оскаржується, і відповідно, дослідження вказаних вимог не входить до меж апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача підлягають 1 954 800, 00 грн основної заборгованості та 8 033, 42 грн 3 % річних, які обгрунтовано задоволені судом першої інстанції, а доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Стосовно доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не враховано висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 910/11944/18 та від 01.08.2019 у справі № 904/3145/18, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, у справі № 910/11944/18 Верховний Суд ухвалив постанову від 28.08.2019, якою залишив без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018, яким задоволено позовні вимоги Національної академії Служби безпеки України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-монтажна група" про стягнення 641 628,56 грн, з яких: 315 507,87 грн пені та 326 120,69 грн штрафу, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем робіт за договором про закупівлю за державні кошти № 0605/17-01 НАСБУ-ПБМГ/659 від 12.06.2017. При цьому, спірні правовідносини між сторонами стосувались виконання підрядних робіт за договором.

Також, у справі № 904/3145/18 Верховний Суд постановою від 01.08.2019 скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2019 у справі № 904/3145/18, а залишив силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2018 у справі № 904/3145/18, яким первісний позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Елемент нафта" на користь АТ "Українська залізниця" 28 061 266, 29 грн пені, 24 615 145,86 грн штрафу, 596 267,17 грн витрат по сплаті судового збору, в решті позовних вимог відмовлено; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.Суд першої інстанції, виходив з того, що факт прострочення поставки товару мав місце, оскільки прострочення поставки товару почалося з наступного дня після закінчення передбаченого пунктом 3.2 Договору поставки 5-денного терміну з дня фактичного отримання відповідачем оригіналу рознарядки поштою 06.12.2017, а саме з 12.12.2017 року. Враховуючи встановлені Договором штрафні санкції та факт невиконання поставки, суд визнав обґрунтованими вимоги позивача. Щодо зустрічних вимог ТОВ "Елемент Нафта" про стягнення з АТ "Українська залізниця" суми договірного забезпечення у сумі 11 180 048,12 грн, то суд першої інстанції виходив з того, що повернення суми забезпечення виконання договору залежить від повного виконання постачальником своїх зобов`язань за Договором поставки, проте ТОВ "Елемент нафта" зобов`язання щодо поставки виконало частково, у зв`язку з чим відсутні підстави для повернення забезпечення Договору поставки. При цьому, спірні правовідносини між сторонами у даній справі стосувались поставки товару за договором.

При цьому, у вказаній постанові Верховний Суд встановив, що предметом зустрічного позову є вимога ТОВ "Елемент нафта" про стягнення забезпечення виконання Договору поставки у сумі 11 180 048,12 грн, перерахованого на рахунок позивача за первісним позовом, на підставі частини 1 статті 26 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 8.2 Договору поставки, а також стягнення витрат від інфляції та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст.625 ЦК України. За змістом частини 1 статті 26 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин. Аналогічні умови повернення забезпечення виконання договору містяться в пункті 3 Договору від 17.10.2017 про надання завдатку, як забезпечення виконання Договору поставки, укладеного між позивачем та відповідачем і пункті 8.2 Договору поставки. Таким чином, повернення суми забезпечення виконання договору залежить від виконання договору поставки. Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Елемент нафта" не виконало належним чином зобов`язання за Договором поставки,оскільки мав місце факт прострочення/невиконання поставки товару за рознарядкою. З огляду на це правові підстави для повернення забезпечення виконання договору відсутні, відтак відсутні підстави для задоволення зустрічного позову. Таким чином, суд касаційної інстанції здійснив оцінку наявних у справі матеріалів, виходячи з фактичних обставин справи, наявних у справі доказів, і застосував відповідні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, предмети позовів, як і обставини справи у справі № 910/12450/21 та № 904/3145/18, як і № 910/11944/18 - є різними, і не є релевантними по відношенню до даного спору. При цьому, у справі № 904/3145/18 предметом виступало договірне забезпечення, яке не регулювалось нормами, які регулюють правовідносини щодо банківської гарантії.

Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 1 966 743, 02 грн. - задоволено частково: стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" 1 954 800 грн 00 коп. основної заборгованості, 8 033 грн. 42 коп. 3 % річних. При цьому, у оскаржуваному рішенні судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних щодо стягнення 3 909, 60 грн. інфляційних втрат, і в цій частині скаржником рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про часткове задоволення позовних вимог (1 954 800 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят чотири тисячі вісімсот) грн 00 коп. основної заборгованості, 8 033 (вісім тисяч тридцять три) грн. 42 коп. 3 % річних), перегляд яких здійснено судом апеляційної інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду м. Києва від 11.01.2022 у справі № 910/12450/21 за наведених скаржником доводів апеляційної скарги, з урахуванням меж апеляційного оскарження..

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду м. Києва від 11.01.2022 у справі № 910/12450/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 11.01.2022 у справі № 910/12450/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Укртрансгаз".

4. Матеріали справи № 910/12450/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 05.09.2022.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала