ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/4083/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу відкритому судовому засіданні за позовом Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль №2" (вул. Польова, 1, Теплодар, Одеська область, 65490) до відповідача: Акціонерне товариство "ДТЕК Одеські електромережі" (вул. М.Боровського, 28-Б, Одеса, 65031) про стягнення 1 409 473,75 грн.;

за участю представників:

від позивача - Михайлов О.В., Дударенко С.В.

від відповідача - Оляш О.Ю, довіреність

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство «ОДЕСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ № 2» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», в якому просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 409 473,75 грн. вартості безпідставно набутого майна у вигляді електричної енергії, в обсязі 358 181 кВт/год та 21 142,11 грн. витрат на оплату судового збору.

Обґрунтовуючи звернення з позовом до господарського суду позивач посилається на те, що останній здійснював діяльність з виробництва та постачання електричної енергії у період з січня по лютий 2019 року, а АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКРОМЕРЕЖІ» не виконувало належним чином умови договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання договірних умов з боку відповідача, останнім безпідставно набуто майно у вигляді електричної енергії в обсязі 358 181 кВт.год на суму 1 409 473,75 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4083/21. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 26.01.2022 року о 15.00.

26.01.2022 р. до господарського суду Одеської області надійшло від відповідача клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку на подання відзиву.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.01.2022 року було відкладено розгляд справи на 07.02.2022 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.02.2022 року було продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28.02.2022 року.

Однак, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 р. N 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 р. N 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного Рішення, зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

У зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану та з метою забезпечення безпеки працівників Господарського суду Одеської області та відвідувачів, зборами суддів Господарського суду Одеської області від 24.02.2022 р. було вирішено рекомендувати суддям, як тимчасовий захід зняти з розгляду справи, які призначені з 24 лютого 2022 року.

Призначене на 28.02.2022 р. підготовче засідання не відбулось.

Водночас, 25.02.2022 р. за вх. N 2-225/25 до Господарського суду Одеської області надійшла заява Міського комунального підприємства "Одеська ТЕЦ № 2" про забезпечення доказів, а саме шляхом заборони Акціонерному товариству "ДТЕК Одеські електромережі" (та її посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо ремонту, заміни або знищенню електричного лічильника № 35005109 в точці обліку КРУН-6 кВ ком. N 21, установленого на ПС "Стройбаза" та електричного лічильника N 36036983 в точці обліку КРУН-6 кВ ком. N 22, установленого на ПС «Стройбаза».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.04.2022 року вищезазначену заяву повернуто позивачу у зв`язку з несплатою судового збору за подачу заява про забезпечення доказів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.04.2022 року розгляд справи призначено на 11.05.2022 року.

У призначене на 11.05.2022 р. підготовче засідання представники сторін не з`явились. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.05.2022 р. відкладено підготовче засідання на 08.06.2022 р.

18.05.2022 р. за вх. N 2-340/25 до Господарського суду Одеської області надійшла заява Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль N 2" про забезпечення доказів, а саме шляхом заборони Акціонерному товариству "ДТЕК Одеські електромережі" (Ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00131713) та її посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо ремонту, заміни або знищенню електричного лічильника N 35005109 в точці обліку КРУН-6 кВ ком. N 21, установленого на ПС "Стройбаза" та електричного лічильника N 36036983 в точці обліку КРУН-6 кВ ком. N 22, установленого на ПС "Стройбаза".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.05.2022 року вказана заява була повернута позивачу оскільки останній не зазначив обставини, для доказування яких необхідне вжиття заходів забезпечення доказів, не навів та відповідно не обґрунтував підстав, за існування яких можна припустити, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.06.2022 р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.06.2022 р.

27.06.2022 на адресу Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

27.06.2022 р. судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.06.2022 р. призначено розгляд справи на 30.06.2022 року.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.06.2022 р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 20.07.2022 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2022 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 29.08.2022 року.

