ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/252/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТДГРУП РІВНЕ" (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд.75, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Тор Рівне" (33024, м. Рівне, вул. Вербова,41а, )

про стягнення в сумі 71 838 грн. 20 коп.

Без повідомлення (виклику) сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стд Груп Рівне" звернулося в Господарський суд Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тор Рівне", в якому просить стягнути з останнього 17959 грн. 55 коп. заборгованості за Договором купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 року.

Даний позов обгрунтовує наступним. ТОВ "Стд Груп Рівне", на підставі Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021, відповідно до видаткових накладних: №1 від 24.02.2022 на суму 106920,00 грн.; №2 від 24.02.2022 на суму 479 310,00 грн.; №3 від 24.04.2022 на суму 419 040,36 грн.; №4 від 24.02.2022 на суму1 259224,08 грн.; №5 від 24.02.2022 на суму 444 130,20 грн.; №6 від 24.02.2022 на суму 65 592,00 грн.; №7 від 25.02.2022 на суму 5 402,40 грн.;№8 від 25.02.2022 на суму 20 896,80 грн.; №10 від 25.02.2022 на суму 35 557,20 грн.; №12 від 25.02.2022 на суму 1862,00 грн.; №13 від 25.02.2022 на суму 268,80 грн.; №15 від 02.03.2022 на суму 394 514,40 грн. передало у власність ТОВ "Тор Рівне" рухоме майно (основних засобів) на загальну суму 3 232 718,64 грн., згідно п. 2 Додаткової угоди № 1 від 14.02.2022 до Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021. Проте, всупереч вимогам Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отримане рухоме майно (основних засобів) згідно графіку платежів ТОВ "Тор Рівне" не виконало, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 17 959,55 грн.

Ухвалою суду від 17 травня 2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стд Груп Рівне" (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд.75, ) залишено без руху. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Стд Груп Рівне" у 10 денний строк з дня отримання даної ухвали подати суду докази сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн. та докази направлення на адресу ТОВ "Тор Рівне" копії позовної заяви листом з описом вкладення.

09.06.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Стд Груп Рівне" надійшла заява про усунення недоліків. До заяви додано докази сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн. та докази направлення на адресу ТОВ "Тор Рівне" копії позовної заяви листом з описом вкладення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

27.07.2022 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначає, що заборгованість виникла в зв`язку із скрутним матеріальним положенням. Просить відмовити у задоволенні позову.

15.08.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Позивача надійшла Заява про збільшення позовних вимог в якій просить стягнути з Відповідача 71 838,20 грн. заборгованості за Договором купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 року. Дану заяву обгрунтовує тим, що станом на 22 липня 2022 року Відповідачем відповідно до графіку платежів не здійснено оплати та рахується заборгованість за квітень, травень, червень та липень 2022 року на загальну суму 71 838,20 грн.. Дану заяву прийнято судом до розгляду.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд керувався наступним.

12 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стд Груп Рівне", як Продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тор Рівне", як Покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів).

12.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стд Груп Рівне" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тор Рівне» було підписано Додаток №1 до Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 з Переліком рухомого майна (основні засоби).

14 лютого 2022 року між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021.

14.02.2022 між Позивачем і Відповідачем погоджено та підписано Перелік рухомого майна (основні засоби) - Додаток №2 до Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021.

24.02.2022, 25.02.2022 та 02.03.2022 Позивачем було здійснено передачу для Відповідача рухомого майна (основних засобів) у відповідності до п. 3.1 Договору купівлі- продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021, що підтверджується видатковими накладними: №1 від 24.02.2022 на суму 106920,00 грн.; №2 від 24.02.2022 на суму 479 310,00 грн.; №3 від 24.04.2022 на суму 419 040,36 грн.; №4 від 24.02.2022 на суму1 259224,08 грн.; №5 від 24.02.2022 на суму 444 130,20 грн.; №6 від 24.02.2022 на суму 65 592,00 грн.; №7 від 25.02.2022 на суму 5 402,40 грн.;№8 від 25.02.2022 на суму 20 896,80 грн.; №10 від 25.02.2022 на суму 35 557,20 грн.;№12 від 25.02.2022 на суму 1862,00 грн.; №13 від 25.02.2022 на суму 268,80 грн.; №15 від 02.03.2022 на суму 394 514,40 грн..

04 березня 2022 року між Позивачем і Відповідачем погоджено Графік платежів (Додаток №3 до Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів), яким І встановлено строки оплати.

Як встановлено судом, на виконання п. 3.1 Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 позивач 24.02.2022. 25.02.2022 та 02.03.2022 передав для відповідача, згідно видаткових накладних рухоме майно (основні засоби), яке вказано у Переліку рухомого майна (основні засоби) від 12.01.2021 (Додаток №1 до Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021) та Переліку рухомого майна (основні засоби) від 14.02.2022 (Додаток №2 до Договору купівлі- продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021).

Відповідачем рухоме майно (основні засоби), яке вказано у Переліку рухомого майна (основні засоби) від 12.01.2021 (Додаток №1 до Договору купівлі- продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021) та Переліку рухомого майна (основні засоби) від 14.02.2022 (Додаток №2 до Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021) було прийнято і будь-яких зауважень з боку відповідача щодо невідповідності якості, комплектності, кількості переданого рухомого майна (основні засоби) заявлено не було. Також отримання рухомого майна (основних засобів) відповідачем стверджується підписом останнього про отримання рухомого майна (основних засобів) у видаткових накладних.

Враховуючи, вимоги п. 3.2 Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 до відповідача перейшло право власності на передане позивачем для відповідача рухоме майно (основні засоби), що оформлено видатковими накладними.

Пунктом 2.2 Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 встановлено, що Покупець здійснює оплату вартості Майна Продавцю згідно графіку платежів, який є додатком до цього Договору, що складається та підписується Сторонами Договору протягом 1 (одного) дня після передачі Майна.

Відповідно до п.4.1 Договору Покупець зобов`язаний прийняти від Продавця Майно по видаткових накладних, сплатити Продавцю Ціну продажу відповідно до графіку платежів.

Відповідно до п.4.2 Договору Продавець зобов`язаний передати Майно Покупцю у відповідності до умов цього Договору, що оформлюються видатковими накладними, прийняти належну плату за майно.

Таким чином, Позивачем виконано у повному обсязі свої обов`язки за Договором купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 щодо передачі у власність Відповідача майна.

Пунктом 7.1 Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021сторони визначили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання. Термін дії Договору встановлюється до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Також п. 7.14 Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 Сторони підтверджують, що укладення Договору відповідає вільному волевиявленню та справжнім намірам Сторін, жодна із Сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, та умови цього Договору є взаємовигідними для кожної із Сторін. Даний Договір купівлі-продажу відповідає економічній меті господарської діяльності підприємств, спрямований на настання реальних господарських наслідків, не містить ознак удаваного правочину, зміст договору не суперечить інтересам держави та суспільства, не спрямований на завдання шкоди будь-якій іншій особі, не порушує прав будь-якої іншої особи.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України). За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського Кодексу України (далі ГК України) та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язок.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

22 березня 2022 року відповідачем на рахунок позивача було перераховано на виконання своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 грошові кошти у розмірі 17 959,55 грн. з ПДВ.

Пунктом 6.1 Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 передбачено, що Сторони погодили, що у випадку недотримання Покупцем графіку платежів хоча б на один день, Продавець звертається до суду з позовом щодо стягнення із Покупця поточної заборгованості.

Як встановлено судом, Відповідач у порушення умов Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 не виконав своїх обов`язків за цим Договором та порушив графік платежів від 04.03.2022, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 71838,20 грн. за період квітень - липень 2022 року.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно доп.1. ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова, від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.І ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.І ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням, особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно видаткових накладних, відповідач отримав від позивача рухоме майно (основних засобів) на загальну суму 3 232 718,64 грн., згідно п. 2 Додаткової угоди № 1 від 14.02.2022 до Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021.

Проте, всупереч вимогам Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отримане рухоме майно (основних засобів) згідно графіку платежів не виконав.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Відповідача 71 838 грн. 20 коп. боргу за квітень - липень 2022 року за Договором купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 12.01.2021 року обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення Відповідача щодо несвоєчасної оплати за отримане рухоме майно (основних засобів) згідно Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) у зв`язку із скрутним матеріальним становищем не приймаються судом до уваги та спростовуються усім вищенаведеним.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, та те що Позивач довів належними та допустимими доказами факт несвоєчасної оплати Відповідачем вартості отриманого рухомого майна (основних засобів) згідно Договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів), а Відповідач вказаного не спростував, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Статтею 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до цієї ж статті датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відтак датою ухвалення даного рішення є дата складення його повного тексту.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тор Рівне" (33024, м. Рівне, вул. Вербова,41а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТДГРУП РІВНЕ" (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд.75, ) 71 838 (сімдесят одну тисячу вісімсот тридцять вісім) грн. 20 коп. боргу та 2481,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.