ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/39/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу № 916/39/21

за позовом Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, будинок 6, місто Київ, 03168, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Каткової Валентини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Концерн "Військторгсервіс" (вулиця Молодогвардійська, будинок 28-А, місто Київ, 03151, ),

про усунення перешкод у користуванні майном;

представники сторін:

від позивача - Дідух Степан Петрович,

від відповідача - не з`явився,

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Каткової Валентини Володимирівни, в якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця № 4961, яке розміщене по вулиця Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на припинення дії договору про надання права користування торговельним місцем.

Ухвалою від 11.01.2021 прийнято позовну заяву (вх. № 40/21 від 04.01.2021) до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/39/21, яку ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.02.2021, запропоновано відповідачу подати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Концерн "Військторгсервіс", якому запропоновано подати пояснення по суті спору.

28.01.2021 за вх. № 2506/21 до суду надійшли пояснення Концерну "Військторгсервіс" по суті спору.

10.02.2021 представник Концерну "Військторгсервіс" надав на розгляд суду клопотання (вх. № 5294/21) про залучення до справи доказів, а саме: копії реєстру відправлення поштової кореспонденції, копії опису вкладення до цінного листа № 90, копії накладної 90 АТ «Укрпошта», копії конверта відправлення 90, копії експрес-накладної № 6047 ТОВ «Нова Пошта», скріншоту з сайту ТОВ «Нова Пошта».

В цьому ж клопотанні третя особа просила поновити процесуальний строк на його подання, обґрунтовуючи це тим, що посадова особа філії «Південна» Концерну «Військторгсервіс», яка зберігає документи, перебувала у відпустці без збереження заробітної плати через введення карантинних заходів з 21.01.2021 по 23.01.2021, що підтверджує наданою копією наказу № 4в від 21.01.2021.

Враховуючи викладене, суд вважав за можливе поновити третій особі процесуальний строк на подання доказів.

Протокольною ухвалою від 10.02.2021 відкладено підготовче судове засідання на 24.02.2021.

Протокольною ухвалою від 24.02.2021 суд, задовольнивши усне клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, відклав підготовче судове засідання на 04.03.2021.

04.03.2021 до суду надійшло клопотання Концерну "Військторгсервіс" (вх. № 6099/21) про відкладення розгляду справи.

Судове засідання, призначене на 04.03.2021, не відбулося у зв`язку з анонімним повідомленням про замінування адміністративної будівлі суду.

11.03.2021 до суду надійшов відзив (вх. № 6678/21), в якому представник відповідача з позовними вимогами не погодився, просив відмовити у задоволенні позову, а також поновити процесуальний строк на подання відзиву.

Клопотання про поновлення було мотивоване тим, що відповідач дізнався про наявність даного спору в телефонному режимі від секретаря судового засідання, позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі не отримував. 03.03.2021 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, в результаті чого виникла можливість для подання відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вищевикладене, суд визначив за можливе задовольнити клопотання представника відповідача та поновити процесуальний строк на подання відзиву.

11.03.2021 до суду надійшло клопотання (вх. № 6680/21) представника відповідача про витребування у Концерну «Військторгсервіс» доказів, а саме оригіналу опису вкладення до цінного листа з номером поштового відправлення 590.

Ухвалою від 11.03.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та повідомлено сторін про те, що підготовче судове засідання призначено на 22.03.2021.

17.03.2021 за вх. № 7378/21 до суду надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 22.03.2021, представник позивача та третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача повідомили про можливість надання оригіналу витребуваного представником відповідача доказу.

Протокольною ухвалою від 22.03.2021 судом задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів та запропоновано надати оригінал документа у наступному судовому засіданні. Підготовче засідання відкладено на 29.03.2021.

У судовому засіданні 29.03.2021 представник третьої особи надав пояснення щодо неможливості надання оригіналу витребуваного документу та вказав, що надасть його у наступному засіданні.

Протокольною ухвалою від 29.03.2021 відкладено підготовче судове засідання на 07.04.2021.

29.03.2021 судом отримано заперечення на відповідь на відзив (вх. № 8504/21).

У судовому засіданні 07.04.2021 представник позивача повідомив про те, що представник третьої особи приймає участь у розгляді іншої справи в іншому суді, у зв`язку з чим не є можливим надання оригіналу витребуваного доказу. Крім того, представник позивача взяв на себе обов`язок надати документ у наступному судовому засіданні.

