Окрема думка суддів Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Пількова К. М., Рогач Л. І., Ткача І. В.,
З цим рішенням не погоджуємось і нижче викладаємо мотиви незгоди.
1. ЗАГАЛЬНІ ПІДСТАВИ ТА ПОРЯДОК ПЕРЕГЛЯДУ РІШЕНЬ ЗА НОВОВИЯВЛЕНИМИ ОБСТАВИНАМИ
1.3. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (§§ 27-34 рішення Суду у справі «Праведна проти Росії» від 18.11.2004).
1.4. Відповідно до частини першої статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 320 цього Кодексу).
1.5. До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.
1.6. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
1.7. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.
1.9. Згідно із частиною четвертою статті 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
1.10. Узагальнено в розумінні згаданої практики ЄСПЛ та положень процесуального законодавства процедура перегляду рішення, що вступило в законну силу, передбачає, що існують докази, які раніше були недоступні для застосування, проте вони є істотними та можуть привести до іншого результату судового розгляду. При цьому заявник має довести, що під час розгляду справи не було жодної можливості надати такі докази суду.
1.11. Дослідження обставин і перевірка доказів наявності нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті.
2. ЗМІСТ ПОСТАНОВИ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ ВІД 25 ТРАВНЯ 2021 РОКУ ТА ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
2.1. Відповідно до висновків, наведених у пункті 8.9 постанови від 25.05.2021, якщо банку заподіяно шкоди шляхом недотримання вимог законодавства, невжиття своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку тощо, що призвело до зниження чистих активів банку, порушення нормативів, зокрема ліквідності та втрати банком стану платоспроможності, то розмір шкоди, завданої банку, оцінюється розміром недостатності майна банку для задоволення вимог усіх кредиторів, якщо не доведений більший розмір шкоди. Для такої оцінки необхідно встановити розмір акцептованих вимог кредиторів та оцінити ліквідаційну масу банку. Отже, лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданої банку шкоди.
«Під час здійснення процедури ліквідації Банку встановлено, що:
- розмір зобов`язань Банку відповідно до затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 20.07.2015 № 168/15 Реєстру акцептованих вимог кредиторів вимоги кредиторів до Банку (з урахуванням змін згідно рішення Фонду від 29.05.2018 № 1494) становлять 109 660 264,41 грн.;
- оціночна (ринкова) вартість ліквідаційної маси Банку, затвердженої рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17.08.2015 № 196/15 (з урахуванням змін від 21.06.2018, внесених рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1745), складає 33 364 705 грн.»
- Фонд вказує, що недостатність майна Банку для покриття вимог кредиторів банку склала 76 295 559,41 грн (109 660 264,41 грн - 33 364 705,00 грн = 76 295 559,41 грн).».
2.3. Наведені у відповідачами у відзивах доводи щодо касаційної скарги Фонду узагальнено можна передати так:
- недоведення позивачем складу цивільного правопорушення;
- відсутність необхідності застосування позовної давності у зв?язку з недоведенням позивачем порушення його прав;
- помилковість посилань Фонду на законодавство, яке не існувало (не діяло) на час діяльності відповідачів;
- відсутність доказів спільних дій як підстави для солідарної відповідальності відповідачів і протиправності вчинених операцій з придбання цінних паперів та їх збитковості;
- безпідставність посилань Фонду на економічну необґрунтованість укладених правочинів і порушення процедури їх укладення з огляду на ненадання позивачем доказів виявлення правочинів нікчемними в порядку статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» або пред`явлення позову про визнання їх недійсними;
- недоведення позивачем взаємопов?язаності дій відповідачів, єдності ступеня їх відповідальності та/або наміру у прийнятих ними рішеннях як членів спостережної ради та членів правління банку у заподіянні йому шкоди;
- відсутність доказів віднесення емітентів до фіктивних підприємств;
- неможливість застосування у цих правовідносинах правових позицій Верховного Суду, оскільки обставини справ, наведених Фондом у касаційній скарзі, відрізняються від обставин цієї справи;
- недоведення позивачем неправомірності дій відповідачів та порушень банківського законодавства, що регулює питання придбання облігацій;
- факт придбання облігацій ТОВ «Капітал експрес» і ТОВ «Сучасні фінансові перспективи» не свідчить про виведення коштів банку (пункт 4.8 постанови від 21.05.2021).