Під час проведення призначеного на 29.08.2022 р. судового засідання представники позивача підтримували заявлені позовні вимоги та наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, представник відповідача натомість заперечував проти задоволення позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову. Свої пояснення представник відповідача також виклав письмово та надав до суду відповідні письмові пояснення.

В той же час суд не бере до уваги відзив наданий АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з огляду на пропуск відповідачем строків на подачу такого відзиву.

Так, відповідачем надано до суду 27.06.2022 року відзив на позовну заяву в якому останній просить поновити строк на подачу відзиву мотивуючи неможливість такої подачі веденням на території України військового стану з 24.02.2022 року.

Однак суд критично ставиться до таких аргументів відповідача з огляду на те, що строк на подачу відзиву сплив ще до запровадження військового стану.

Таким чином, при розгляді даної справи враховує положення ч. 9 ст. 165 ГПК України, якою передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При вирішені справи суд враховано доводи викладені у позовній заяві МКП «Одеська ТЕЦ № 2» та пояснення представників позивача, судом враховано і пояснення надані представником відповідача.

У судовому засіданні 26.04.2021р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Як зазначає позивач, Міське комунальне підприємство «Одеська теплоелектроцентраль № 2» (далі - КП «Одеська ТЕЦ-2», Позивач) має у користуванні когенераційну установку потужністю 2,5 мВт, яка задіяна у технологічних процесах з виробництва тепла та забезпечує потреби підприємства в електричній енергії в опалювальний сезон та надає можливість реалізовувати надлишки виробленої електроенергії.

21.12.2018 року МКП «Одеська ТЕЦ № 2» отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії.

28.12.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1.

Надавачем послуг з розподілу електричної енергії (оператор системи розподілу, ОСР) на той час було Акціонерне товариство «Одесаобленерго», яке 11.09.2020 року було перейменовано в Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі»

За вказаним договором АТ «Одесаобленерго» зобов`язувалось надати послуги з розподілу електричної енергії, виробленої когенераційною установкою КП «Одеська ТЕЦ-2» до споживачів, вказаних у додатку № 2 до Договору, а КП «Одеська ТЕЦ-2» повинно було оплатити відповідну послугу.

25.02.2019 року МКП «Одеська ТЕЦ № 2» звернулось до АТ «Одесаобленерго» (колишнє найменування відповідача) з заявою на укладення Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

11.03.2019 р. ДП «Енергоринок» своїм листом № 01/46-4726 підтвердило, що Міське комунальне підприємство «Одеська теплоелектроцентраль № 2» () є членом Оптового ринку електричної енергії України (вид діяльності - постачання електричної енергії споживачу) з 26.02.2019 року дати підписання КП «Одеська ТЕЦ-2» Договору між Членами Оптового ринку електричної енергії.

Також матеріали справи містять переписку між позивачем та відповідачем відповідно до якої позивач зазначав, що ним вироблено електричну енергію у період з січня по лютий 2019 року в обсязі 358 181 кВт/год, яку відповідач повинен був прийняти.

Відповідач же в свою чергу повідомляв позивача про необґрунтованість його вимог, а також про відсутність правових підстав для здійснення МКП «Одеська ТЕЦ № 2» виробництва у період з січня по лютий 2019 року.

Отже, позивач вважає, що АТ «Одесаобленерго», яке належним чином не виконувало умови Договору № 1 про надання послуг з розподілу електричної енергії від 28.12.2018 року та привласнило вироблену КП «Одеська ТЕЦ-2» електроенергію, Позивачу завдано значну шкоду.

КП «Одеська ТЕЦ-2» вважає дії / бездіяльність АТ «Одесаобленерго», що полягають у перешкоджанні Позивачу в постачанні електричної енергії споживачам у спірний період, невизнання Позивача постачальником у спірний період, відмова надавати інформацію про те, куди була розподілена електроенергія, вироблена Позивачем, яка не надійшла споживачам, - грубим порушенням Відповідачем умов Договору про № 1 про надання послуг з розподілу електричної енергії від 28.12.2018 року.

Відмова Відповідача зарахувати постачання електричної енергії споживачам Позивача також не позбавляє права власності Позивача на вироблену ним електричну енергію, яка так і не була розподілена споживачам. Тож Відповідач повинен був за заявою Позивача розподілити даний об`єм електроенергії на власні потреби Позивача. Натомість АТ «Одесаобленерго» ухилялося від участі у врегулюванні цього спірного питання.

Позивач вважає, що Договір № 1 про надання послуг з розподілу електричної енергії від 28.12.2018 року між Позивачем та Відповідачем є за своїм змістом договором про надання послуг.

Предметом цього договору було надання послуг з розподілу електричної енергії Виробника власного виробітку когенераційною установкою для споживачів Виробника, які Оператор системи зобов`язувався надати виробнику за відповідну плату.

Даний договір за своїм змістом не може бути підставою для переходу електроенергії Позивача у власність Відповідача, оскільки такий перехід не передбачений положеннями цього договору про надання послуг, не ґрунтується на вказівках закону та суперечить меті цього договірного правовідношення.

Таким чином, існування взагалі будь-яких договірних правовідносин між особами не виключає можливість застосування до спірних відносин між ними, зокрема - до позадоговірних відносин, положень ст. 1212 ЦК України.

КП «Одеська ТЕЦ-2» вважає, що Відповідач безпідставно привласнив електроенергію, яка була вироблена Позивачем та призначалася для споживачів Позивача тому .

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із даним позовом до Господарського суду Одеської області за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Вирішуючи спір суд бере до уваги і те, що з 01.01.2019 року відбулось реформування ринку електричної енергії України.

Вказане реформування мало системний характер та було спричинено зміною нормативно-правового регулювання правовідносин на ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 74 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії», ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам.

Таким чином, нормативне регулювання відносини на ринку електричної енергії у спірний період (з січня по лютий 2019 року) здійснювалось зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії», Законом України «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу» Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 (надалі ПРРЕЕ), Правилами Ринку затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №307 (надалі Правила Ринку).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правила ринку визначають, зокрема, порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок надання послуг із зменшення навантаження виробником, який здійснює продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом або за аукціонною ціною, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до правил ринку, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в ОЕС України.

Пунктом 1.2.1 Правил ринку визначено перелік учасників ринку електричної енергії, відповідно до якого учасниками ринку є: виробники; електропостачальники; трейдери; ОСП; ОСР; ОР гарантований покупець; споживачі, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цими Правилами та Законом.

Відповідно до п. 1.3.2 Правил ринку, для суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 1.2.1 глави 1.2 цього розділу (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії є укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з ОСП, що є договором приєднання, типова форма якого наведена в додатку 1 до цих Правил. Учасники ринку укладають договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання до договору.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 30 ЗУ «Про ринок електричної енергії», виробники зобов`язані укладати договори, які є обов`язковими для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови цих договорів.

Такі ж вимоги передбачені і щодо постачальника електричної енергії згідно п. 2 ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про ринок електричної енергії».

Згідно до ст. 9 ЗУ «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу», власникам (користувачам) когенераційних установок незалежно від встановленої електричної потужності надається право безперешкодного доступу до місцевих (локальних) електричних мереж та продажу виробленої електричної енергії окремим споживачам за договорами, включаючи право постачати споживачу електричну енергію в години доби найбільшого або середнього навантаження електричної мережі (пікові та напівпікові періоди доби) одночасно (додатково) з основним постачальником електричної енергії.

Дослідивши надані позивачем докази, суд встановив, що матеріали справи не містять договору про врегулювання небалансів електричної енергії укладеного між МКП «Одеська ТЕЦ № 2» та ОСП у спірний період, обов`язковість якого передбачена п. 1.3.2 Правил ринку.

