ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"25" серпня 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/408/21
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Романа Валерійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 14 236 204,99 грн збитків
за участю секретаря судового засідання: Шейкіної М.О.
за участю представників:
позивача: не з`явився
відповідача: Парчевський Владислав Юрійович, ордер серія ВВ № 1010739 від 17.03.2021 року
Ухвалою суду від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі № 902/186/21 за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 25.03.2021 року.
Ухвалою суду від 13.04.2021 року роз`єднано в окреме самостійне позовне провадження матеріали справи № 902/186/21 в частині заявлених позовних вимог Приватного підприємства "Валентина" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" 14 236 204,99 грн збитків (заява про збільшення позовних вимог з додатками (а.с. 68-123) та передано матеріали роз`єднаної справи до канцелярії Господарського суду Вінницької області з метою їх реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.
На підставі автоматизованого розподілу матеріалам справи в частині позовних вимог Приватного підприємства "Валентина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" про стягнення 14 236 204,99 грн збитків присвоєно єдиний унікальний номер судової справи: № 902/408/21.
Ухвалою суду від 26.04.2021 року відкрито провадження у справі № 902/408/21 за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні 12.05.2021 року.
Відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства "Валентина" в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" збитків в сумі 9 275 353,35 грн.
Також, призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 10.08.2022 року.
03.08.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 01.08.2022 року) про розподіл судових витрат, в якій останнім зазначено про понесені витрати у зв`язку з розглядом справи в сумі 18 400,00 грн та гонорар адвоката за представництво інтересів в суді - 10 відсотків від суми стягнення за рішенням суду.
Також у заяві останній просить суд проводити судове засідання з розгляду заяви за відсутності уповноваженого представника ПП "Валентина".
У судовому засіданні 25.08.2022 року прийняв участь представник відповідача, який заперечував про стягнення витрат на правничу допомогу.
Представник позивача правом участі в судовому засіданні не скористався.
У відповідності до п. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому судом вирішено розглянути заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу за наявними у справі доказами.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Позивачем у заяві (б/н від 01.08.2022 року) зазначено про понесені витрати у зв`язку з розглядом справи, як складаються з:
- первинна усна консультація адвоката - 1 000,00 грн;
- вивчення документів, які стосуються справи - 5 100,00 грн;
- аналіз законодавства і судової практики - 3 000,00 грн;
- підготовка претензії № 1, 2 - 2 100,00 грн;
- підготовка позовної заяви - 7 200,00 грн;
- гонорар адвоката за представництво інтересів в суді - 10 відсотків від суми стягнення за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів справи 30.04.2021 року між Приватним підприємством "Валентина" (Клієнт) та Рижавським С.С. (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 30/01-21 (а.с. 119-120, т. 2).
Відповідно п. 1.1 Договору Адвокат здійснює надання правової допомоги, представництво та захист інтересів Клієнта в Господарському суді Вінницької області та інших судах України по справі за позовом Клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" про стягнення збитків, штрафу, інфляційних втрат, відсотків за невиконання зобов`язань за договором поставки, без обмеження повноважень, на умовах, передбачених даним договором.
За змістом п. 4.1 Договору вартість послуг Адвоката складається з:
- первинна усна консультація адвоката - 1 000,00 грн за 1 год роботи;
- вивчення документів, які стосуються справи 900,00 грн за 1 год роботи;
- аналіз законодавства та судової практики, ознайомлення з матеріалами судових справ, кримінальних проваджень, збір доказів шляхом відвідування підприємств/установ/організацій (тощо) 900,00 грн за 1 год роботи;
- підготовка позовної заяви - 900,00 грн за 1 год роботи.
Гонорар Адвоката за позитивний результат (задоволення судом позову) складає 10 відсотків від суми стягнення за рішенням суду (п. 4.2 Договору).
При розрахунку вартості правової допомоги, вказаної в п. 4.1 Договору, враховується час витрачений Адвокатом (п. 4.4 Договору).
За результатами надання правової допомоги (винесення рішення суду) складається Акт, який підписується Адвокатом та Клієнтом. В Акті вказується обсяг наданої правової допомоги та її вартість (п. 4.5 Договору).
Клієнт оплачує Адвокату послуги з надання правової допомоги протягом 30 днів з моменту винесення рішення суду (п. 4.6 Договору).
28.07.2022 року на виконання умов укладеного договору між сторонами підписано Акт виконаних робіт № 001/ЮПВ за договором № 30/01-21 від 30.04.2021 року (а.с. 121, т. 2), згідно якого сторонами визначено до сплати 18 400,00 грн вартість послуг +10 % гонорару успіху від задоволених судом позовних вимог.
Виконавець своїм підписом свідчить про надання зазначених послуг в повному об`ємі, а Замовник свідчить про зобов`язання оплатити всю суму за надані послуги згідно акту та про відсутність будь-яких претензій щодо наданих Виконавцем послуг.
Також, до матеріалів справи надано квитанцію № 0014 від 28.07.2022 року на оплату зазначених послуг (а.с. 122, т. 2).
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
Верховний Суд прийшов до висновку, що «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено» (Правова позиція Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року).
При цьому, суд констатує, що договір про надання правничої допомоги № 30/01-21 від 30.04.2021 року укладено з адвокатом Рижавським С.С.
Судом встановлено, що згідно акту виконаних робіт № 001/ЮПВ від 28.07.2022 року сторонами погоджено, що вартість послуг адвоката за договором, що складається з наступного:
- первинна усна консультація адвоката - 1 000,00 грн (1 000,00 грн/консультація);
- вивчення документів, які стосуються справи (5 год. 40 хв.*900,00 грн/год.) - 5 100,00 грн;
- аналіз законодавства та судової практики (3 год. 20 хв.*900,00 грн/год.) - 3 000,00 грн;
- підготовка претензії № 1, 2 (2 год. 20 хв.*900,00 грн/год.) - 2 100,00 грн;
- підготовка позовної заяви (8 год.*900,00 грн/год.) - 7 200,00 грн;
- гонорар адвоката за представництво інтересів в суді - 10 відсотків від суми стягнення за рішенням суду.
З урахуванням резолютивної частини судового рішення розмір вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу складає: 514 485,16 грн (18 400,00 грн вартість послуг + 496 085,16 грн - 10 % гонорару успіху від задоволених судом позовних вимог).
Однак, за матеріалами справи позовну заяву (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) подано до суду 24.03.2021 року (т. 1 а.с. 1-22), підписано від імені ПП "Валентина" адвокатом Олійником Р.О., повноваження якого підтверджено ордером (т. 1 а.с. 74, 75).
Суд вважає, що правнича допомога відносно усних консультацій, аналізу документів, законодавства, судової практики охоплюється процесом написання позовної заяви, формування додатків та подачі до суду.
Тобто, усі перелічені дії було вчинено до моменту укладення Договору про надання правничої допомоги № 30/01-21 від 30.04.2021 року з адвокатом Рижавським С.С.
Позивачем не надано доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, які у межах даної справи надавалися іншими адвокатами.
Тому, позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами понесення описаних витрат на правову допомогу, оскільки надання визначених у заяві послуг було надано до моменту укладення відповідного договору з адвокатом Рижавським С.С.
На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні вимог ПП "Валентина" в частині покладення на відповідача 18 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
З приводу обґрунтованості витрат на правничу допомогу в сумі 496 085,16 грн - 10 % гонорару успіху від задоволених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.
Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Процесуальне законодавство визначає основні критерії визначення та розподілу судових витрат, до яких слід віднести дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, відповідність складності та значення справи для сторін.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 Постанови ВП ВС від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).
Судом перевірено та встановлено, що за весь період розгляду справи адвокат Рижавський С.С. прийняв участь у восьми судових засіданнях та подав два процесуальних документа: клопотання про відкладення судового засідання (б/н від 20.10.2021 року - т. 1 а.с. 156, 157) та "супровідний листопад" (б/н від 01.04.2022 року - т. 2 а.с. 13, 14).
Враховуючи обсяг виконаної правової роботи саме адвокатом Рижавським С.С., суд вважає завищеним та надмірним заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у формі гонорару успіху на рівні 496 085,16 грн.
При цьому, судом зважено на тривалість судового провадження та необхідність систематичного вчинення зі сторони адвоката процесуальних дій щодо контролю руху судової справи.
Підсумовуючи суд доходить висновку про наявність виключних підстав для зменшення витрат на правову допомогу у формі гонорару успіху.
Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з обставин даної справи, суд керуючись засадою пропорційності, обґрунтованості, розумності, статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати Приватного підприємства "Валентина" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають зменшенню в 5 разів та визначенні на рівні 99 217,03 грн (496 085,16 грн : 5).
При цьому, витрати на професійну правничу, що понесені позивачем підлягають віднесенню на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 129 ГПК України, в сумі 34 573,89 грн.
Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 479 911,27 грн (з урахуванням відмови у стягненні витрат у фіксованому розмірі в сумі 18 400,00 грн; зменшення гонорару успіху) слід залишити за позивачем.
Судом також вирішено питання щодо розподілу інших судових витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України).
Позивачем понесені судові витрати, пов`язані із проведенням товарознавчих експерти експертиз в сумі 3 088,98 грн (т. 1 а.с. 141) та 6 040,64 грн (т. 2 а.с. 16).
Тому, на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз в сумі 3 181,37 грн, водночас суд залишає за позивачем 5 948,25 грн судових витрат.
При звернені з відповідним позовом до суду позивачем сплачено 213 543,08 грн (т. 2 а.с. 157).
Отже, судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 74 412,78 грн.
При цьому, 139 130,30 грн - судових витрат зі сплати судового збору залишаються за позивачем.
Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
2. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 139 130,30 грн - залишити за позивачем.
4. Судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз в сумі 5 948,25 грн - залишити за позивачем.
6. Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 479 911,27 грн - залишити за позивачем.
7. Видати наказ після набранням додатковим судовим рішенням законної сили.
Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткового судового рішення складено 02.09.2022 року.
Суддя Міліціанов Р.В.
1 - до справи