ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2535/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Сорока П.М., розглянув матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35,

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16,

про стягнення заборгованості

за участі представників сторін:

позивача: Ведіщева А.П., посвідчення №001278 від 28.01.2022, довіреність №01-36-0622 від 03.06.2022;

відповідача: не з`явився;

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 2542/21 від 28.08.2021) Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про стягнення заборгованості.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.09.2021 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №911/2535/21 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №25542/21 від 04.11.2021), одночасно через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачем подана заява з процесуальних питань, відповідно до якої заявлено про перехід зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи у загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого судового засідання (вх. №25543/21 від 04.11.2021).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.11.2021 судом здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №911/2535/21 за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 23.11.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №26214/21 від 12.11.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із хворобою уповноваженого представника відповідача (вх. №26925/21 від 22.11.2021).

У судове засідання 23.11.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2021 судом відкладено підготовче засідання у справі №911/2535/21 на 14.12.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх. №28639/21 від 13.12.2021).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.12.2021 відкладено підготовче засідання на 18.01.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.01.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 08.02.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 2847/22 від 08.02.2022).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.02.2022 зупинено провадження у справі №911/2535/21.

Супровідним листом від 05.05.2022 справа №911/2535/21 направлена до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 ухвалу Господарського суду Київської області від 08.02.2022 скасовано.

Супровідним листом Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 матеріали справи направлено до Господарського суду Київської області.

14.07.2022 матеріали справи надійшли до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.07.2022 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 09.08.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №9549/22 від 01.08.2022).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.08.2022 клопотання позивача про проведення судового засідання у справі №911/2535/21 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (вх. №9549/22 від 01.08.2022) задоволено та призначено розгляд справи у режимі відеоконференції на 09.08.2022.

У судове засідання 09.08.2022 з`явилась представник позивача шляхом відеоконференцзв`язку. У судовому засіданні суд заслухав вступне слово позивача та оголосив стислий зміст відзиву та заперечень на відповідь на відзив відповідно до частини 6 статті 202 Господарського процесуального кодексу України. Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні оголошено перерву до 18.08.2022, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №10112/22 від 09.08.2022).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.08.2022 клопотання позивача задоволено, призначено розгляд справи в режимі відеоконференції на 18.08.2022.

18.08.2022 у судове засідання з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання судом повідомлявся.

Крім повідомлення відповідача усіма можливими для суду способами, судом також враховано усталену практику Європейського суду з прав людини з таких питань.

Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, у справі "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003, рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" (п. 41)).

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зважаючи на те, що відповідачем подані усі заяви по суті справи, подавались заяви з процесуальних питань та відповідач неодноразово повідомлявся судом про хід провадження у справі, з урахуванням вищевказаної практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача для надання можливості його представнику взяти участь у судовому засіданні з розгляду справи по суті.

За результатами аналізу та оцінки доказів, що надані сторонами до матеріалів справи, з урахуванням письмових заяв сторін по суті справи та усних пояснень представника у судовому засіданні, суд

встановив:

30.09.2015 між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на підставі заяви-приєднання відповідача № 0942115JH6CP106 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) укладено типовий договір розподілу природного газу, текст якого затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015.

Відповідно до пункту 1.1. Договору цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 1.3. Договору цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Відповідно до пункту 3.1. Договору споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку оператором ГТС, а до відома споживача - його постачальником.

За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 5.1. Договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об`єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об`єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача.

Згідно з пунктом 6.1. Договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 6.2. Договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1. цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Положеннями пункту 6.3. Договору передбачено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (пункт 6.4. Договору).

Пунктом 6.6. Договору встановлено, зокрема, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9.1. Договору оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Згідно з пунктом 12.1. Договору цей договір укладається на невизначений строк.

Пунктом 12.2. Договору передбачено, що якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього Договору зміни. Нерозірвання цього Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього Договору змінами.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2769 від 30.12.2020, для Акціонерного товариства «Житомиргаз» встановлено тариф на послуги розподілу газу в розмірі 1,68 грн. за 1 метр кубічний на місяць (без урахування ПДВ).

За підсумками попереднього газового року, за об`єктом відповідача спожито 704719,46 метрів кубічних природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу № ЖТП0018149 від 30.11.2019, № ЖТП0020022 від 31.12.2019, № ЖТП0023880 від 31.01.2020, № ЖТП0025648 від 29.02.2020, № ЖТП0026961 від 31.03.2020, № ЖТП002883 від 30.04.2020, № ЖТП0032286 від 31.05.2020, № ЖТП0033291 від 30.06.2020, № ЖТП0038596 від 30.09.2020, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідно до листа відповідача (вих. № 363/2-2 від 19.11.2020) припинено газопостачання на об`єкт відповідача, що підтверджується актом №89/2020 від 20.11.2020 шляхом встановлення заглушки на запірному крані вхідного газопроводу та її опломбування, тобто, без механічного від`єднання від газорозподільної системи.

Факт припинення газопостачання про об`єкту відповідача додатково підтверджується копією акту обстеження № 91933б від 26.11.2020, наявною в матеріалах справи.

У подальшому, позивачем, з урахуванням замовленої потужності об`єктів відповідача, у травні 2021 року та червні 2021 року складені та направлені листом №100-Сл-10500-0621 від 22.06.2021 акти наданих послуг №ЖТП81011077 від 31.05.2021, № ЖТП81013457 від 30.06.2021 та рахунок на оплату №61016893 від 18.06.2021.

Вартість послуг, що надані у травні 2021 року, згідно з актом наданих послуг №ЖТП81011077 від 31.05.2021 становить 118392,86 грн.

Вартість послуг, що надані у червні 2021 року, згідно з актом наданих послуг №ЖТП81013457 від 30.06.2021 становить 118392,86 грн.

Відповідач вказані вище обставини справи не заперечує, проте, вважає заявлені вимоги безпідставними, оскільки, внаслідок встановлення заглушки, підприємство de facto не споживало природний газ, а позивачем вказані вимоги заявлені за послуги, що надані виключно de jure - тобто, лише на папері.

Стосовно вказаної позовної вимоги суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Згідно з частинами 1-2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором.

Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками.

Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

На письмову вимогу споживача оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Отже, з моменту укладення між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Пунктом 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015, відповідно до яких з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік.

Згідно з абзацом 6 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, в редакції постанови № 2080 від 07.10.2019, газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Відповідно до положень глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови №2080 від 07.10.2019, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, починаючи з 01.01.2020, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Аналогійний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 922/1703/20.

Згідно з положеннями абзацу 2 пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Відповідно до абзаців 8-12 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня, щорічно, за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Абзацом 1 пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, зокрема, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ встановлено, що надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником чи надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг, розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та природних ресурсів № 2769 від 30.12.2020 для Акціонерного товариства «Житомиргаз» встановлений тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,68 грн. за 1 м куб. на місяць (без урахування ПДВ).

Як зазначено вище, за підсумками попереднього газового року за об`єктом споживача, позивачем розподілено відповідачу природний газ загальним об`ємом 704719,46 м3, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу № ЖТП0018149 від 30.11.2019, № ЖТП0020022 від 31.12.2019, № ЖТП0023880 від 31.01.2020, № ЖТП0025648 від 29.02.2020, № ЖТП0026961 від 31.03.2020, № ЖТП002883 від 30.04.2020, № ЖТП0032286 від 31.05.2020, № ЖТП0033291 від 30.06.2020, № 0038596 від 30.09.2020, копії яких наявні у матеріалах справи.

20.11.2020 працівниками Акціонерного товариства «Житомиргаз» припинено газопостачання об`єкта відповідача шляхом встановлення технологічної заглушки та опломбування вхідної засувки газопроводу в закритому положенні, про що складено акт обстеження № 89/2020 від 20.11.2020, копія якого наявна у матеріалах справи.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували б повне механічне від`єднання об`єкта відповідача від мережі.