Натомість матеріали справи містять заяву позивача на укладення Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 25.02.2019 року.

Крім того суд враховує те, що листом ДП «Енергоринок» № 01/46-4726 від 11.03.2019 р. повідомлено, що Міське комунальне підприємство «Одеська теплоелектроцентраль № 2» () є членом Оптового ринку електричної енергії України (вид діяльності - постачання електричної енергії споживачу) з 26.02.2019 року дати підписання КП «Одеська ТЕЦ-2» Договору між Членами Оптового ринку електричної енергії.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач став учасником ринку електричної енергії лише з 26.02.2019 року, після того як ним було надано відповідачу заяву на укладання договору про надання послуг з розподілу 25.02.2019 року.

Посилання відповідача на договір виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1 від 28.12.2018 року, як на підставу здійснення діяльності з виробництва і постачання електричної енергії судом відхиляються у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 3.1.4 ПРРЕЕ, електропостачальник перед початком постачання електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, повинен укласти договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи, на підставі якого отримати доступ до мереж оператора системи з метою реалізації своїх прав та виконання обов`язків та функцій як електропостачальника по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані на відповідній території до мереж оператора системи, узгодивши умови щодо необхідного інформаційного обміну, взаємних прав, обов`язків та відповідальності сторін, а також порядок виставлення рахунків за послуги з розподілу/передачі електричної енергії.

Згідно із п. 2.1.16. ПРРЕЕ договір електропостачальника про надання послуг з розподілу є публічним договором приєднання, зміст якого визначається оператором системи на основі типового договору, що є додатком 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному вебсайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

У відповідності до пп. 3 п. 1.2.14 ПРРЕЕ визначено що власники (орендарі) установки, призначеної для виробництва електричної енергії, можуть реалізувати вироблену електричну енергію за умови отримання відповідної ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії - будь-якому споживачу в установленому цими Правилами порядку за договором про постачання електричної енергії споживачу.

Таким чином, для здійснення виробництва та постачання електричної енергії, з 01.01.2019 р. МКП «Одеська ТЕЦ № 2» мало виконати низку вимог передбачених законодавством, яке діяло в цей період, зокрема стати учасником ринку електричної енергії та укласти необхідні договори на цьому ринку.

Однак дослідивши обставини та матеріали справи суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів виконання позивачем вищезазначених вимог у спірний період.

В обґрунтування обсягу виробленої та поставленої у період з січня по лютий 2019 року електричної енергії в обсязі 358 181 кВт/год позивач посилається зокрема на акти приймання-передавання електричної енергії, акти виконаних робіт, довідку про об`єми електроенергії, добові дані автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ).

Втім судом критично оцінюються вищезазначені докази, з огляду на таке.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що вказані акти підписані уповноваженою особою відповідача, так само матеріали справи не містять доказів належного направлення вказаних актів на адресу позивача у спірний період.

Крім того, листом від 09.07.2019 року відповідач повідомив позивача про необґрунтованість вимог останнього та про відсутність правових підстав для узгодження вищезазначених актів.

А тому посилання МКП «Одеська ТЕЦ № 2» щодо погодження відповідачем обсягів виробленої та поставленої електричної енергії не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Що стосується добових даних автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ) та довідки про об`єми електроенергії, то на думку суду такий доказ не може вважатись належним доказом виробленої та поставленої електричної енергії, оскільки надані до позовної заяви документи, не узгоджено сторонами по справі, а отже можуть бути викладені позивачем у вільній редакції.

Крім того, позивачем не обґрунтовано чим передбачено використання таких документів як добові дані та довідка про об`єми електроенергії у якості доказу на підтвердження обсягів виробленої та поставленої електричної енергії.