3. ДОВОДИ ТА ДОКАЗИ ЗАЯВНИКА, НАВЕДЕНІ У ЗАЯВІ ПРО ПЕРЕГЛЯД
3.1. Заявник у справі вважає нововиявленими ті обставинами, що стали відомі йому 31 січня 2022 року.
3.3. ОСОБА_14 вказував і на те, що докази, про які він зазначив у заяві, раніше не могли бути йому відомі і доступні через процесуальну поведінку Фонду в судових процесах. Позивач проігнорував вимоги суду щодо подання повного реєстру акцептованих вимог, посилаючись на існування там конфіденційної інформації. Натомість представив суду лише перший та останній аркуші вказаного документа та запевнив суд про відповідність розміру заявлених позовних вимог реальній сумі заподіяних відповідачами збитків.
3.4. На підтвердження викладеного заявник надав:
1) адвокатський запит вих. № 28/01/22/1 (а. с. 65, 66, т. 25), у якому адвокат просив:
- повідомити щодо можливості продажу ОСОБА_14 ЦССТУ (Укоопспілка) кредиторських вимог до ПАТ «АБ «Укоопспілка», які включені в реєстр акцептованих кредиторських вимог на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 20 липня 2015 року № 168/15, з урахуванням рішення виконавчої дирекції Фонду від 29 травня 2018 року № 1494;
- надати інформацію та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів щодо розміру кредиторських вимог ЦССТУ (Укоопспілка) до ПАТ «АБ «Укоопспілка» станом на IV квартал 2018 року та на дату адвокатського запиту;
- надати інформацію та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів щодо погашення (задоволення) Фондом кредиторських вимог ЦССТУ (Укоопспілка) станом на IV квартал 2018 року та на дату адвокатського запиту;
- надати інформацію та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів щодо відображення кредиторської заборгованості ПАТ «АБ «Укоопспілка» перед ЦССТУ (Укоопспілка) згідно з даними бухгалтерського обліку;
2) лист від 31 січня 2022 року за результатом розгляду адвокатського запиту, в якому ЦССТУ (Укоопспілка) повідомила, що 29 травня 2015 року подала заяву уповноваженій особі Фонду на ліквідацію ПАТ «АБ «Укоопспілка» Кашуті Д. Є. про визнання грошових вимог кредитора у сумі 3 015 314,73 грн, 28 977,25 дол. США, 206,94 євро. ПАТ «АБ «Укоопспілка» акцептовано кредиторські вимоги ЦССТУ (Укоопспілка) на суму 1 934 259,76 грн. Можливість продажу кредиторських вимог ЦССТУ (Укоопспілка) до ПАТ «АБ «Укоопспілка», які були включені до реєстру акцептованих кредиторських вимог, що затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду від 29 травня 2018 року № 1494, відсутня у зв`язку з тим, що кредиторська заборгованість згідно з даними бухгалтерського обліку ЦССТУ (Укоопспілка) не обліковується і становить 0,00 грн. У ЦССТУ (Укоопспілка) від Фонду кошти на погашення кредиторської заборгованості ПАТ «АБ «Укоопспілки» не надходили (а. с. 67, т. 25);
3) бухгалтерську довідку ЦССТУ (Укоопспілка) від 31 січня 2022 року № 09, за змістом якої згідно з даними бухгалтерського обліку ЦССТУ (Укоопспілка) кредиторська заборгованість ПАТ «АБ «Укоопспілка» перед ЦССТУ (Укоопспілка) станом на 31 січня 2022 року становить 0,00 грн (а. с. 68, т. 25).