Протокольною ухвалою від 07.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.04.2021.

Судове засідання, призначене на 21.04.2021, не відбулося у зв`язку з анонімним повідомленням про закладення вибухового пристрою в адміністративній будівлі суду.

Ухвалою від 21.04.2021 розгляд справи перенесено на 11.05.2021.

11.05.2021 представником відповідача заявлено клопотання (вх. № 12567/21) про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи № 903/1030/19.

Як вказав представник відповідача, однією з підстав, на яких базуються його доводи є те, що договір № ВКС-1255 є пролонгованим, у зв`язку з відсутністю заперечень, висунутих орендодавцем протягом одного місяця після закінчення строку дії вказаного договору, з приводу чого заперечує позивач, але на що звертає увагу Верховний Суд в ухвалі від 14.01.2021р., зазначаючи, що законодавець встановив різні строки заперечення орендодавця проти існування подальших договірних відносин. У випадку поновлення договору таке заперечення має бути висунуте орендодавцем протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди землі, натомість переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк припиняється у разі заперечень орендодавця, про що він має повідомити орендарю ще під час дії договору, до закінчення строку останнього. Так, відповідач вважає, що правовідносини у справах №916/39/21 та №903/1030/19 є подібними.

11.05.2021 оголошено перерву в засіданні до 13.05.2021.

13.05.2021 представником відповідача надано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення клопотання про зупинення провадження Концерну «Військторгсервіс».

Ухвалою від 13.05.2021 заяву представника Фізичної особи-підприємця Каткової Валентини Володимирівни (вх. №12567/21 від 11.05.2021р.) про зупинення провадження у справі № 916/39/21 задоволено та зупинено провадження у справі до закінчення перегляду справи № 903/1030/19 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, зобов`язано сторін повідомити суд про результати розгляду справи № 903/1030/19 для поновлення провадження у справі

Ухвалою від 20.12.2021 поновлено провадження у справі з 17.01.2022 та призначено судове засідання на 17.01.2022.

17.01.2022 представник відповідача просив залучити до матеріалів справи письмовий виступ у судових дебатах.

17.01.2022 оголошено перерву в засіданні до 26.01.2022.

25.01.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача (вх. № 2086/22) про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням на Covid-19.

Судове засідання, призначене на 26.01.2022, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному.

Ухвалою від 02.02.2022 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відбудеться 09.02.2022.

09.02.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача (вх. № 3680/22) про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 09.02.2022 розгляд справи відкладено на 17.02.2022.

У судовому засіданні 17.02.2022 представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача просив ознайомитися з матеріалами справи. Протокольною ухвалою від 17.02.2022 розгляд справи відкладено на 22.02.2022.

У судовому засіданні 22.02.2022 було розглянуто питання щодо витребуваного судом протокольною ухвалою від 22.03.2021 оригіналу опису вкладення до цінного листа з номером поштового відправлення 590, який представник третьої особи надав для огляду.

Щодо даного опису вкладення представник відповідача повідомив, що на його переконання номер поштового відправлення, за допомогою якого можлива ідентифікація вказаного відправлення, був проставлений не працівником поштового відділення у 2019 р., а набагато пізніше. Зазначив, що просив витребувати оригінал вказаного документу саме для того, щоб призначити експертизу, за допомогою якої буде можливо визначити дату проставлення вказаного номеру поштового відправлення. У зв`язку з тим, що оригінал доказу був наданий, просив оголосити перерву у судовому засіданні для оформлення клопотання про призначення експертизи та поновлення строку для подання вказаного клопотання.

Між тим, під час подальшого слухання справи відповідне клопотання про призначення експертизи відповідачем не заявлялось.

Протокольною ухвалою від 22.02.2022 розгляд справи відкладено на 28.02.2022.

Рішенням зборів суддів від 24.02.2022 з метою забезпечення безпеки працівників Господарського суду Одеської області та відвідувачів, зокрема, рекомендовано з 24 лютого 2022 року, як тимчасовий захід, зняти з розгляду призначені справи, окрім невідкладних; продовжити роботу Господарського суду Одеської області у відповідності до ст.ст. 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

У зв`язку з вказаними обставинами, судове засідання, яке було призначено на 28.02.2022, не відбулося.

