ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/915/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Поліщук Л.В., Богатиря К.В.,

при секретарі судового засідання: Земляк А.В.,

за участю представників:

від Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" Підлипенський Д.В.,

від Акціонерного товариства "Одесагаз" Веселов А.О.,

від державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудніва Віктора Миколайовича участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.05.2022, прийняту суддею Демешиним О.А., м. Одеса, повний текст складено 05.05.2022,

у справі №916/915/21

за позовом: Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача: Акціонерного товариства "Одесагаз"

за участю: державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудніва Віктора Миколайовича

про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 р. Дочірнє підприємство "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Одесагаз", в якому просило визнати незаконними дії відповідача по донарахуванню об`єму розподіленого/спожитого природного газу на автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію позивача за адресою: м. Одеса, вул. Балтська дорога, 71-а у період з січня 2020 року до серпня 2020 року (включно) та скасувати рішення комісії Акціонерного товариства "Одесагаз" від 09.01.2020 про задоволення акту про порушення №1 від 24.12.2019, оформлене протоколом №1 від 09.01.2020, а також зобов`язати відповідача провести перерахунок об`єму природного газу, розподіленого/спожитого на вищенаведену автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію протягом січня-серпня 2020 року, на підставі показників комерційного вузла обліку газу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", а саме: в об`ємі за січень 2020 року 44760,00 куб.м; за лютий 2020 року 44797,28 куб.м; за березень 2020 року 47639,91 куб.м; за квітень 2020 року 39181,41 куб.м; за травень 2020 року 41692,38 куб.м; за червень 2020 року 53910,00 куб.м; за липень 2020 року 52348,03 куб.м; за серпень 2020 року 65061,00 куб.м.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю та безпідставністю рішення комісії Акціонерного товариства "Одесагаз" від 09.01.2020 про задоволення акту про порушення №1 від 24.12.2019, оскільки відповідна перевірка була проведена без дотримання чинного законодавства, а її висновки не відповідають дійсності, при цьому невідповідність належного позивачу вузла обліку природного газу положенням ДСТУ не є порушенням, яке може стати підставою для складання акту про порушення відповідно до глав 2 та 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, та, як наслідок, зумовити проведення донарахування додаткових об`ємів природного газу.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 16.04.2021 відкрито провадження у справі №916/915/21.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 у справі №916/915/21 позов задоволено; визнано незаконними дії Акціонерного товариства "Одесагаз" по донарахуванню об`єму розподіленого/спожитого природного газу на автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію Дочірнього підприємства "Укравтогаз" (адреса: м. Одеса, вул. Балтська дорога, 71-а) у період з січня 2020 року до серпня 2020 року (включно); скасовано рішення комісії Акціонерного товариства "Одесагаз" від 09.01.2020 про задоволення акту про порушення №1 від 24.12.2019, оформлене протоколом №1 від 09.01.2020; зобов`язано Акціонерне товариство "Одесагаз" провести перерахунок об`єму природного газу, розподіленого/спожитого на автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію Дочірнього підприємства "Укравтогаз" (адреса: м. Одеса, вул. Балтська дорога, 71-а) протягом січня-серпня 2020 року, на підставі показників комерційного вузла обліку газу Дочірнього підприємства "Укравтогаз", а саме: у об`ємі за січень 2020 року 44760,00 м3; за лютий 2020 року 44797,28 м3; за березень 2020 року 47639,91 м3; за квітень 2020 року 39181,41 м3; за травень 2020 року 41692,38 м3; за червень 2020 року 53910,00 м3; за липень 2020 року 52348,03 м3; за серпень 2020 року 65061,00 м3; стягнуто з Акціонерного товариства "Одесагаз" на користь Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 6810 грн судового збору.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Одесагаз" на рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 у справі №916/915/21 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 у справі №916/915/21 змінено шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції постанови суду апеляційної інстанції; в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 у справі №916/915/21 залишено без змін.

30.08.2021 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 у справі №916/915/21 місцевим господарським судом видано відповідні накази.