4. ВИСНОВКИ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
4.1. Приймаючи судове рішення за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, Велика Палата виходила з того, що:
- про зазначені обставини заявник дізнався лише 31.01.2022, отримавши письмову відповідь на свій запит від ЦССТУ (Укоопспілка) (довідку від 31.01.2022 № 09 про те, що за даними бухгалтерського обліку ЦССТУ(Укоопспілка) кредиторська заборгованість ПАТ «АБ «Укоопспілка» перед ЦССТУ станом на 31.01.2022 становить 0,00 грн), а докази того, що заявник міг раніше дізнатися про нововиявлені обставини в матеріалах справи відсутні (такі докази позивачем чи іншими учасниками справи не надано і в судовому засіданні відповідні твердження не спростовані) (§ 5.15, 5.17 постанови);
- у матеріалах справи відсутні будь-які належні, достатні і допустимі докази, з яких би вбачалося, що Фонд при затвердженні реєстру акцептованих вимог кредиторів банку врахував списання боргу ПАТ «АБ «Укоопспілка» перед ЦССТУ (Укоопспілка) та що таке погашення було належним чином відображено документально (§ 5. 32 постанови);
- суди такі дії Фонду критично не оцінили. Невиконання ухвали суду про витребування доказів не отримало належної реакції суду, що врешті не дало суду змоги всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідити усі належні докази. Тоді ж були проігноровані вимоги відповідачів у справі про необхідність ретельного дослідження доказів щодо заявлених збитків (§ 5. 31 постанови);
- при цьому в матеріалах справи відсутній повний реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «АБ «Укоопспілка», а позивачем надано лише декілька аркушів копії переліку такого реєстру вимог кредиторів ПАТ «АБ «Укоопспілка».
5. ПІДСТАВИ ДЛЯ ВИСЛОВЛЕННЯ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
5.1. Відповідно до частини першої статті 73, частини першої статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
5.2. Згідно із частинами першою, другою статті 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.
5.3. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
5.4. Згідно із частинами першою - третьою статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
5.5. Відповідно до частин першої, другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
5.6. З наведених норм права вбачається, що:
- місцевий суд розглядає справу та приймає рішення на підставі встановлених ним обставин (фактів), які існують на час прийняття місцевим судом рішення у справі;
- апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та приймає постанову на підставі встановлених апеляційним судом обставин (фактів), які існували на час прийняття місцевим судом рішення у справі;
- касаційний суд на підставі встановлених місцевим та апеляційним судом фактичних обставин, які існували на час прийняття місцевим судом рішення у справі, перевіряє правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права. При цьому суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові відповідного місцевого чи апеляційного суду.
5.7. Як убачається зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021, у цій справі вирішувався спір про відшкодування шкоди, що зумовлювало необхідність наявності в діях відповідачів складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:
- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;
- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди;
- вину заподіювача шкоди.
5.8. За змістом пунктів 7.34 та 7.35 постанови від 25.05.2021, позивач мав довести неправомірність рішень та дій відповідачів або вчинення ними неправомірної бездіяльності, в чому полягав негативний результат їх діяльності в контексті зменшення обсягу майна банку чи його знецінення, розмір майнових втрат, а також пов`язаність протиправної поведінки відповідачів та існуючого негативного результату. Натомість відповідачі в межах наданих їм процесуальних прав та визначених процесуальних обов`язків мали право та можливість спростувати доводи та докази позивача, а також у свою чергу навести обставини та доводи, які свідчили б про відповідність їх діяльності інтересам банку та про відсутність підстав для їх відповідальності.
5.9. В аспекті вирішення правового питання щодо розміру відповідальності за частиною п`ятою статті 52 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) Велика Палата Верховного Суду у пунктах 7.60 та 7.61 постанови від 25.05.2021 зазначала таке: «Якщо банку завдано шкоди окремими діями певної особи, наприклад, шляхом знищення чи пошкодження речі, відчуження майна банку безоплатно або за заниженими цінами та в інших подібних випадках, то розмір шкоди визначається залежно від безпосередніх наслідків таких дій шляхом оцінки вартості втраченої речі чи зниження її вартості внаслідок пошкодження, вартості безоплатно відчуженого майна, різниці між ринковою ціною та ціною відчуження тощо. Якщо ж банку заподіяно шкоди не шляхом вчинення окремо визначених дій (бездіяльності), які мали наслідком знищення або пошкодження конкретної речі, втрату конкретних доходів чи подібні наслідки, а шляхом недотримання вимог законодавства, невжиття своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку тощо, що призвело до зниження чистих активів банку, порушення нормативів, зокрема ліквідності та втрати банком стану платоспроможності, то розмір шкоди, завданої банку, оцінюється розміром недостатності майна банку для задоволення вимог усіх кредиторів, якщо не доведений більший розмір шкоди. Тобто у цьому разі розмір недостатності майна банку для задоволення вимог усіх кредиторів є мінімальною оцінкою шкоди, завданої банку. У такому разі відповідно до частини п`ятої статті 52 Закону № 4452-VI Фонд або уповноважена особа Фонду звертається до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку; у разі невиконання зазначених вимог Фонд звертається з такими вимогами до суду».