Ухвалою від 23.05.2022 повідомлено сторін про те, що розгляд справи №916/39/21 по суті відбудеться 27.06.2022.

27.06.2022, 11.07.2022 та 25.07.2022 до суду надходили клопотання представника відповідача (вх. №№ 11475/22, 12679/22, 14218/22) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим протокольними увалами судові засідання були відкладені на 11.07.2022, 25.07.2022 та 08.08.2022.

08.08.2022 суд, заслухавши та врахувавши думку представника відповідача, оголосив перерву в засіданні до 15.08.2022.

15.08.2022 суд, дослідивши докази у справі, оголосив перерву до 18.08.2022.

18.08.2022 представником відповідача надано до суду клопотання (вх. № 16725/22) розгляд справи без його участі. У цьому ж клопотанні представник просив взяти до уваги, що позивач не довів вчинення перешкод у користуванні майном саме відповідачем, а також що позивач є титульним володільцем майнового права на торгове місце в розумінні ст. 391 ЦК України. Також, представник зазначив, що відповідач просив його долучити до матеріалів цього клопотання декілька заяв та скарг, які відправлялися у різні державні інстанції з 2016р.

18.08.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позицій та доводів сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 14.06.2016 між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" укладено Договір доручення № 1, відповідно до умов якого (п. 1.1. Договору), Концерн "Військторгсервіс" уповноважений діяти від імені Міністерства, а саме: вчиняти юридичні дії пов`язані з укладанням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вулиці Рожевій, у тому числі з правом звернення до суду з позовами з питань пов`язаних з виконанням умов цього Договору.

06.03.2018 до вказаного Договору доручення було укладено Додаткову угоду № 1, якою встановлено мінімальний розмір плати за надання права платного користування торговельним місцем у розмірі 16 925,40 грн (з ПДВ) в місяць, визначено типові умови договору про надання права платного користування, та внесено ряд інших змін.

На виконання договору доручення від 14.06.2016 № 1, 01.09.2016 між Концерном "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" та відповідачем був укладений договір № ВКС-1255 про надання права платного користування торговельним місцем для встановлення 20-футових контейнерів.

Згідно п. 1.1. Договору, відповідачу надавалось право платного користування торговельним місцем № 4961 на виділеній відкритій території, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Авангард, територія ТОВ "Промтоварний ринок", вул. Рожева.

З урахуванням внесених додатковою угодою змін до Договору доручення № 1 від 14.06.2016 щодо збільшення вартості користування торговельним місцем, відповідача листом від 29.03.2018 № 406/35 було повідомлено про зміну суттєвих умов та необхідність врегулювання договірних відносин. Крім того, зазначено, що у разі наявності у відповідача бажання використовувати торговельне місце, що перебуває у розпорядженні Міністерства оборони України, він може звернутися до Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" із заявою про намір укласти Договір у новій редакції, за яким мінімальна вартість за користування торговельним місцем становитиме 16 925,40 грн (з ПДВ) в місяць, чого останнім зроблено не було у зв`язку з відсутністю такого бажання.

Як вказав позивач, відповідач не вчинив дій щодо врегулювання договірних відносин з Міністерством оборони на запропонованих умовах.

Листом від 04.06.2018 № 747/32 відповідача було повідомлено про припинення Міністерством оборони України договору про надання права користування торговельним місцем в односторонньому порядку відповідно до п. 7.3. Також, листом від 22.06.2018 № 06/1302 відповідача було повторно повідомлено про припинення договору з 06.08.2018 та запропоновано, в разі наявності бажання, продовжувати договірні відносини, звернувшись до Філії із заявою про укладання договору.

Позивач вказав, що оскільки в установлений строк відповідач торговельне місце не звільнив та продовжував його використовувати, Міністерством оборони України був поданий до Господарського суду Одеської області позов про зобов`язання фізичної особи підприємця Каткової В.В. усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем, з підстав розірвання договору в односторонньому порядку.

Звернув увагу суду на те, що хоча рішенням Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 по справі № 916/1682/18 було відмовлено у задоволені позовних вимог Міністерства оборони України, зазначеним рішенням було встановлено наступне:

- факт існування договірних відносин між Концерном "Військторгсервіс" та відповідачем у вигляді укладеного між сторонами договору від 01.08.2016 року № ВКС-1255. Термін дії договору з 01.08.2016 до 31.10.2019;

- Міністерство оборони України є належним користувачем вказаного торговельного місця на підставі договору від 21.02.2000 № 181/9-83, укладеного між Міністерством оборони України, Авангардійською селищною радою та ТОВ "Промтоварний ринок".

Листом від 22.02.2019 року № 228/11 відповідача було повідомлено про закінчення терміну дії Договору від 01.08.2016 року № ВКС-1255 31.05.2019 року та не продовження з відповідачем договірних відносин.

Листом від 14.08.2019 року № 03/1423/4 відповідача було повідомлено про необхідність звільнення торговельного місця та контейнерів від речей.

Проте, як вказав позивач, відповіді зі сторони відповідача не отримано й перешкоди у користуванні не усунуто.

Водночас, зазначив, що відповідач й надалі продовжує використовувати торговельне місце № 4961, незважаючи на те, що термін дії договору закінчився 31.05.2019 року, та жодних додаткових угод між Міністерством оборони України та відповідачем про продовження терміну дії договору укладено не було. Вказані обставини позбавляють Міністерство оборони України права вільно використовувати зазначене торгове місце та передавати його у користування з метою отримання коштів на рахунки спецфонду Міністерства оборони України.

Звернув увагу, що 09.07.2019 та 01.07.2020 року комісією у складі представників Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" проведено огляд 50 торговельних місць по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок", у тому числі торговельного місця № 4961, під час якого встановлено, що на вказаному торговельному місці відповідачем здійснюється підприємницька діяльність.

У своїх письмових поясненнях Концерн «Військторгсервіс» підтримав позицію позивача та просив задовольнити позовні вимоги Міністерства оборони України.

У відзиві відповідач з позовними вимогами не погодився, вважає їх незаконними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позову Міністерства оборони України.

Посилаючись на приписи Господарського кодексу України, відповідач вказав, що договір оренди, у якому хоча б однією зі сторін є суб`єкт господарювання, не можна припинити в односторонньому порядку, а тільки за взаємною згодою сторін чи за рішенням суду. Підкреслив, що Договір не був припиненим у серпні 2018 року й ФОП Каткова В.В. користувалася торговим місцем правомірно.

Щодо твердження позивача про припинення дії Договору у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено відповідач вказав, що протягом одного місяця після закінчення строку Договору, тобто з 01 червня по 01 липня 2019 року від Міністерства оборони України та його уповноважених представників заяв про припинення або зміну умов Договору ФОП Катковій В.В. не надходило. Протягом місяця після закінчення строку Договору відповідач продовжував користуватися правом платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру № 4961, сплачував орендну плату, будь-яких письмових заперечень з цього приводу до нього не надходило.

Зазначив, що прийняття орендної плати, також свідчить про визнання дій відповідача зі сторони позивача та виконання Договору. Вказав, що жодних коштів позивач ФОП Катковій В.В. не повертав. 17.02.2020 року підприємці, від імені всіх хто орендує майнові права на торгові місця у МОУ звернулися до Департаменту фінансів МОУ з колективним запитом на отримання інформації з приводу спеціального реєстраційного рахунку МОУ, відкритого в Казначействі України (ЕАП), для перерахунку коштів, як плати за договором оренди у зв`язку з тим, що вони були змінені. Згідно відповіді на вказаний запит від 19.02.2020 року №0290/93(3)/63 вказано, що надається інформація щодо реквізитів Міністерства оборони України для перерахунку коштів для фізичних осіб-підприємців за право платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок». Це, на думку відповідача, додатково підтверджує те, що МОУ визнає та не заперечує чинності укладегого з відповідачем Договору.

Посилаючись на постанови Верховного Суду, відповідач зазначив, що правові позиції зводяться до того, що якщо наймач після закінчення договору найму продовжує використовувати майно, сплачує орендну плату, а від наймодавця не надійшло заперечень протягом місяця після закінчення строку договору найму, то вказаний договір в силу закону вважається продовженим на той самий строк, на якій він був укладений.

Крім того, вважає, що позивач не являється власником майна, яке здав у оренду, бо не надав правовстановлюючих документів, які б підтверджували це право. Тому, зазначає, що Міністерство оборони України не може звертатися до суду з негаторним позовом, так як не є власником торгового місця або його титульним володільцем.

