ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"07" вересня 2022 р. Справа№ 910/16357/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Суліма В.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 (повний текст рішення складено 14.07.2022)

у справі №910/16357/21 (суддя Полякова К.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бажана 30"

про визнання недійсним рішення правління, скасування реєстраційних дій та стягнення 197 968,20 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бажана 30", оформлені протоколом від 11.10.2018 № 2018/10-11 засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бажана 30".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бажана 30" на користь ОСОБА_1 2270 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022, в частині відмови в стягненні на користь ОСОБА_1 невиплаченої йому заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в загальній сумі 152 968,20 грн., відмови в стягненні на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день фактичного розрахунку , а також відмовити в скасуванні реєстраційних дій, проведених за протоколом від 11.10.2018 № 2018/10-11.

Одночасно, у апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У свою чергу, частина 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України містить положення, відповідно до якого суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що до скарги не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року встановлено в розмірі 2 270 грн.

Представник позивача в апеляційній скарзі зазначає, що на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнений.

Відповідно до змісту пред`явлених позовних вимог, позивач просив: визнати недійсним рішення правління ОСББ "Бажана 30", оформлене протоколом від 11.10.2018 № 2018/10-11 та скасувати реєстраційні дії, проведені за цим протоколом; стягнути невиплачену заробітну плату з розрахунку мінімальної заробітної плати за період трудових стосунків з 07.07.2016 по 05.03.2018 у розмірі 55 446 грн., невиплачену заробітну плату та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період трудових стосунків з 06.03.2018 по 12.10.2018 у розмірі 97 522,20 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу по день фактичного розрахунку, обов`язкову вихідну допомогу в розмірі 45 000 грн.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно з статтями 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Отже, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Вказаний правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16.

Водночас, згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц, вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури. Отже, пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати, не поширюється на вимоги позивача про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

До фонду додаткової заробітної плати, зокрема, відносяться оплата за невідпрацьований час, оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством. (п. 2.2.12. Інструкції № 114/8713).

Відтак, грошова компенсація за невикористану відпустку входить до складу фонду оплати праці, а тому при пред`явленні зазначених вимог позивачі звільняються від сплати судового збору.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наведених обставин, за пред`явлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день фактичного розрахунку та обов`язкової вихідної допомоги в розмірі 45 000 грн. судовий збір до суду першої інстанції підлягав сплаті в розмірі 2 270 грн.

Отже, враховуючи, що апелянт оскаржує рішення в частині відмови в стягненні на користь ОСОБА_1 невиплаченої йому заробітної плати, позивачу необхідно надати до матеріалів справи докази сплати судового збору в сумі 3 405,00 грн. (2 270 грн. 00 коп. (сума, що підлягала сплаті за подання позовної заяви) х 150%). за пред`явлені вимоги майнового характеру.

Таким чином, апелянту слід сплатити судовий збір за подання даної апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн.

Приписами ч. 2 ст. 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Отже, наявні підстави для застосування судом апеляційної інстанції ч.2 ст. 260 ГПК України та залишення без руху поданої апеляційної скарги з підстави не надання доказів сплати судового збору.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, слід запропонувати скаржнику усунути вищезазначені недоліки, зокрема надати докази сплати судового збору.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити скаржнику, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, які є підставою залишення апеляційної скарги без руху, суд, відповідно до ст.ст. 174, 260 ГПК України, має право повернути апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 у справі № 910/16357/21 залишити без руху.

2. Роз`яснити скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 3 405,00 грн.

3. Попередити скаржника, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення апеляційної скарги.

4. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді С.А. Пашкіна

В.В. Сулім