У подальшому, позивачем, з урахуванням величини річної замовленої потужності об`єкта відповідача за попередній газовий рік та з урахуванням встановленого тарифу на послуги з розподілу природного газу складені та надіслані на адресу відповідача акти наданих послуг з розподілу природного газу (потужності) №ЖТП81011077 від 31.05.2021, № ЖТП81013457 від 30.06.2021 та рахунок на оплату №61016893 від 18.06.2021.

Вартість послуг, що надані у травні 2021 року, згідно з актом наданих послуг №ЖТП81011077 від 31.05.2021 становить 118392,86 грн.

Вартість послуг, що надані у червні 2021 року, згідно з актом наданих послуг №ЖТП81013457 від 30.06.2021 становить 118392,86 грн.

Вказані акти не підписані, не повернуті та не оплачені відповідачем.

Судом встановлено, що станом на травень - червень 2021 року, типовий договір розподілу природного газу, що укладений на підставі заяви-приєднання відповідача № 0942115JH6CP106 від 28.09.2016, був чинним та у встановленому порядку не був розірваний, будь-яких додаткових угод до нього між позивачем та відповідачем не укладалось.

Таким чином, враховуючи те, що судом встановлена наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також, враховуючи те, що споживачем ані заява про остаточне припинення користування природним газом, ані уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалась, суд дійшов висновку, що у відповідача на підставі положень глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ виник обов`язок з оплати вартості послуг з розподілу природного газу за травень-червень 2021 року на суму 236785,72 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений Договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов`язок з оплати наданої послуги з розподілу природного газу за травень - червень 2021 року не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 236785,72 грн., що підтверджується типовим договором розподілу природного газу від 28.09.2016, укладеним на підставі заяви-приєднання відповідача № 0942115JH6CP106 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 28.09.2016 та наданими суду копіями актів приймання-передачі природного газу за травень - червень 2021 року, копією листа відповідача № 363/2-2 від 19.11.2020, копією актів обстеження № 89/2020 від 20.11.2020 та № 91933б від 26.11.2020.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності конкретизовано у частині 3 статті 13, частині 1 статті 76, частині 1 статті 78, частині 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Як визначено Верховним Судом, справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зміст цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази та обставини справи, з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Европейський суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, у свою чергу, звертає увагу на те, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Отже, принцип змагальності не лише наділяє осіб, які беруть участь у справі, відповідними правами, але і покладає на них обов`язки подати наявні у них докази на підтвердження своїх вимог.

У процесі розгляду справи, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку з оплати наданих послуг з розподілу природного газу за травень - червень 2021 року за типовим договором розподілу природного газу від 28.09.2016.

Заперечення відповідача щодо ненадання позивачем послуг з розподілу природного газу у спірний період у зв`язку із припиненням газопостачання на об`єкті відповідача на підставі акту № 89/2020 від 20.11.2020 шляхом встановлення інвентарної заглушки та її пломбування є безпідставними і необґрунтованими, оскільки об`єкт вважається приєднаним навіть, якщо газоспоживаюче обладнання опломбоване шляхом перекриття та пломбування засувки, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби немає перешкод. На об`єкт не розраховується замовлена потужність пропускної спроможності газових мереж лише у випадку механічного від`єднання від мереж.

При цьому, судом з наявних у матеріалах справи доказів не встановлено обставин проведення механічного від`єднання об`єкта відповідача від газових мереж на межі балансового розмежування (а саме: відрізки та заварювання газопроводу в землі).

Крім того, пункт 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ не ставить у залежність фактичне постачання газу споживачу з оплатою послуг розподілу такого газу, отже, відповідач міг не здійснювати таку оплату лише у випадку розірвання договору розподілу природного газу.

Також, суд звертає увагу відповідача, що послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустими доказами підтвердив заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Позов (вх. № 2542/21 від 28.08.2021) Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, ) про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ) суму заборгованості в розмірі 236785,72 грн. (двісті тридцять шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять гривень сімдесят дві копійки) та судовий збір в розмірі 3551,79 грн. (три тисячі п`ятсот п`ятдесят одна гривня сімдесят дев`ять копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 05.09.2022.

Суддя С.О. Саванчук