У відповіді на відзив позивач в черговий раз звернув увагу на припинення дії Договору у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Вважає необґрунтованою позицію відповідача про те, що заперечення наймодавця щодо продовження строку дії договору мають бути подані саме протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, а не раніше.

Щодо посилання відповідача на лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/0290/93(з)/63 від 19 лютого 2020 року як на факт продовження Міністерством оборони України дію договору вказує, що така інформація не відповідає дійсності та звертає увагу на лист-відповідь Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/8300 від 03.11.2020 року, в якому спростовуються твердження відповідача про намір продовження дії договору після надання реквізитів для здійснення оплати.

Стосовно посилань відповідача на те, що Міністерство оборони України не є володільцем торгового місця вказує, що право позивача на користування 50 торговими місцями на території Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок", встановлено численним рішеннями судів усіх інстанцій, зокрема у справі №916/1666/18 та підтверджено листом ТОВ «Промтовариний ринок» №240 від 14.03.2017 року, в якому, зокрема, зазначене торгове місце № 4961.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач, серед раніше викладених у відзиві доводів, вказав, що посилання позивача на повідомлення ФОП Каткової В.В. про закінчення терміну Договору листом від 22.02.2019р. № 228/11 є безпідставним, адже суду не надано повноважень підписанта вказаного листа (Соловйової О.), в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували відправку цього листа засобом поштового зв`язку на адресу ФОП Каткової В.В. Звертає увагу на відсутність розрахункового документа, який мав бути наданий представнику позивача у відділенні потового зв`язку та зберігатися позивачем протягом 3 років (за вимогами наказу Міністерства юстиції від 12.04.2012 р. № 578/5).

Вважає, що поштова накладна та опис вкладення не підтверджують надання послуг поштового зв`язку.

Вказує, що до суду не надано доказів винної поведінки відповідача у неотриманні листа від 22.02.2019р. № 228/11 про відсутність наміру Міністерства оборони України продовжувати договірні відносини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

14 червня 2016 р. між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" укладено договір доручення № 1, відповідно до п. 1.1 якого (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 1 від 06.03.2018) Концерн "Військторгсервіс" уповноважений діяти від імені Міністерства, а саме: вчиняти юридичні дії пов`язані з укладанням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вулиці Рожевій, у тому числі з правом звернення до суду з позовами з питань пов`язаних з виконанням умов цього договору.

За приписами ст.1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно ст.1003 Кодексу у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.12.2019 по справі № 916/1682/18 встановлено, що 21.02.2000 р. між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ ,,Промтоварний ринок" укладено договір № 181/9-83р, відповідно до п.п.1.1, 5.1 якого Міністерство дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтованим майданчиком площею 1,2 га…), що розташована на території військового містечка № 7 Одеського гарнізону, Військова частина НОМЕР_2 , та передає вказану земельну ділянку (з розміщеним на ній асфальтованим майданчиком площею 1,2 га) Авангардівській селищні раді Овідіопольського району Одеської області, в зв`язку з чим набуває право протягом 99 років з дня підписання цього договору безкоштовного користування на власний розсуд 50 місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території ТОВ ,,Промтоварний ринок" по вул. Розовій, та розташованими на даних місцях контейнерами, а ринок визнає вказане право та зобов`язується безкоштовно здійснювати охорону, загальне освітлення, прибирання території, забезпечити вільний доступ до вказаних контейнерів.

Тобто, титульним володільцем 50 місць під 20-футові контейнери, що розміщені на території ТОВ ,,Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, та розташованих на даних місцях контейнерів, зокрема, торговельного місця № 4961, є саме позивач.

Одночасно, суд звертає увагу на положення ст. 204 Цивільного кодексу України , якою встановлено презумпцію правомірності правочину, а саме - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У матеріалах справи відсутності докази недійсності Договору № 181/9-83р від 21.02.2000, який укладено між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ «Промтоварний ринок».

Отже, суд критично відноситься до аргументів відповідача стосовно відсутності у позивача права на звернення до суду з негаторним позовом про усунення перешкод у користуванні майном.

01.08.2016р. між Міністерством оборони України, від імені якого діяв Концерн "Військторгсервіс" відповідно до договору доручення № 1 від 14.06.2016р., в особі начальника філії "Одеське управління військової торгівлі" Короля Сергія Миколайовича, який діяв на підставі Положення та довіреності № 92/1 від 01.07.2016р. та ФОП Катковою Валентиною Володимирівною був укладений Договір № ВКС-1255 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, згідно п.1.1. якого Міністерство оборони України надає ФОП Катковій В.В. право платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру на спеціально визначеній для цієї мети відритій території, а ФОП Каткова В.В. зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами цього Договору. Для встановлення майна Міністерство оборони України виділяє відкриту територію, яка розташована за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Авангард, територія ТОВ "Промтоварний ринок", вул. Рожева, торгове місце № 4961, згідно з планом розташування, який є невід`ємною частиною Договору (додаток №1) ( п.1.2 Договору).

За приписами ст.177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Як вже зазначалося вище, предметом Договору № ВКС-1255 від 01.08.2016р. є надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст.628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

При цьому, як зазначено у ч. 1 ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В правовому полі передача прав користування майном може здійснюватись за договором оренди (ст. 760 Цивільного кодексу України та § 5 гл. 30 Господарського кодексу України).

З пояснень сторін та змісту Договору № ВКС-1255 від 01.08.2016р. вбачається що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем є орендними.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з п. 7.1 Договору сторони домовилися, що Договір набуває чинності з 01.08.2016р. і діє до 31.05.2019р. включно. Згідно п.7.3 Договору його дія припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою щодо припинення договору повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.

За приписами ч.2, ч.4 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За умовами п.2.4.7 Договору ФОП Каткова В,В. зобов`язалася при припиненні дії Договору або його розірванні звільнити виділену територію від майна, розміщеному на ній.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Отже, враховуючи положення законодавства та прийняті на себе за умовами Договору зобов`язання ФОП Каткова В.В. мала після спливу терміну Договору № ВКС-1255 від 01.08.2016р. негайно звільнити торгове місце № 4961 від свого майна.

Натомість, Актом огляду торговельного місця № 4961 від 09.07.2019 робочою групою позивача було встановлено, що 20-футові контейнери знаходяться на вказаному місці, на момент огляду зачинені. Також, Актом огляду від 01.07.2020 робоча група позивача встановила, що торговельне місце № 4961 фактично використовується Катковою В.В. , яка відмовляється його звільнити у добровільному порядку та усунути перешкоди Міністерству оборони України у його користуванні.

Слід зауважити, що матеріали справи не містять будь-якої додаткової угоди до Договору № ВКС -1255 від 01.08.2016р. щодо продовження строку дії цього Договору, іншого Договору щодо права користування відповідачем торговим місцем № 4961.

Посилання відповідача на положення ч.4 ст.284 Господарського кодексу України та ст.764 Цивільного кодексу України щодо автоматичного поновлення договору на строк, який був раніше встановлений договором якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, у даному випадку, на думку суду, є безпідставними, адже, умови Договору № ВКС-1255 від 01.08.2016р. не передбачають можливості автоматичного продовження цього Договору. Навпаки, згідно п.6.1 Договору всі зміни та доповнення до цього Договору повинні бути оформлені письмово в двосторонньому порядку.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи (Т. 1, а.с. 30-31; 91-95), 26.02.2019р. філією "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" на адресу ФОП Каткової В.В. направлено лист-повідомлення за вих.№228/11 від 22.02.2019) про закінчення терміну дії Договору №ВКС-1255 31.05.2019р. та відсутність наміру Міністерства оборони України на продовження договірних відносин щодо надання ФОП Катковій В.В. права платного користування торгівельним місцем, а також про необхідність звільнення торговельного місця №4961 від свого майна.

Будь-якої відповіді на це повідомлення, у тому числі і щодо наміру продовжити договірні відносини, від ФОП Каткової В.В. на адресу ані Міністерства оборони України, ані філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" не направлялося, що свідчить про відсутність наміру продовжувати договірні відносини. Посилання відповідача на неотримання ним зазначеного листа-повідомлення сприймаються судом критично, адже, згідно наявної у справі інформації, вказане поштове відправлення повернулося на адресу відправника за закінченням встановленого строку зберігання.

Враховуючи направлення вищевказаного листа на юридичну офіційну адресу відповідача, суд дійшов висновку, що неотримання листа відповідачем є наслідком поведінки (бездіяльності) самого відповідача щодо його належного отримання.

При цьому, законодавством не встановлено конкретної форми заяви про припинення договору оренди, така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у такому випадку має факт направлення відповідного повідомлення в межах певного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково має бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.

Такий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019 у справі № 906/744/18, від 03.08.2019 у справі № 916/707/18, від 21.10.2019 № 902/862/15, від 22.10.2019 у справі № 910/3705/19, від 03.06.2020р. в справі № 916/1666/18

Разом із тим, з огляду на положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і протягом всього строку дії такого договору.

Наявність повноважень у начальника філії "ОУВТ" концерну "Війькторгсервіс" Соловйової О.Є. на вираження волі Міністерства оборони України щодо припинення договірних орендних відносин після спливу строку, на який було укладено відповідні договори було встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 26.05.2021 у справі № 916/43/21, що підтверджувалося наявною у даній справі копією довіреності від 01.02.2019 № 220/190/Д. Так, факт наявності повноважень на підписання листа № 228/11 від 22.0.2019 Соловйовою О. вважається судом встановленим на підставі ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Відтак, суд доходить висновку , що Договір №ВКС-1255 від 01.08.2016р. припинився з 01.06.2019р., а тому, виходячи з положень законодавства та умов Договору, після цієї дати у ФОП Каткової В.В. відсутні правові підстави для користування торговим місцем № 4961, та відповідно до положень Договору у неї виникло зобов`язання звільнити виділену територію від майна, розміщеного на ній.

Крім того, суд констатує, що навіть з урахуванням доводів представника відповідача про автоматичну пролонгацію Договору на той самий строк, станом на час розгляду даної справи Договір так чи інакше припинив свою дію.

За положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частина перша ст. 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні ним прав користування суд зазначає наступне.

Завдяки негаторному позову, яким у даному випадку є заявлений позивачем позов, захищаються права власника щодо здійснення права користування та розпорядження своїм майном, не пов`язаним із втратою власником володіння. Вимога відповідно до цього позову полягає в усуненні перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцю здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Крім того, негаторний позов має на меті усунення тривалих порушень зазначених повноважень власника, а не тих, що мали місце в минулому, що обумовлює непоширення на вимоги за негаторним позовом строків позовної давності.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то й відпадає підстава для пред`явлення негаторного позову. Власник має право у даному випадку вимагати лише відшкодування збитків або застосувати інший спосіб захисту свого права. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 (провадження № 12-26гс19) та у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 914/1623/17, від 26.05.2020 у справі № 906/656/19 та від 03.06.2020 у справі № 916/1666/18.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі № 918/317/17.

Таким чином, право на негаторний позов має лише власник або титульний володілець речі, права та законні інтереси якого можуть бути порушені або не визнаються іншою особою (особами), які перешкоджають у здійсненні власником або титульним володільцем законного права власності в контексті розпорядження та користування річчю. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 р. у справі № 922/3408/15.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеного у постанові від 23.10.2018 р. по справі № 914/2728/17 , положення ст. 391 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного із позивачем договору.

Як вже було встановлено судом, позивач є титульним володільцем торговельного місця № 4961 по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок».

З матеріалів справи вбачається, що станом на даний час відповідач користується спірним торговим місцем.

Отже, враховуючи, що Договір № ВКС-1255 від 01.08.2016 р. припинив свою дію у зв`язку з закінченням терміну, на який він був укладений, а інших доказів наявності правових підстав використання спірного майна відповідачем до суду не надано, господарський суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідачем вказане майно використовується за відсутності будь-яких правових підстав, що в свою чергу є підставою для застосування правової конструкції, передбаченої ст.391 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Міністерства оборони України відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Згідно зі ст.73 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи задоволення позовних вимог, керуючись ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, будинок 6, місто Київ, 03168, ) до Фізичної особи-підприємця Каткової Валентини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Концерн "Військторгсервіс" (вулиця Молодогвардійська, будинок 28-А, місто Київ, 03151, ), про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити.

2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Каткову Валентину Володимирівну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди Міністерству оборони України (проспект Повітрофлотський, будинок 6, місто Київ, 03168, ) у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця №4961, яке розміщене по вулиця Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каткової Валентини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, будинок 6, місто Київ, 03168, ) 2102,00 грн витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 18 серпня 2022 р. Повний текст рішення складено та підписано 29 серпня 2022 р.

Суддя Р.В. Волков