17.03.2022 до суду першої інстанції від Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшла скарга на рішення державного виконавця б/н та б/д (вх.№2-249/22 від 17.03.2022), в якій останнє просило визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудніва Віктора Миколайовича від 10.02.2022 про закінчення виконавчого провадження №67718799 та зобов`язати державного виконавця повідомити суд і заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду цієї скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

В обґрунтування даної скарги позивач посилався на те, що протягом строку дії між сторонами договірних відносин ними на підтвердження спожитого обсягу газу щомісячно підписувались акти приймання-передачі природного газу, які мають всі ознаки первинних документів у розумінні чинного законодавства, а тому, з огляду на те, що факт прийняття обсягу газу за результатами звітного місяця фіксувався сторонами у вищезазначених актах, то і відповідні коригування та перерахунки повинні бути зафіксовані у тому ж вигляді, що і первинна операція, проте на виконання судового рішення у справі №916/915/21 відповідні акти коригування за підписом уповноваженої особи Акціонерного товариства "Одесагаз" на адресу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не надходили і, як наслідок, останнім не погоджувались, у зв`язку з чим, беручи до уваги відсутність належного виконання вказаного судового рішення, виконавче провадження №67718799 не могло бути закінчене.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.05.2022 у справі №916/915/21 (суддя Демешин О.А.) у задоволенні скарги відмовлено.

Вказана ухвала мотивована тим, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що вимоги наказу Господарського суду Одеської області від 30.08.2021, виданого на примусове виконання судового рішення від 29.07.2021 у справі №916/915/21, були виконані боржником у повному обсязі, що є належною підставою для закриття відповідного виконавчого провадження, при цьому ні Закон України "Про виконавче провадження", ні вказане рішення суду у даній справі, ні наказ, виданий на виконання цього рішення, не містять вимог щодо зобов`язання складання між сторонами двостороннього акту, на безпідставну відсутність якого посилається скаржник, тим більше, що виконання рішення суду не врегульовано договірними відносинами, а є окремою процедурою, що регулюється саме Законом України "Про виконавче провадження", а не Законом України "Про ринок природного газу".

Не погодившись з постановленою ухвалою, Дочірнє підприємство "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.05.2022 у справі №916/915/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудніва Віктора Миколайовича від 10.02.2022 про закінчення виконавчого провадження №67718799, а також зобов`язати державного виконавця повідомити суд і заявника про виконання рішення, ухваленого за результатами розгляду цієї скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем до органу виконавчої служби не подано жодного належного у розумінні процесуального закону доказу на підтвердження виконання ним судового рішення у справі №916/915/21 в частині здійснення перерахунку об`єму природного газу, розподіленого на об`єкт Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", при цьому наданий Акціонерним товариством "Одесагаз" лист №02/15-066 від 01.02.2022, яким стягувача повідомлено про проведення вищенаведеного перерахунку, не містить жодних відомостей, які б свідчили про фактичне виконання зазначеного рішення суду та, відповідно, можливість закінчення виконавчого провадження №67718799.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Поліщук Л.В., Богатиря К.В. від 13.06.2022 за вищенаведеною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено Акціонерному товариству "Одесагаз" та державному виконавцю Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудніву Віктору Миколайовичу строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 28.06.2022, а також роз`яснено сторонам та вказаному державному виконавцю про їх право в строк до 28.06.2022 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 вирішено розглянути апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.05.2022 у справі №916/915/21 поза межами строку, встановленого частиною другою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній з урахуванням обставин справи для здійснення її своєчасного апеляційного перегляду відповідно до завдань господарського судочинства згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України; призначено дану справу до розгляду на 07.09.2022 о 10:00; попереджено учасників процесу про те, що явка представників останніх у судовому засіданні 07.09.2022 обов`язковою не визнається, а також запропоновано їм надати до суду апеляційної інстанції заяви про розгляд справи без їх участі або заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

29.07.2022 на адресу суду апеляційної інстанції каналами електронного зв`язку від Акціонерного товариства "Одесагаз" надійшли відзив на апеляційну скаргу б/н від 29.07.2022 (вх.№874/22/Д4 від 29.07.2022) та заява про долучення доказів б/н від 29.07.2022 (вх.№874/22/Д5 від 29.07.2022), які скріплені електронним підписом Карася Миколи Миколайовича, на підтвердження повноважень якого, як юрисконсульта товариства відповідача, додано копію довіреності №97 від 31.12.2021.

02.08.2022 каналами електронного зв`язку до апеляційного господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства "Одесагаз" про долучення доказів б/н від 01.08.2022 (вх.№874/22/Д6 від 02.08.2022), яка також скріплена електронним підписом Карася Миколи Миколайовича.

Відповідно до частини першої статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За умовами частини третьої статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 Розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Положеннями статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини третьої статті 56 Господарського процесуального кодексу України, а щодо органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування відповідно до частини четвертої вказаної норми.

Системний аналіз зазначених законодавчих положень свідчить про те, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Акціонерне товариство "Одесагаз" є юридичною особою, тому представництво останнього в апеляційному господарському суді має здійснюватися виключно адвокатами або в порядку самопредставництва.

При цьому підписання та/або подання відзиву на апеляційну скаргу та заяв про долучення доказів є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Як вбачається зі змісту вищенаведених відзиву на апеляційну скаргу б/н від 29.07.2022 (вх.№874/22/Д4 від 29.07.2022) та заяв про долучення доказів б/н від 29.07.2022 (вх.№874/22/Д5 від 29.07.2022) і б/н від 01.08.2022 (вх.№874/22/Д6 від 02.08.2022), останні від імені відповідача скріплені підписом Карася Миколи Миколайовича, на підтвердження повноважень якого додано копію довіреності №97 від 31.12.2021.

Між тим колегія суддів зауважує, що вищенаведена довіреність, надана відповідачем на підтвердження повноважень Карася Миколи Миколайовича діяти від імені Акціонерного товариства "Одесагаз" в порядку самопредставництва, не є належним доказом повноважності підписанта вказаних вище процесуальних документів у розумінні приписів частини третьої статті 56 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено підтвердження повноважень законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом).

Водночас за умовами частини четвертої статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що подані від імені Акціонерного товариства "Одесагаз" відзив на апеляційну скаргу б/н від 29.07.2022 (вх.№874/22/Д4 від 29.07.2022), а також заяви про долучення доказів б/н від 29.07.2022 (вх.№874/22/Д5 від 29.07.2022) та б/н від 01.08.2022 (вх.№874/22/Д6 від 02.08.2022) підписані Карасем Миколою Миколайовичем, при цьому доказів на підтвердження того, що останній має статус адвоката відповідачем не подано.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що до поданих відповідачем до апеляційного господарського суду документів не додано доказів на підтвердження того, що Карась Микола Миколайович у даній справі має право відповідно до закону представляти Акціонерне товариство "Одесагаз" як адвокат або в порядку самопредставництва.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність документів, що в силу приписів процесуального закону посвідчують повноваження Карася Миколи Миколайовича представляти інтереси Акціонерного товариства "Одесагаз" в судах України в порядку самопредставництва (зокрема, статуту, положення або трудового договору/контракту, які містили б відомості про наявність відповідних повноважень) або в якості адвоката (відомості про вказану особу в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні), Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення відзиву на апеляційну скаргу б/н від 29.07.2022 (вх.№874/22/Д4 від 29.07.2022) та заяв про долучення доказів б/н від 29.07.2022 (вх.№874/22/Д5 від 29.07.2022) і б/н від 01.08.2022 (вх.№874/22/Д6 від 02.08.2022) без розгляду, про що у судовому засіданні 07.09.2022 постановлено відповідну протокольну ухвалу.

07.09.2022 до апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшло клопотання про долучення доказів б/н від 06.09.2022 (вх.№874/22/Д8 від 07.09.2022), в якому апелянт просив поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи №916/915/21 копію постанови державного виконавця від 22.06.2022 у виконавчому провадженні №67718799.

Відповідно до частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує, що апеляційний перегляд ухвали Господарського суду Одеської області від 03.05.2022 у справі №916/915/21 повинен здійснюватися з урахуванням тих документів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваної ухвали і які суд першої інстанції мав можливість дослідити та оцінити, відтак апеляційний господарський суд не вбачає підстав для залучення до матеріалів справи нових доказів, тобто тих, що з`явилися вже після постановлення вищезазначеної ухвали, у зв`язку з чим у задоволенні вищенаведеного клопотання було відмовлено у судовому засіданні 07.09.2022 шляхом постановлення протокольної ухвали.

Аналогічна правова позиція про те, що відсутність існування доказів на момент ухвалення рішення місцевим господарським судом виключає можливість прийняття таких додаткових доказів судом апеляційної інстанції є сталою та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постановах від 11.09.2019 у справі №922/393/18, від 25.04.2018 у справі №911/3250/16 та від 06.02.2019 у справі №916/3130/17.

