РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/335/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, розгляд якої здійснено у порядку загального позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур",

, вул. Савчука, буд. 7-А, кв. 99, м. Чернігів, 14038

e-mail:

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС",

, вул. 1-й провулок Свободи, буд.8, м. Ромни, Сумська обл., 42000

адреса для листування: вул. Путивльська, 3, м. Суми, 40009,

e-mail:

відповідача-2: ОСОБА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

про визнання недійсними договору поставки, додатків до нього та договору поруки

за участю представників учасників справи:

від позивача: Новік М.С. - адвокат,

від відповідача-1: Шевцов П.В. - адвокат,

від відповідача-2: не прибув

Товариством з обмеженою відповідальністю "Цензур" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" та ОСОБА_1 про визнання недійсними:

- договору поставки №00263-ЧН від 02.03.2020 та додатків до нього: № КІ000000423 від 17.03.2020, коригування № КІ000000035 від 25.03.2020; № К від 17.03.2020, коригування № КІ000000036 від 26.03.2020; № КІ000001130 від 08.05.2020; № КІ000001397 від 01.06.2020; № КІ000001455 від 05.06.2020; № КІ000001455 від 16.06.2020; № КІ000001663 від 18.06.2020; № КІ000001745 від 24.06.2020; № КІ000001744 від 24.06.2020;

- договору поруки № 00263-ЧН від 02.03.2020.

Дії суду щодо розгляду справи.

Позивачем разом з позовною заявою подано до суду клопотання від 29.03.2021, в якому просить суд:

1) витребувати у ТОВ «КРОП-ІНКРІС» оригінали наступних документів:

- договір поставки № 00263-ЧН на умовах товарного кредиту від 02.03.2020;

- додаток № КІ000000423 від 17.03.2020, коригування № КІ000000035 від 25.03.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткові накладні № 945 від 30.03.2020, № 988 від 31.03.2020, № 974 від 31.03.2020, № 1024 від 03.04.2020, № 1421 від 29.04.2020;

- додаток № К від 17.03.2020, коригування № КІ000000036 від 26.03.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткова накладна № 956 від 18.05.2020;

- додаток № КІ000001130 від 08.05.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткова накладна № 1647 від 18.05.2020, листа вх. № 07 від 16.06.2020;

- додаток № КІ000001397 від 01.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, ви-даткова накладна № 1820 від 01.06.2020;

- додаток № КІ000001455 від 05.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, ви-даткова накладна № 1861 від 05.06.2020;

- додаток № КІ000001455 від 16.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, ви-даткова накладна № 1976 від 16.06.2020;

- додаток № КІ000001663 від 18.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, ви-даткова накладна № 2034 від 19.06.2020;

- додаток № КІ000001745 від 24.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, ви-даткова накладна № 2126 від 25.06.2020;

- додаток № КІ000001744 від 24.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, ви-даткова накладна № 2125 від 25.06.2020;

- договір поруки № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткова накладна № 2034 від 19.06.2020;

- товарно-транспортні накладні № Р2126 від 25.06.2020; № Р2125 від 25.06.2020; № Р1976 від 16.05.2020; № Р1861 від 05.06.2020; № Р1647 від 01.06.2020; № Р1647 від 18,05.2020; № Р956 від 18.05.2020; № Р1421 від 29.04.2020; № Р945 від 30.03.2020; № Р1024 від 03.04.2020; № Р974 від 31.03.2020; № Р988 від 31.03.2020.

2) призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Чернігівському відділенню КНДІСЕ (м. Чернігів, вул. Старобілоуська, 25а).

Обґрунтовуючи клопотання позивач заперечує, що документи, які є предметом дослідження у справі, підписувались директором ТОВ "ЦЕНЗУР" та поручителем ОСОБА_1 . Задля підтвердження або спростування даного твердження необхідним є застосування спеціальних знань шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою від 05.04.2021, на виконання вимог ч.6 ст.176 ГПК України, постановлено Клюсівській сільській раді Сновського району Чернігівської області протягом п`яти днів з моменту отримання даної ухвали надати Господарському суду Чернігівської області інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування): ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відоме місце проживання (перебування) АДРЕСА_1 )

Ухвалою суду від 06.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 05.05.2021; відкладено розгляд клопотання позивача в частині призначення судової почеркознавчої експертизи до підготовчого судового засідання.

08.04.2021 від відповідача-1 до суду надійшло клопотання №149 від 07.04.2021 про передачу справи за підсудністю на розгляд до Господарського суду Сумської області.

В обґрунтування клопотання відповідач-1 посилається на те, що позивач при визначенні територіальної підсудності для пред`явлення позовної заяви обрав підставою зареєстроване місце проживання фізичної особи ОСОБА_1 . Відповідач-1 вважає, що позовна заява має розглядатися у Господарському суді Сумської області, оскільки вимоги позивача та їх доводи, ґрунтуються на господарських правовідносинах, які виникли між вказаними сторонами як суб`єктами господарювання саме на підставі Договору поставки № 00263-ЧН від 02.03.2020, яким визначено умови основного зобов`язання, а Договір поруки має похідний характер від Договору поставки.

23.04.2021 відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву №196 від 20.04.2021.

Відзив на позовну заяву долучено до матеріалів справи.

Також відповідачем-1 подані заперечення на клопотання позивача про витребування доказів та призначення у справі судової почеркознавчої експертизи

В обґрунтування заперечень відповідач-1 посилається, зокрема, на те, що ставлення позивачем під сумнів в односторонньому порядку справжності підписів на документах без посилання на будь-які докази не можна вважати достатньою підставою для призначення судової експертизи згідно з вимогами ст.99 ГПК України. Підписи на спірних документах скріплені печаткою ТОВ "Цензур", що додатково дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у підписанні документів від імені відповідача-1.У справі наявні письмові докази, які свідчать про виконання сторонами спірного договору, що зумовлює можливість застосування до спірних правовідносин ст.241 ЦК України.

У підготовчому засіданні 05.05.2021 суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів у відповідача-1, оскільки судом встановлено, що вказані документи знаходяться у матеріалах справи №927/1103/20. Також суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача-1 про передачу справи за підсудністю на розгляд до Господарського суду Сумської області за відсутності підстав для його задоволення.

Судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 26.05.2021, про що учасники справи повідомлені під розписки.

24.05.2021 від позивача до суду надійшло уточнене клопотання про витребування доказів від 24.05.2021, в якому позивач просить суд витребувати з матеріалів справи №927/1103/20, яка знаходиться в Господарському суду Чернігівської області, документи, перелічені, у клопотанні від 29.03.2021.

24.05.2021 від відповідача-1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень та додаткових доказів по справі.

26.05.2021 на електронну пошту суду (31.05.2021 поштовим зв`язком) від відповідача-1 надійшло клопотання №299 від 25.05.2021 про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 26.05.2021, та забезпечення проведення наступного засідання в режимі відеоконференції.

У підготовчому засіданні 26.05.2021 суд проголосив вступну та резолютивну частини ухвали, якою залишив без розгляду клопотання ТОВ "КРОП-ІНКРІС" в частині долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі, задовольнив клопотання ТОВ "Цензур" про витребування доказів, витребував з матеріалів справи №927/1103/20, які знаходяться у Господарському суді Чернігівської області відповідні документи, продовжив підготовче провадження на 30 днів до 07.07.2021, відклав підготовче засідання на 09.06.2021, задовольнив клопотання ТОВ "КРОП-ІНКРІС" про участь у судовому засіданні, яке відбудеться 09.06.2021, в режимі відеоконференції.

На виконання вимог ухвали суду від 26.05.2021, в частині витребування з матеріалів справи №927/1103/20 документів, господарським судом видано довідку від 03.06.2021, у якій зазначено, що відповідно до бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" матеріали справи №927/1103/20 за позовом ТОВ "Кроп-Інкріс" до ТОВ "Цензур" та ОСОБА_1 про стягнення 724231,06 грн були направлені на запит до Північного апеляційного господарського суду супровідним листом №927/1103/20/02-04/795/21 від 29.04.2021. Станом на 03.06.2021 матеріали справи на адресу суду не повертались.

У підготовчому засіданні 09.06.2021 представник позивача підтримав подане ним разом з позовною заявою клопотання від 29.03.2021 в частині призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, з підстав викладених у клопотанні.

Відповідач-1 заперечив щодо вказаного клопотання. Відповідач-2 підтримав клопотання позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою від 09.06.2021 суд задовольнив клопотання позивача від 29.03.2021; призначив у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; провадження у справі на час проведення експертизи зупинив.

У розпорядження експертів направлено матеріали справи Господарського суду Чернігівської області №927/335/21.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ТОВ "КРОП-ІНКРІС" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.06.2021 у справі №927/335/21.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 апеляційну скаргу ТОВ "КРОП-ІНКРІС" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.06.2021 у справі №927/335/21 - залишено без змін.

03.11.2021 матеріали справи №927/335/21 повернуто до Господарського суду Чернігівської області.

Супровідним листом від 16.05.2022 на виконання вимог ухвали від 26.05.2021 у справі №927/335/21 надані вилучені з матеріалів справи №927/1103/20 оригінали наступних документів:

- договір поставки № 00263-ЧН на умовах товарного кредиту від 02.03.2020 року;

- додаток № КІ000000423 від 17.03.2020, коригування № КІ000000035 від 25.03.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткові накладні № 945 від 30.03.2020, № 988 від 31.03.2020, № 974 від 31.03.2020, № 1024 від 03.04.2020, № 1421 від 29.04.2020;

- додаток № К від 17.03.2020, коригування № КІ000000036 від 26.03.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткову накладну № 956 від 18.05.2020;

- додаток № КІ000001130 від 08.05.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткову накладну № 1647 від 18.05.2020, лист вх. № 07 від 16.06.2020;

- додаток № КІ000001397 від 01.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткову накладну № 1820 від 01.06.2020;

- додаток № КІ000001455 від 05.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткову накладну № 1861 від 05.06.2020;

- додаток № КІ000001455 від 16.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткову накладну № 1976 від 16.06.2020;

- додаток № КІ000001663 від 18.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткову накладну № 2034 від 19.06.2020;

- додаток № КІ000001745 від 24.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткову накладну № 2126 від 25.06.2020;

- додаток № КІ000001744 від 24.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткову накладну № 2125 від 25.06.2020;

- договір поруки № 00263-ЧН від 02.03.2020 з поштовими накладними.

Також у листі повідомлено, що інші документи, визначені у переліку ухвали від 26.05.2021 (товарно-транспортна накладна № Р2126 від 25.06.2020; товарно-транспортна накладна № Р2125 від 25.06.2020; товарно-транспортна накладна № Р1976 від 16.05.2020; товарно-транспортна накладна № Р1861 від 05.06.2020; товарно-транспортна накладна № Р1647 від 01.06.2020; товарно-транспортна накладна № Р1647 від 18,05.2020; товарно-транспортна накладна № Р956 від 18.05.2020; товарно-транспортна накладна № Р1421 від 29.04.2020; товарно-транспортна накладна № Р945 від 30.03.2020; товарно-транспортна накладна № Р1024 від 03.04.2020; товарно-транспортна накладна № Р974 від 31.03.2020; товарно-транспортна накладна № Р988 від 31.03.2020) матеріали справи № 927/1103/20 містять тільки їх копії. Оригіналів цих документів в матеріалах справи № 927/1103/20 немає.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.05.2022 поновлено провадження у справі 927/335/21, задоволено клопотання експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 07.07.2021 про надання додаткових матеріалів, зупинено провадження у справі, матеріали справи №927/335/21 направлено до Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для подальшого проведення судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.06.2021.

28.06.2022 на адресу суду супровідним листом № 208/3485/3486/21-24/24 від 21.06.2022 надійшов Висновок експерта № 3485/3486/21-24 від 21.06.2022 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та акт здачі-приймання висновку експерта № 3485/3486/21-24 за ухвалою судді Господарського суду Чернігівської області Моцьора В.В. від 09.06.2021 у справі №927/335/21, та матеріали справи №927/335/21.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.07.2022 поновлено провадження у справі №927/335/21, підготовче засідання призначено на 27.07.2022, запропоновано учасникам справи надати письмові пояснення по справі з урахуванням Висновку експерта № 3485/3486/21-24 від 21.06.2022 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи.

У підготовче засідання 27.07.2022 учасники справи не прибули.

Суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 10.08.2022, про що повідомив сторін ухвалою від 27.07.2022, направленою на електронні адреси учасників справи.

Відповідачем-1 неодноразово подані клопотання про надання доступу для ознайомлення з Висновком експерта № 3485/3486/21-24 від 21.06.2022 та продовження строку надання пояснень по справі.

Судом клопотання задоволені.

У підготовчому засіданні 10.08.2022 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.09.2022, про що повідомив відповідачів ухвалою від 10.08.2022, направленою на їх електронні адреси.

15.08.2022 від Відповідача-1 надійшли письмові пояснення №407 від 11.08.2022.

Суд долучив письмові пояснення по справі до матеріалів справи.

29.08.2022 Відповідачем-2 подано заяву про розгляд справи без його участі.

Суд задовольнив заяву Відпровідача-2.

У судовому засіданні 01.09.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 ГПК України.

Позиції учасників справи.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що Договір поставки з додатками до нього та Договір поруки підписанні від іменні директора ТОВ «Цензур» невідомою особою, а тому оспорювані правочини вчинено з боку покупця особою, яка не мала необхідних повноважень. Оскільки відсутнє волевиявлення ТОВ «Цензур» на укладання оспорюваних договорів є підстави для визнання вказаних договорів недійсними.

Відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог ТОВ «ЦЕНЗУР», зазначаючи у відзиві на позовну заяву, що ТОВ «ЦЕНЗУР» не обґрунтувало свої позовні вимоги та не надало суду жодних документів для підтвердження свого твердження щодо не підписання директором Товариства Договору поставки та інших доданих до позову документів, протиправності використання печатки позивача, не надало докази її втрати або ж докази звернення ТОВ «ЦЕНЗУР» до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки. Також ТОВ «ЦЕНЗУР» безпідставно просить визнати недійсним Договір поруки, посилаючись на здійснення підпису від імені ТОВ «ЦЕНЗУР» або його вчинення іншою особою, проте оскільки даний правочин є трьохстороннім, а позивач є лише однією із сторін - «Боржник», ТОВ «ЦЕНЗУР» не має права оспорювати та вказувати на можливу недійсність правочину лише ставлячи під сумнів один з підписів.

Товарно-транспортні накладні оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, вони містять усі заповнені реквізити, підписані зі сторони ТОВ «ЦЕНЗУР» (який є вантажоодержувачем) та скріплені відбитком печатки останнього. Договір поставки з додаткоами до нього, Договір поруки, копії видатковий накладних та надані відповідачем-1 копії рахунків на оплату та платіжних доручень є належними та допустимими доказами для обґрунтування заперечень ТОВ «КРОП-ІНКРІС» до позовних вимог ТОВ «ЦЕНЗУР».

ТОВ «КРОП-ІНКРІС» також заперечує стосовно вимоги позивача щодо розподілу судових витрат, а саме на правничу допомогу, оскільки останнім не надано до позовної заяви жодних документів на підтвердження понесених ним витрат та відсутнє будь-яке обґрунтування своїх вимог.

У письмових поясненнях Відповідач-1 посилається на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.08.2021 у справі №927/1103/20, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022, яким встановлено наявність вчинення сторонами дій, які свідчать про виконання Договору поставки. Відповідач-1 зазначає, що Висновок експерта не спростовує виникнення між сторонами господарських відносин та не є підставою, за якою оспорювані договори підлягають визнанню недійсними.

Відповідач-2 проти позову не заперечує, посилаючись на те, що оспорювані договори не підписував, що підтверджується висновком за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи.

Обставини справи встановлені судом.

У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебувала справа №927/1103/20 Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОП-ІНКРІС» до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНЗУР» та відповідача-2: ОСОБА_1 про стягнення (солідарно) заборгованості (відповідача-1) за Договором поставки №00263-ЧН від 02.03.20 на умовах товарного кредиту у розмірі 517 173,32 грн; 103 434,66 грн - штрафу; 16 967,57 грн - 28% річних від суми простроченої заборгованості; 7286,76 грн - пені; 48 719,04 грн - заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом; 30 649,71 грн - втрат від курсових коливань, на підставі Договору поруки №00263-ЧН від 02.03.2020 до Договору поставки №00263-ЧН від 02.03.2020 на умовах товарного кредиту.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.08.2021 у справі №927/1103/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022, позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з ТОВ "ЦЕНЗУР" та ОСОБА_1 на користь ТОВ "КРОП-ІНКРІС" 517 173,32 грн основної заборгованості, 103434,66 грн штрафу, 58511,04 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25091,10 грн пені, 73645,12 грн заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30649,71 грн втрат від курсових коливань.

Так, даним рішенням суду встановлені наступні обставини:

02.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кроп-Інкріс» «Кроп-Інкріс» (Постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цензур» (Покупцем) укладено Договір поставки №00263-ЧН на умовах товарного кредиту (далі - Договір), відповідно до умов п.1.1. якого в строки, визначені Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену Договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору загальна вартість договору складається з загальної вартості Товару, визначену із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.5 цього Договору, що передається за цим Договором. Вартість (ціна) Товару встановлюється у гривнях і відображається в Додатках до Договору.

Покупець проводить розрахунки з Постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) Товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.5, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в розмірах, вказаних в Додатках до Договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на банківський рахунок Постачальника (п.2.8. Договору).

Згідно додатку №КІ000000423 від 17.03.2020 та коригування № КІ000000035 від 25.03.2020 до Договору та видаткових накладних № 945 від 30.03.2020 на суму 178 807,15 грн, № 988 від 31.03.2020 на суму 38 965,68 грн, № 974 від 31.03.2020 на суму 16 322,64 грн, № 1024 від 03.04.2020 на суму 140 845,64 грн, № 1421 від 29.04.2020 на суму 9 635,64 грн було поставлено Товар на суму 384 576,76 грн з встановленням наступних строків оплати: передплата 76 915,35 грн до 18.03.2020, кредит в розмірі 307 661,41 грн до 15.10.2020.

Позивачем враховано здійснення передплати у розмірі 76 915,33 грн, сплачені платіжними дорученнями № 34 від 19.03.2020 на суму 15 383,07 грн, № 36 від 20.03.2020 на суму 61 532,26 грн. Сума заборгованості за вказаним додатком відповідно до відомостей позивача складає 307 661,42 грн.

Згідно додатку №КІ від 17.03.2020 та коригування № К від 26.03.2020 до Договору, видаткової накладної № 956 від 18.05.2020, було поставлено відповідачу Товар на суму 37 250,39 грн з графіком оплати: передплата у розмірі 7 527,60 грн до 18.03.2020 кредит у розмірі 29 722,79 грн до 15.10.2020.

Покупцем здійснено передплату у розмірі 7 527,60 грн платіжними дорученнями № 35 від 19.03.2020 у сумі 1 505,52 грн, № 37 від 20.03.2020 на суму 6 022,08 грн. Заборгованість з основного боргу по даному додатку становить 29 722,79 грн.

Згідно додатку №КІ000001130 від 08.05.2020 до Договору, видаткової накладної № 1647 від 18.05.2020 на суму 120 556,80 грн позивачем, було поставлено відповідачу Товар на суму 120 556,80 грн з графіком оплати: передплата 44 003,23 грн до 08.05.2020, кредит - 76 553,57 грн до 01.10.2020.

Відповідачем здійснено передплату у розмірі 44 074,37 грн платіжним дорученням № 20 від 13.03.2020 у сумі 44 074,37 грн та листа вих.№ 07 від 16.06.2020. Сума заборгованості за додатком складає 76 482,43 грн.

Відповідно до додатку №КІ000001397 від 01.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 1820 від 01.06.2020 відповідачем отримано Товар на суму 58 705,32 грн з умовою здійснити оплату згідно графіку: передплата 11 741,06 грн до 01.06.2020, кредит - 46 964,26 грн до 15.10.2020 Покупцем оплату за вказаним додатком не здійснено. Заборгованість за отриманий товар - 58 705,32 грн.

Згідно додатку №КІ000001455 від 05.06.2020 до Договору поставлено Товар на суму 16 110,00 грн. з графіком оплати: передплата 3 222,00 грн. до 05.06.2020, кредит - 12 888,00 грн. до 15.10.2020. Доказів здійснення оплат по додатку суду не надано, заборгованість по додатку становить 16 110,00 грн.

За умовами додатку №КІ000001455 від 16.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 1976 від 16.06.2020 поставлено Товар на суму 2 719,56 грн (передплата 543,91грн до 16.06.2020 року, кредит - 2 175,65 грн до 15.10.2020). Доказів оплати не надано.

Відповідно до додатку №КІ000001663 від 18.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 2034 від 19.06.2020 поставлено відповідачу Товар на суму 2 462,04 грн із терміном здійснити 100 % оплату до 15.10.2020.

Згідно додатку №КІ000001745 від 24.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 2126 від 25.06.2020 поставлено відповідачу Товар на суму 14 898,24 грн. з обов`язком здійснити 100% оплату до 01.07.2020.

За умовами додатку №КІ000001744 від 24.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 2125 від 25.06.2020 (8 411,52 грн.), було поставлено Товар на суму 8 411,52 грн з обов`язком здійснити 100 % оплату до 01.07.2020.

02.03.2020 між ТОВ «КРОП-ІНКРІС» - як Кредитором, з однієї сторони, ТОВ «ЦЕНЗУР» - як Боржником, з другої сторони та ОСОБА_1 - як Поручителем, з третьої сторони, укладено Договір поруки № 00263-ЧН на умовах якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати по всім зобов`язанням Боржника, що виникли з договору поставки на умовах товарного кредиту №00263- ЧН від 02.03.2020 року (Основний договір), укладеним між Кредитором (який в Основному договорі є Постачальником) та Боржником (який в Основному договорі є Покупцем) (п. 1.1. Договору поруки).

Відповідно до п. 5.1. Договору поруки у разі невиконання Боржником зобов`язання за Основним договором Кредитор має право звернутися з вимогою про виконання такого зобов`язання до Поручителя.

Пунктом 4.1. Договору поруки сторони погодили у разі порушення Боржником зобов`язання за Основним Договором Поручитель зобов`язується солідарно виконувати за Боржника зобов`язання останнього у 5-денний термін з дня отримання вимоги від Кредитора.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (п.2.1. Договору поруки).

Пунктом 7.1. Договору поруки сторони погодили, що строк дії такого договору збігається із строком дії Основного договору.

Суд встановив, що свої зобов`язання за Договором поставки № 00263-ЧН від 02.03.2020 на умовах товарного кредиту відповідач-1 не виконав, а тому відповідно до Договору поруки № 00263-ЧН з ТОВ «ЦЕНЗУР» та ОСОБА_1 підлягає стягненню солідарно 517 173,32 грн основної заборгованості, 103 434,66 грн штрафу, 58 511,04 грн - 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25 091,10 грн пені, 73 645,12 грн заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30 649,71 грн втрат від курсових коливань.

Позивач у даній справі посилається на те, що договір поставки № 00263-ЧН від 02.03.2020 та додатки до нього та договір поруки підписанні від іменні директора ТОВ «Цензур» невідомою особою, що стало підставою для звернення з позовом про визнання вказаних договорів недійсними.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

За умовами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно зі статтями 202, 203 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Приписами частини 1 статті 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Припис абзацу 1 ч. 3 ст. 92 ЦК України зобов`язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України).

При цьому, відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст. 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/11079/17. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах, зокрема, від 02.04.2019 у справі № 908/6214/14, від 12.06.2019 у справі № 922/2178/18, від 19.06.2019 у справі № 904/9795/16, від 24.02.2021 у справі №926/2308/19.

За клопотанням позивача у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу документу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, де на розгляд експертизи ухвалено поставити наступне питання: чи виконані підписи від імені директора ТОВ "Цензур" ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_1 саме ОСОБА_1 в наступних документах:

- договорі поставки № 00263-ЧН на умовах товарного кредиту від 02.03.2020;

- додатку № КІ000000423 від 17.03.2020, коригуванні № КІ000000035 від 25.03.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видаткових накладних № 945 від 30.03.2020, № 988 від 31.03.2020, № 974 від 31.03.2020, № 1024 від 03.04.2020, № 1421 від 29.04.2020;

- додатку № К від 17.03.2020, коригуванні № КІ000000036 від 26.03.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видатковій накладній № 956 від 18.05.2020;

- додатку № КІ000001130 від 08.05.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видатковій накладній № 1647 від 18.05.2020, листі вх. № 07 від 16.06.2020;

- додатку № КІ000001397 від 01.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видатковій накладній № 1820 від 01.06.2020;

- додатку № КІ000001455 від 05.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видатковій накладній № 1861 від 05.06.2020;

- додатку № КІ000001455 від 16.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видатковій накладній № 1976 від 16.06.2020;

- додатку № КІ000001663 від 18.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видатковій накладній № 2034 від 19.06.2020;

- додатку № КІ000001745 від 24.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видатковій накладній № 2126 від 25.06.2020;

- додатку № КІ000001744 від 24.06.2020 до Договору № 00263-ЧН від 02.03.2020, видатковій накладній № 2125 від 25.06.2020;

- договорі поруки № 00263-ЧН від 02.03.2020, видатковій накладній № 2034 від 19.06.2020;

- товарно-транспортній накладній № Р2126 від 25.06.2020;

- товарно-транспортній накладній № Р2125 від 25.06.2020;

- товарно-транспортній накладній № Р1976 від 16.05.2020;

- товарно-транспортній накладній № Р1861 від 05.06.2020;

- товарно-транспортній накладній № Р1647 від 01.06.2020;

- товарно-транспортній накладній №з Р1647 від 18,05.2020;

- товарно-транспортній накладній № Р956 від 18.05.2020;

- товарно-транспортній накладній №з Р1421 від 29.04.2020;

- товарно-транспортній накладній №з Р945 від 30.03.2020;

- товарно-транспортній накладній № Р1024 від 03.04.2020;

- товарно-транспортній накладній № Р974 від 31.03.2020;

- товарно-транспортній накладній № Р988 від 31.03.2020.

За результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи складено висновок експерта №3485/3486/21-24 від 21.06.2022. Згідно з висновком експерта досліджувані підписи у вищеперелічених документах виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вирішити питання ухвали в частині «Чи виконані підписи від імені директора ТОВ «Цензур» ОСОБА_1 в наступних документах: товарно-транспортній накладній № Р2126 від 25.06.2020, товарно-транспортній накладній № Р2125 від 25.06.2020; товарно-транспортній накладній № Р1976 від 16.05.2020; товарно-транспортній накладній № Р1861 від 05.06.2020; товарно-транспортній накладній № Р1647 від 01.06.2020; товарно-транспортній накладній №з Р1647 від 18.05.2020; товарно-транспортній накладній № Р956 від 18.05.2020; товарно-транспортній накладній №з Р1421 від 29.04.2020; товарно-транспортній накладній №з Р945 від 30.03.2020 товарно-транспортній накладній № РЮ24 від 03.04.2020; товарно-транспортній накладній № Р974 від 31.03.2020; товарно-транспортній накладній №Р988 від 31.03.2020; саме ОСОБА_1 ?» не виявляється за можливе у зв`язку з відсутністю оригіналів зазначених документів.

При цьому слід зазначити, що відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

ТОВ «Цензур» вважає, що оскільки Договір поставки № 00263-ЧН на умовах товарного кредиту від 02.03.2020 підписаний не його директором Волошко Сергієм Михайловичем, то не може породжувати будь-яких договірних зобов`язань для ТОВ «Цензур».

Суд не погоджується з наведеними позивачем доводами та не бере до уваги висновок вищевказаної почеркознавчої експертизи, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_1 на Договорі поставки № 00263-ЧН на умовах товарного кредиту від 02.03.2020 та додатках до нього виконаний не ним, а іншою особою, з урахуванням наступного.

Так, Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.08.2021 у справі №927/1103/20 задоволено повністю позов ТОВ "КРОП-ІНКРІС, стягнуто солідарно з ТОВ "ЦЕНЗУР" та ОСОБА_1 на користь ТОВ "КРОП-ІНКРІС" заборгованість за Договором поставки №00263-ЧН від 02.03.20 на умовах товарного кредиту у розмірі 517 173,32 грн; 103 434,66 грн штрафу; 16 967,57 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 7286,76 грн пені; 48 719,04 грн заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом; 30 649,71 грн втрат від курсових коливань, на підставі Договору поруки №00263-ЧН від 02.03.2020 до Договору поставки №00263-ЧН від 02.03.2020 на умовах товарного кредиту.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.08.2021 у справі №927/1103/20 залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022.

У постанові Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 апеляційним судом зазначено, зокрема, наступне.

Договір поставки, додатки до Договору поставки та коригування, видаткові накладні, на підставі яких поставлено товар, договір поруки скріплені печаткою юридичної особи ТОВ «Цензур».

Відповідно до частин 1 та 4 статті 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Згідно пунктів 1, 5, 9, 10 глави 3 розділу 2 Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року №1000/5 право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом.

На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

Розпорядчим документом керівника установи визначаються порядок використання, місце зберігання печатки установи і посадові особи, відповідальні за її зберігання, а також перелік посадових осіб, підписи яких скріплюються печаткою установи.

Облік усіх печаток та штампів, що застосовуються в установі, ведеться у журналі за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Видача печаток, штампів посадовим особам здійснюється під підпис у відповідному журналі. Печатки зберігаються у шафах (сейфах), що надійно замикаються і опечатуються.

Зазначене свідчить про те, що відповідач-1 несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, інших первинних бухгалтерських документах.

Однак, скаржник не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що його печатка, відбиток якої було проставлено як на договорах, додатках до договору поставки, так і на видаткових накладних, була загублена відповідачем-1, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач-1 несе повну відповідальність за законність використання його печатки та за відсутності доказів того, що печатка була загублена відповідачем-1, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, враховуючи наявність відбитку печатки відповідача-1 на Договорі поставки, додатках до Договору поставки та коригуваннях, видаткових накладних, суд дійшов висновку про реальність господарської операції з поставки товарів на підставі перелічених документів.

Крім того, судом встановлено, що факт поставки товарів підтверджується наданими до матеріалів справи договором на перевезення вантажів №12112019 від 11.11.2019, укладеним між ТОВ «Кроп-Інкріс» та ФОП Теслюком А.В., товарно-транспортними накладними на переміщення товарів, завіреними печатками позивача та відповідача-1, рахунками позивача на оплату №28821 від 10.03.2020, №4231 від 17.03.2020, №4241 від 17.03.2020, виставленими на підставі Договору поставки №00263-ЧН від 02.03.2020 та додатками до них, податковими накладними та квитанціями про їх реєстрацію в єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом із тим, у матеріалах справи містяться платіжні доручення №34 від 19.03.2020, №36 від 20.03.2020, №35 від 19.03.2020, №37 від 20.03.2020, №20 від 13.03.2020, відповідно до яких позивачу від відповідача-1 перераховувались грошові кошти. Реквізити «призначення платежу» у названих платіжних дорученнях, якими ТОВ «Цензур» перераховано позивачу грошові кошти, містять пряме посилання на номери виставлених позивачем до оплати рахунків, в яких у свою чергу відображено повне найменування Товару з посиланням на відповідний додаток до договору і який, у свою чергу, відповідає найменуванню товарних позицій, визначених такими додатками.

На противагу наведеному ТОВ «Цензур» доказів наявності між сторонами інших правовідносин, відповідно до яких такими платіжними дорученнями було перераховано грошові кошти не надав, як не надав суду і доказів звернення до органів податкової служби щодо внесення відповідних змін та коригування відомостей за зареєстрованими позивачем податковими накладними.

Отже, суди встановили наявність вчинення ТОВ «Цензур» дій, які свідчать про часткове виконання оспорюваного Договору поставки і зазначили, що матеріалами справи підтверджено вчинення сторонами дій, що свідчать про його схвалення.

Суд зазначає, що частиною другою ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акта, який набрав законної сили. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 902/608/19).

Норми ст. 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та ст. 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.08.2021 у справі №927/1103/20, що набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів, а обставини, встановлені цим рішенням суду, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами-юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частини перша та сьома статті 179 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Судами у справі №927/1103/20 встановлено існування між сторонами відносин, спрямованих на виконання Договору поставки №00263-ЧН від 02.03.2020 на умовах товарного кредиту. Наступне схвалення ТОВ «Цензур» оспорюваного правочину шляхом прийняття товару, часткової сплати грошових коштів за вказаний товар та проставлення печатки ТОВ «Цензур» на договорі, специфікації, видатковій накладній унеможливлюють визнання недійсним Договору поставки №00263-ЧН від 02.03.20 на умовах товарного кредиту.

Отже відсутні правові підстави для визнання недійсним Договору поставки №00263-ЧН від 02.03.2020 на умовах товарного кредиту, укладеного між ТОВ "Цензур" та ТОВ "КРОП-ІНКРІС".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійним Договору поставки №00263-ЧН від 02.03.2020 на умовах товарного кредиту та додатків до нього.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання недійсним Договору поруки №00263-ЧН від 02.03.2020, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок про те, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

У постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок про те, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

У частинах першій, другій статті 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми правочину про забезпечення виконання зобов`язання є його нікчемність.

Судом встановлено, що підпис у Договорі поруки №00263-ЧН від 02.03.2020 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, що підтверджується висновком експерта №3485/3486/21-24 від 21.06.2022 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у справі №927/335/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) зроблено висновок про те, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині визнання недійсним Договору поруки №00263-ЧН від 02.03.2020 з підстав необґрунтованості позовних вимог, у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту права, оскільки даний Договір поруки є недійсним у силу закону (нікчемним), і не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2022.

Суддя В.В. Моцьор