5.10. Суди попередніх інстанцій у цій справі відповідно до затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 20 липня 2015 року № 168/15 реєстру акцептованих вимог кредиторів (з урахуванням змін згідно з рішенням Фонду від 29 травня 2018 року № 1494) встановили розмір зобов`язань банку, що становить 109 660 264,41 грн, а також оціночну (ринкову) вартість ліквідаційної маси банку, затвердженої рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17 серпня 2015 року № 196/15 (з урахуванням змін від 21 червня 2018 року, внесених рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1745), що складає 33 364 705 грн.
5.11. Посилаючись на бухгалтерську довідку № 09 від 31.01.2022, за змістом якої за даними бухгалтерського обліку кредиторська заборгованість ПАТ «АБ «Укоопспілка» перед ЦССТУ (Укоопспілка) станом на 31.01.2022 відсутня, заявник не врахував, що така довідка є новим доказом у справі, який стосується не розміру визнаних вимог кредиторів під час ліквідаційної процедури та, відповідно, зобов`язань банку, а інших обставин, які не існували на час розгляду справи та не входять до предмета доказування у цій справі.
5.12. Лист ЦССТУ (Укоопспілка) від 31 січня 2022 року за результатом розгляду адвокатського запиту містить відомості щодо власних даних стану бухгалтерського обліку щодо взаєморозрахунків з Банком за період з 28.05.2015 по 31.01.2022, а не щодо існування зобов`язань Банку перед ЦССТУ (Укоопспілка), визнаних та відображених у реєстрі кредиторських вимог, за період, який передує 29.05.2015.
5.13. З матеріалів справи вбачається, що витяг з реєстру вимог кредиторів ПАТ «АБ «Укроопспілка», акцептованих уповноваженою особою Фонду був доданий Фондом до позовної заяви, отже був наявний у матеріалах справи під час розгляду справи по суті. Відповідачі неодноразово заявляли клопотання про витребування додаткових доказів у справі, проте клопотань щодо витребування повного реєстру кредиторів банку матеріали справи не містять. Перелік кредиторів з акцептованими вимогами до банку судами під час розгляду справи по суті додатково не досліджувався, однак відповідачі заперечень з цього приводу не подавали.
5.14. Під час судового провадження в судах першої та апеляційної інстанції жодним чином не ставили під сумнів встановлений судами розмір зобов`язань банку відповідно до рішення про затвердження реєстру кредиторів, не вказували на неналежність поданого позивачем доказу в розумінні статті 78 ГПК України, не наводили доводів щодо неналежного встановлення судами попередніх інстанцій таких істотних обставин справи під час касаційного перегляду.
5.15. Тобто, у заяві про перегляд постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року за нововиявленими обставинами фактично поставлено питання про перегляд остаточного судового рішення у зв`язку з незгодою заявника з розміром кредиторської заборгованості та наголошується на порушеннях норм процесуального права, що вплинуло на визначення ціни позову, що по суті є замаскованою апеляційною процедурою та суперечить принципу правової певності.
Ураховуючи наведене, вважаємо, що обставини, наведені заявником, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, а у задоволенні заяви про перегляд постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року належало відмовити.
Судді:М. І. ГрицівГ. Р. Крет
Д. А. ГудимаК. М. Пільков
Ж. М. ЄленінаЛ. І. Рогач
Л. Й. КатеринчукІ. В. Ткач