У судовому засіданні 07.09.2022, проведеному в режимі відеоконференції, представник Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" апеляційну скаргу підтримав; представник Акціонерного товариства "Одесагаз" висловив заперечення проти її задоволення; представник державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудніва Віктора Миколайовича участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.ІІІ а.с.65).

Державний виконавець Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Руднів Віктор Миколайович своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2021 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 у справі №916/915/21 місцевим господарським судом видано наказ про зобов`язання Акціонерного товариства "Одесагаз" провести перерахунок об`єму природного газу, розподіленого/спожитого на автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію Дочірнього підприємства "Укравтогаз" (адреса: м. Одеса, вул. Балтська дорога, 71-а) протягом січня-серпня 2020 року, на підставі показників комерційного вузла обліку газу Дочірнього підприємства "Укравтогаз", а саме: у об`ємі за січень 2020 року 44760,00 м3; за лютий 2020 року 44797,28 м3; за березень 2020 року 47639,91 м3; за квітень 2020 року 39181,41 м3; за травень 2020 року 41692,38 м3; за червень 2020 року 53910,00 м3; за липень 2020 року 52348,03 м3; за серпень 2020 року 65061,00 м3.

В подальшому Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за заявою стягувача було відкрито виконавче провадження №67718799 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/915/21 від 30.08.2021.

В адресованому позивачу листі №02/15-066 від 01.02.2022 Акціонерне товариство "Одесагаз" повідомило про те, що ним фактично та в повному обсязі виконано вимоги вищенаведеного наказу.

04.02.2022 Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вхідним номером 2673/21.32-31/12 було зареєстровано заяву Акціонерного товариства "Одесагаз" №214 від 01.02.2022 про закінчення виконавчого провадження №67718799, в якій боржник зазначив про те, що вимоги виконавчого документа фактично виконані в повному обсязі шляхом направлення на адресу стягувача листа, копію якого додано до вказаної заяви, щодо проведеного перерахунку.

10.02.2022 державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Руднівим Віктором Миколайовичем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №67718799, мотивовану виконанням вимог виконавчого документа наказу Господарського суду Одеської області №916/915/21 від 30.08.2021, а також стягненням витрат виконавчого провадження та виконавчого збору.

Відповідно до службових записок №14-328-22 від 17.02.2022 та №03-337-22 від 17.02.2022, оформлених працівниками позивача, інформація щодо виконання Акціонерним товариством "Одесагаз" рішення суду у справі №916/915/21, зокрема, в частині проведення перерахунку об`єму природного газу, розподіленого протягом січня-серпня 2020 року, на підставі показників комерційного вузла обліку газу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", відсутня.

Предметом скарги Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення державного виконавця б/н та б/д (вх.№2-249/22 від 17.03.2022) є оскарження постанови державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудніва Віктора Миколайовича від 10.02.2022 про закінчення виконавчого провадження №67718799.

Відмовляючи у задоволенні вищенаведеної скарги, місцевий господарський суд місцевий господарський суд послався на доведеність відповідачем факту виконання останнім у повному обсязі вимог наказу Господарського суду Одеської області від 30.08.2021, виданого на примусове виконання судового рішення від 29.07.2021 у справі №916/915/21.

Колегія суддів не погоджується з вищенаведеним висновком Господарського суду Одеської області з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

В силу статті 1291 КонституціїУкраїни суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За умовами частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.

За умовами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішення по справі "Деркач та Палек проти України" Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, даний пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 Конвенції як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

У рішенні по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 339 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон України "Про виконавче провадження") визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження").

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За умовами частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Положеннями частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини друга, третя статті 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Належним доказом вжиття усіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду відображена в постанові від 29.10.2021 у справі №916/1714/20.

Відповідно до пунктів 1, 14 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

За наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення особами, які здійснюють примусове виконання судових рішень, дій чи бездіяльності, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 14.01.2022 у справі №910/13232/20.

Враховуючи вищевикладене, за змістом положень статей 1, 5, 6, 11, 18 Закону України "Про виконавче провадження" метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а виконавці при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 1291 КонституціїУкраїни.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Дослідивши зміст резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 у справі №916/915/21 та виданого в подальшому на його виконання наказу №916/915/21 від 30.08.2021, колегія суддів зазначає про те, що порядок проведення Акціонерним товариством "Одесагаз" перерахунку об`єму природного газу, розподіленого/спожитого на автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію Дочірнього підприємства "Укравтогаз" (адреса: м. Одеса, вул. Балтська дорога, 71-а) протягом січня-серпня 2020 року, на підставі встановлених судом показників комерційного вузла обліку газу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" не конкретизовано.

Водночас, беручи до уваги сам зміст спірних правовідносин та фактичну спрямованість позовних вимог у даній справі, апеляційний господарський суд наголошує на тому, що зобов`язання Акціонерного товариства "Одесагаз" провести перерахунок об`ємів природного газу за встановлений судовим рішенням період щодо об`єкту позивача передбачає об`єктивну необхідність внесенням сторонами (зокрема, відповідачем, на якого покладено обов`язок з перерахунку) відповідних змін до структури своїх активів та зобов`язань, оскільки первинні документи, якими раніше були оформлені господарські операції зі споживання природного газу, відображають завищені обсяги газу, які не відповідають показникам, чітко визначеним безпосередньо у судовому рішенні.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що до органу виконавчої служби боржником було надано заяву Акціонерного товариства "Одесагаз" №214 від 01.02.2022 про закінчення виконавчого провадження №67718799, в якій боржник зазначив про те, що вимоги виконавчого документа фактично виконані в повному обсязі шляхом направлення на адресу стягувача листа, копію якого додано до вказаної заяви, щодо проведеного перерахунку. При цьому жодних відомостей про те, яким саме чином було проведено відповідний перерахунок та яким документом це підтверджується, вищенаведені заява про закінчення виконавчого провадження та адресований стягувачу лист №02/15-066 від 01.02.2022 не містять.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги те, що сам по собі адресований позивачу лист Акціонерного товариства "Одесагаз" №02/15-066 від 01.02.2022 не є первинним документом, який фіксує зміну структури активів та зобов`язань між сторонами, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що твердження боржника про виконання ним вимог виконавчого документа у повному обсязі не підтверджені належним чином документально та фактично ґрунтуються лише на усному запевненні відповідача, не підкріпленому належними у розумінні процесуального закону доказами.

Крім того, у матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження того, що державний виконавець здійснив перевірку виконання боржником наказу №916/915/21 від 30.08.2021, зокрема, адресував відповідачу вимогу щодо надання первинних документів, які відображали б проведення останнім перерахунку об`єму природного газу, розподіленого/спожитого на автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію Дочірнього підприємства "Укравтогаз" (адреса: м. Одеса, вул. Балтська дорога, 71-а) протягом січня-серпня 2020 року, на підставі встановлених судом показників комерційного вузла обліку газу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" тощо. Фактично оскаржувана постанова державного виконавця ґрунтується виключно на листі боржника №02/15-066 від 01.02.2022.

Таким чином, колегія суддів зазначає про те, що у матеріалах справи відсутні та до місцевого господарського суду не подано належних у розумінні приписів статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження повноти вчинених державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на дієве та ефективне виконання судового рішення, адже достовірність зазначених боржником у заяві про закінчення виконавчого провадження відомостей про повне виконання вимог виконавчого документа, не зважаючи на відсутність відповідного документального підтвердження, державним виконавцем фактично взагалі не перевірялась.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги недоведеність факту виконання боржником вимог наказу №916/915/21 від 30.08.2021 та, як наслідок, передчасність висновку державного виконавця про наявність правових підстав для закінчення виконавчого провадження №67718799, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що ухвала Господарського суду Одеської області від 03.05.2022 у справі №916/915/21 є необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог скарги в частині визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудніва Віктора Миколайовича від 10.02.2022 про закінчення виконавчого провадження №67718799.

Водночас колегія суддів враховує, що як скарга на рішення державного виконавця б/н та б/д (вх.№2-249/22 від 17.03.2022), так і апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.05.2022 у справі №916/915/21 містять вимогу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" щодо зобов`язання державного виконавця повідомити суд і заявника про виконання судового рішення, прийнятого за результатами розгляду цієї скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання, між тим, з огляду на те, що вказана вимога стягувачем взагалі жодним чином необґрунтована, апеляційний господарський суд, дотримуючись принципу диспозитивності, підстав для її задоволення не вбачає.

Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.05.2022 у справі №916/915/21 скасувати.

Скаргу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" б/н та б/д (вх.№2-249/22 від 17.03.2022) задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудніва Віктора Миколайовича від 10.02.2022 про закінчення виконавчого провадження №67718799.

У задоволенні решти скарги Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.09.2022.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук