ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/331/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.,

секретар судового засідання Шлімкевич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150

ел. пошта:

представник позивача: Шандарівський Тарас Григорович

АДРЕСА_1

ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Техмаш"

вул. Дністровська, буд. 26, м. Івано-Франківськ, 76018

до відповідача: ОСОБА_1

АДРЕСА_2

про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 4 350 444 грн 42 коп.

за участю представників:

від позивача: Шандарівський Тарас Григорович;

від відповідачів: представники не з"явилися

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Техмаш" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за генеральною кредитною угодою №54117N2 від 20.12.2017 та укладеному в межах цієї угоди кредитному договору №19-12KV0018 від 02.10.2019 в розмірі 4 350 444 грн 42 коп., з яких: 3 745 047 грн 70 коп. - прострочена заборгованість за основним боргом, 303 013 грн 83 коп. - прострочені проценти за користування кредитом, 17658 грн 61 коп. - комісія за управління кредитом, 750 грн 73 коп. - пеня за невиконання грошових зобов"язань, 84 386 грн 89 коп. - 3% річних, 199 586 грн 66 коп. - інфляційні втрати.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями статті 20 ГПК України.

Отже, враховуючи викладене, до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відповідної правової позиції дотримується Велика палата Верховного суду у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18.

Враховуючи, що кредитний договір (основне зобов`язання) укладено між юридичними особами, вказаний спір належить до юрисдикції господарських судів.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 23.05.2022, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 22.06.2022, встановив сторонам строк для надання відзиву на позов та відповіді на відзив.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено позивачу 01.06.2022, відповідачу - ТОВ "Завод Техмаш" 30.05.2022, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи. Від відповідача - ОСОБА_1 до суду повернулася копія ухвали про відкриття провадження у справі з відміткою Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.1, п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Тобто надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи.

Отже, з врахуванням приписів п.1, п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, сторони належними чином повідомлені про розгляд справи судом.

Крім того, відповідач - ОСОБА_1 є директором відповідача - ТОВ "Завод Техмаш".

За результатами підготовчого засідання 22.06.2022 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.07.2022 в режимі відеоконференцзв"язку поза межами приміщення суду з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon", про що представника позивача повідомлено в судовому засіданні, відповідачів - ухвалою повідомленням від 22.06.2022.

В судовому засіданні 20.07.2022 суд заслухав вступне слово позивача, з"ясував обставини справи, дослідив докази та оголосив перерву в судовому засіданні до 16.08.2022.

02.08.2022 через особистий кабінет в системі «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи (вх.№9745/22).

15.08.2022 через особистий кабінет в системі «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшли відзиви на позовну заяву (вх.№10528/22 від 16.08.2022) та (вх.№10528/22 від 16.08.2022).

В судовому засіданні 22.06.2022 з розгляду справи по суті судом заслухано заключне слово представника позивача та ухвалено рішення у справі.

Відповідачі повноважного представника в судове засідання не направили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач - ТОВ "Завод Техмаш" (позичальник) не у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Кредитним договором №19-12KV0018 від 02.10.2019 в частині повернення суми кредиту, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 4 350 444 грн 42 коп. Оскільки виконання зобов`язань відповідача - ТОВ "Завод Техмаш" було забезпечено порукою відповідача - ОСОБА_1 на підставі Договору поруки №54117З15 від 20.12.2017 позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором солідарно.

Відповідачі у встановлений судом строк правом на надання відзивів на позов не скористалися. Подані з пропуском процесуального строку відзиви на позов залишені судом без розгляду.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

20.12.2017 між Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Банк, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод-Техмаш» (Позичальник, Відповідач) укладено генеральну кредитну угоду №54117N2, до якої вносилися зміни і доповнення згідно з додатковими угодами №54117N2-1 від 22.05.2018, №54117N2-2 від 04.10.2018, №54117N2-2 від 04.10.2018, №54117N2-0003 від 26.02.2019, №54117N2-0004 від 02.10.2019 (далі - Генеральна угода) (а.с.58-88).

В рамках Генеральної угоди укладено кредитний договір №19-12KV0018 від 02.10.2019 року у формі відновлюваної кредитної лінії, до якого внесено зміни і доповнення згідно з додатковими угодами №19-12KV0018-0001 від 07.07.2020, №19- 12KV0018-0002 від 30.11.2020 (далі - Кредитний договір) (а.с.89 -104).

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання позичальника, що випливає з Генеральної угоди та Кредитного договору, 20.12.2017 між Банком та Червоним Борисом Михайловичом (Поручитель, Відповідач) укладено договір поруки №54117Р15, до якого внесені зміни і доповнення згідно з додатковими угодами №54117Р15-1 від 22.05.2018, №54117Р15-2 від 04.10.2018, №54117Р15-0003 від 26.02.2019, №54117Р15-0004 від 02.10.2019, №54117Р15-0005 від 07.07.2020, №54117Р15-0006 від 30.11.2020 (далі - Договір поруки), відповідно до якого якого поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за своєчасне виконання позичальником основного зобов`язання в повному обсязі (а.с.117-126).

Постановою Кабінету Міністрів України №567 від 05.06.2019 змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його на акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України».

У зв`язку з невиконанням зобов`язань по Кредитному договору та Генеральній угоді, 19.10.2021 АТ «Укрексімбанк» надіслав відповідачу- ТОВ "Завод Техмаш" повідомлення про порушення основного зобов`язання №0000606/32990-21 від 19.10.2021 з вимогою сплатити заборгованість, яка станом на 18.10.2021 становила 3 999 021 грн 04 коп. протягом 10 днів з дати направлення цієї вимоги. Відправлення вручено за довіреністю 22.10.2021, що підтверджується трек -кодом Укрпошти (а.с.15-21).

30.11.2021 АТ «Укрексімбанк» направив відповідачу - Червоному Б.М. вимогу №0000606/38633-21 від 29.11.2021 про усунення порушень та сплату всієї суми заборгованості (а.с.22-26).

На виконання умов генеральної угоди та кредитного договору АТ «Державний експортно-імпортний банк України» надав ТОВ «Завод-Техмаш» кредит в сумі 4102430 грн, що підтверджується довідкою по рахунку №0575 з 02.10.2019 по 11.02.2022 (а.с. 27-31).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 11.02.2022 заборгованість ТОВ «Завод-Техмаш» перед банком становить 4 350 444 грн 42 коп., з яких: 3 745 047 грн 70 коп. - прострочена заборгованість за основним боргом, 303 013 грн 83 коп. - прострочені проценти за користування кредитом, 17658 грн 61 коп. - комісія за управління кредитом, 750 грн 73 коп. - пеня за невиконання грошових зобов"язань, 84 386 грн 89 коп. - 3% річних, 199 586 грн 66 коп. - інфляційні втрати (а.с. 111-116).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Щодо вимоги про стягнення прострочених процентів за користування кредитом

Згідно з пункту 2.4 генеральної угоди, процентна ставка за кредитом визначається у відповідному кредитному договорі.

Пунктом 3.1. кредитного договору сторони передбачили тип процентної ставки - фіксований, а розмір - 20% річних. Проценти за кредитом нараховуються протягом усього строку користування кредитом, на залишок основного боргу на кінець календарного дня, за кожний день користування кредитом на основі банківського року.

30.11.2020 процентна ставка була встановлена в розмірі 15% річних, відповідно до пункту 1.2 додаткової угоди №19-12KV0018-0002 від 30.11.2020 до кредитного договору, якою змінена редакція п.3.1.2 кредитного договору.

Сплата процентів за кредитом (крім процентів за останній календарний місяць користування кредитом) здійснюється позичальником з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - по 15 число). Протягом цього періоду сплачуються проценти за кредитом за попередній місяць.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Водночас застосування абзацу 2 частини 1 статі 1048 ЦК України щодо щомісячної виплати процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути можливе лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Однак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з правилами частини 2 статті 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №910/11534/13-ц, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №903/914/17, від 05.03.2019 у справі №910/3353/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, і права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто у постановах Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами (наприклад у межах строку користування кредитом) та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягають положення статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування (після 30.09.2021), у позивача відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі визначеному договором (15%). За таких обставин позивач не позбавлений можливості захистити свої права щодо прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання із застосуванням положень статті 625 ЦК України.

Водночас, як видно з наданого позивачем розрахунку після спливу строку кредитування позивачем продовжено нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, визначеному договором.

Так, позивач нарахував відповідачу за період з 03.10.2019 по 10.02.2022 проценти у загальному розмірі 1580682 грн 99 коп., з них погашено 1277669 грн 16 коп., заборгованість за процентами становить 303013 грн 83 коп.

Судом здійснено перерахунок процентів в межах строку кредитування (до 30.09.20221), відповідно до якого заборгованість за процентами за цей період становить 95 475 грн 77 коп., яка і належить до стягнення. В задоволенні вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 15% за період з 01.10.2021 по 10.02.2022 в розмірі 207 538 грн 06 коп. слід відмовити у зв"язку з необгрунтованістю.

При цьому суд зазначає, що рішенням Конституційного суду від 22.06.2022 у справі №3-188/2020(455/20), на яке посилається представник позивача, як на підставність задоволення позовних вимог про стягнення відсотків та комісії після закінчення строку дії договору та до повного повернення кредиту, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), припис першого речення частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України.

Водночас, у вказаному рішенні зазначено, що практика суду касаційної інстанції щодо можливості одночасного застосування приписів частини першої статті 1048 Кодексу та першого речення частини першої статті 1050 Кодексу в системному зв`язку з частиною другою статті 625 Кодексу з березня 2018 року зазнала докорінних змін. Ці зміни зумовлено, по-перше, зміною підходу до тлумачення статті 1048 Кодексу (щодо обов`язку боржника сплачувати проценти до дня повернення позики) у контексті визначення строку виконання зобов`язань за кредитним договором, а по-друге, новим підходом до визначення юридичної природи процентів, що їх встановлено частиною першою статті 1048 Кодексу (плата за надані грошові кошти) і частиною другою статті 625 Кодексу (міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання), та різними юридичними підставами для їх застосування. У зв`язку з наведеним Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення сталості та єдності судової практики є основоположною функцією Верховного Суду (частина перша статті 36 Закону України „Про судоустрій і статус суддів"), яку не може здійснювати інший орган державної влади, зокрема Конституційний Суд України.

Щодо стягнення комісії

Відповідно до пункту 3.3. генеральної угоди, у межах кредитних договорів позичальник сплачує банку комісії та інші платежі, передбачені умовами відповідного кредитного договору.

Умови нарахування комісії за управління Кредитом визначені в пункті 3.2.2 Кредитного договору, відповідно до якого розмір ставки цієї комісії складає 1,0 (один) % річних від ліміту кредитної лінії, зазначеної у підпункті 2.3.1 цього Договору.

Комісія за управління нараховується починаючи з дати набуття чинності цим Договором відповідно до підпункту 14.1.1 цього договору і закінчуючи датою повного виконання зобов`язань з погашення Кредиту (включно), але не більше 90 днів з дати повного погашення Кредиту, визначеної згідно з пунктом 6.4 цього договору.

Перший період нарахування комісії за управління починається з дати набуття чинності цим договором і закінчується останнім календарним днем місяця набуття чинності цим Договором. Наступні періоди нарахування комісії за управління (крім останнього періоду) - кожний календарний місяць.

Останній період нарахування комісії за управління: починається з першого числа місяця, у якому має бути здійснене повне погашення Кредиту відповідно до пункту 2.4 цього Договору (у випадку невиконання Позичальником зобов`язань з погашення Основного боргу - з першого числа місяця, у якому наступить 90-й день з дати повного погашення Кредиту, визначеної згідно з пунктом 6.4 цього Договору; у випадку повного дострокового погашення Кредиту - з першого числа місяця, у якому набуде чинність договір про розірвання цього Договору), закінчується кінцевим терміном погашення Кредиту відповідно до пункту 2.4 цього Договору (включно) (у випадку невиконання Позичальником зобов`язань з погашення

Основного боргу - 90-м днем з дати повного погашення Кредиту, визначеної згідно з пунктом 6.4 цього Договору (включно); у випадку повного дострокового погашення Кредиту - датою укладення договору про розірвання цього Договору (включно)). Комісія нараховується пропорційно кількості днів дії Ліміту кредитної лінії, зазначеної у підпункті 2.3.1 цього Договору, кількості календарних днів у місяці, на який припадає період нарахування комісії за управління.

Умовами пункту 6.8 кредитного договору, сторони узгодили, що сплата комісії за управління (крім комісії за управління за останній період сплати такої комісії) має здійснюватись позичальником з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - по 15 число).

Протягом цього періоду сплачується комісія за управління за попередній місяць.

Комісія за управління за останній період сплати такої комісії (останній місяць користування кредитом або, у разі невиконання позичальником зобов`язань з погашення основного боргу, місяць, у який наступить 90-й день з кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного договором) має бути сплачена позичальником не пізніше дати, яка наступить пізніше: у банківський день, наступний за датою повного погашення основного боргу, або 90-й день з дати повного погашення кредиту, визначеної відповідно до пункту 6.4 цього Договору.

За період з 02.10.2019 по 29.12.2021 позивач нарахував відповідачу 95894 грн 44 коп. комісії за управління кредитом, з них відповідачем погашено 78235 грн 83 коп., заборгованість становить 17658 грн 61 коп.

Враховуючи вищекладене, судом здійснено перерахунок комісії в межах строку кредитування (до 30.09.2021), відповідно до якого заборгованість за комісією за цей період становить 7133 грн 61 коп., яку належить стягнути з відповідача. В задоволенні вимоги позивача про стягнення комісії за період з 01.10.2021 по 29.12.2021 в розмірі 10525 грн слід відмовити у зв"язку з необґрунтованістю.

Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Також Цивільним кодексом України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 1, 3 ст. 549 ЦКУ).

Пунктом 10.2 кредитного договору сторони погодили, що у випадку невиконання (несвоєчасного виконання) позичальником будь-яких грошових зобов"язань, визначених цим договором, позичальник сплачує банку пеню, що нараховується на суму невиконаних (неналежним чином виконаних) зобов"язань з розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день виконання відповідних грошових зобов"язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують здійснення відповідачем оплат за генеральною угодою та кредитним договором, а отже, позивачем підставно нараховано відповідачу штрафні санкції.

Судом перевірено розрахунки нарахування позивачем пені, втрат від інфляції та 3% річних та встановлено, що вони є арифметично правильними, а отже вимоги про стягнення 750 грн 73 коп. пені, 84386 грн 89 коп. 3% річних та 199 586 грн 66 коп. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення боргу з Поручителя

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За встановлених судом обставин, за договором поруки №54117Р15 від 20.12.2017, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (позивач, кредитор), ОСОБА_1 (відповідач, поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод-Техмаш (відповідач, позичальник), ОСОБА_1 зобов`язався солідарно відповідати за своєчасне виконання позичальником основного зобов`язання в повному обсязі.

Відповідно до п.1.1.2 Договору поруки, до складу основного зобов`язання входять усі та будь-які грошові зобов`язання Позичальника перед Кредитором (Банком), встановлені Кредитним договором та чинним законодавством України, в тому числі але виключно, щодо повернення Кредитору суми кредиту, щодо сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій (пені і штрафів), та інших платежів, а також щодо відшкодування Кредитору усіх збитків, завданих несвоєчасним виконанням або невиконанням зобов`язань за Кредитним договором, та усіх витрат Кредитора, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Згідно з положеннями додаткової угоди 54117Р15-0006 від 30.11.2020 до Договору поруки, Поручитель підтвердив, що він надав згоду кредитору та позичальнику на укладення додаткових угод до Генеральної кредитної угоди №54117N2-1 від 22.05.2018, №54117N2-2 від 04.10.2018, №54117N2-2 від 04.10.2018, №54117N2- 0003 від 26.02.2019, №54117N2-0004 від 02.10.2019, а також Кредитного договору та додаткових угод до нього №19-12KV0018-0001 від 07.07.2020, №19-12KV0018-0002 від 30.11.2020.

Відповідно до п.4.2.1. Договору поруки, поручитель зобов`язаний не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення Кредитора про невиконання та/або неналежне виконання позичальником (його правонаступником) Основного зобов`язання або в інший строк/термін, зазначений у відповідному повідомленні Кредитора, без будь-яких заперечень сплатити Кредитору зазначену у повідомленні суму Основного зобов`язання.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Приписами ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З врахуванням викладеного, ОСОБА_1 , відповідно до умов договору поруки та чинного законодавства України, разом з ТОВ «Завод-Техмаш» несе солідарну відповідальність перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" за невиконання генеральної кредитної угоди №54117N2 від 20.12.2017 та кредитного договору №19-12KV0018 від 02.10.2019.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір, у відповідності до п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, суд покладає на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Техмаш" (вул. Дністровська, буд. 26, м. Івано-Франківськ, 76018, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150, ) 4 132 381 (чотири мільйони сто тридцять дві тисячі триста вісімдесят одну) гривню 36 коп. заборгованості, з яких: 3 745 047 (три мільйони сімсот сорок п"ять тисяч сорок сім) гривень 70 коп. - прострочена заборгованість за основним боргом, 95 475 (дев"яносто п"ять тисяч чотириста сімдесят п"ять) гривень 77 коп. - прострочені проценти за користування кредитом, 7 133 (сім тисяч сто тридцять три) гривні 61 коп. - комісія за управління кредитом, 750 (сімсот п"ятдесят) гривень 73 коп. - пені за невиконання грошових зобов"язань, 84 386 (вісімдесят чотири тисячі триста вісімдесят шість) гривень 89 коп. - 3% річних, 199 586 (сто дев"яносто дев"ять тисяч п"ятсот вісімдесят шість) гривень 66 коп. - інфляційні втрати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Техмаш" (вул. Дністровська, буд. 26, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150, ) 30 993 (тридцять тисяч дев"ятсот дев"яносто три) гривні 66 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150, ) 30 993 (тридцять тисяч дев"ятсот дев"яносто три) гривні 66 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції в порядку розділу 4 ГПК України.

Повний текст рішення складено 30.08.2022

Суддя О.В. Рочняк