В цьому контексті суд також надає оцінку і тому, що до позовної заяви надано звернення ТОВ «АВС «КЕМІКАЛС ІНДАСТРІ», ПП «ТРІАДА-1», ПП «ОМЕГА БРОКЕРС», ТОВ «БЛУМІ» до МКП «Одеська ТЕЦ №2», згідно яких зазначені особи вимагають від позивача повернення грошових коштів у зв`язку з тим що послуги з постачання електричної енергії їм надано іншим постачальником.

Не містять матеріали справ і належних та допустимих доказів на підтвердження укладання між позивачем та вищезазначеними споживачами договорів про постачання електричної енергії.

З огляду на це, суд доходить висновку про недоведеність позивачем здійснення виробництва і постачання електричної енергії вищезазначеним споживачам у спірний період.

Судом також надано оцінку розрахунку обсягу та розміру заборгованості, який було додано МКП «Одеська ТЕЦ № 2» до позовної заяви.

Так, до позовної заяви надано розрахунок сум що стягується відповідно до якого позивач зазначає що у період з січня по лютий 2019 року ним було вироблено та направлено у мережу відповідача 358 181 кВт.год на суму 1 409 473,75 грн.

При цьому розрахунок було здійснено позивачем за поточними тарифами постачальника ТОВ «ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК», які діяли у період листопада 2021 року (3,93351 грн за 1 кВт.год).

За таких обставин суд не може вважати наданий розрахунок таким, що відповідає вимогам обґрунтованості і належності.

Позивачем не наведеного правових підстав для здійснення такого розрахунку так само позивачем не наводить правових підстав для використання тарифів іншого постачальника за інший період.

Отже позивачем не доведено, що такий алгоритм розрахунку передбачено діючим законодавством чи договірними відносинами між сторонами.

Відтак суд доходить висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість наданого МКП «Одеська ТЕЦ № 2» розрахунку обсягу та розміру заборгованості на суму 1 409 473,75 грн.

Водночас, судом відхиляються доводи АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», щодо наявності підстав застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (принцип заборони суперечливої поведінки), оскільки під час розгляду справи позивач не змінював розмір позовних вимог, а лист від 03/01-327 від 12.04.2019 р., яким МКП «Одеська ТЕЦ №2» та на який посилається відповідач у своїх поясненнях (де сума збитків у розмірі 702,7 тис.грн) було направлено відповідачу до подачі позову.

Щодо посилань позивача на положення ст. 1212, 1213 ЦК України, суд не погоджується з твердженнями МКП «Одеська ТЕЦ № 2» щодо можливості застосування цих статей до спірних відносин у зв`язку з наступним.

Згідно із ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті).

Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно із ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (частина друга статті).

Відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії» електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

З аналізу положень за назначених у п. 2 ч. 4 ст. 30, п. 2 ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про ринок електричної енергії»,у розділі ІІ та ІІІ ПРРЕЕ вбачається, що передумовою для здійснення діяльності з виробництва, постачання та розподілу електричної енергії є укладання відповідних договорів.

Відповідно до ч. 4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на це, суд вважає за необхідне звернутись до висновків викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі N 922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі N 320/5877/17, відповідно до якої у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

В той же час, в обґрунтування своїх позовних вимог МКП «Одеська ТЕЦ № 2» посилається на положення ст. 1192 ЦК, України, відповідно до якої, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Таким чином суд вважає, що обраний відповідачем спосіб захисту є непослідовним ,а його обґрунтування таким що суперечить одне одному.

Так, з позовної заяви та пояснень представників позивача вбачається, що з одного боку МКП «Одеська ТЕЦ № 2» посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, з іншого посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України (щодо повернення безпідставно набутого майна), і при цьому позивач, що пріоритетним для нього є відшкодування заподіяної шкоди в натурі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги МКП «Одеська ТЕЦ № 2» не підлягають задоволенню з огляду на її необґрунтованість та недоведеність належними та допустимими доказами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір в порядку ст. 129 ГПК України позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль №2" до Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" про стягнення 1 409 473,75 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі покласти на позивача.

Повний текст рішення складено 08 вересня 2022 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов