УХВАЛА

05 вересня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/12652/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Ритейл" (далі - ТОВ "Вог Ритейл")

на рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2019 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022

за позовом ТОВ "Вог Ритейл"

до Антимонопольного комітету України (далі - АМК)

про визнання недійсним у частині рішення АМК,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2022 (згідно з поштовими відмітками на конверті) ТОВ "Вог Ритейл" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 у справі №910/12652/18 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження та звільнити (зменшити) його від сплати судового збору.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що, обґрунтовуючи підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України), скаржник зазначає:

- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах пункту 1 статті 50 та частини третьої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" щодо необхідності доведення об`єктивної сторони правопорушення шляхом проведення такого аналізу ситуації на ринку, який би спростував наявність об`єктивних причин, що зумовлюють схожість поведінки учасників ринку (паралельна поведінка), зокрема, через проведення аналізу впливу закупівельної вартості нафтопродуктів у виробника на формування ціни їх реалізації на АЗС та оцінки даних доказів у сукупності відповідно до статті 86 ГПК України;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах пункту 1 статті 50 та частини третьої статті 6 Закону України "Про захист конкуренції" при встановлені негативного впливу схожих дій на конкуренцію, а саме щодо необхідності доведення негативного впливу схожих дій на конкуренцію на підставі аналізу цін фактичної реалізації, встановлення яких впливає на конкуренцію, а не цін на інформаційних табло та оцінки даних доказів у сукупності відповідно до статті 86 ГПК України;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах статей 69, 86, 98, 101, 104 ГПК України, статей 7, 10 Закону України "Про експертизу" щодо надання оцінки висновку експерта, підготовленому за результатами проведення експертизи "іншими фахівцями (експертами) з відповідних галузей знань" та оцінки даних доказів у сукупності відповідно до статті 86 ГПК України;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах статей 86, 99, 104 ГПК України щодо надання оцінки висновку експертів, складеному за результатами проведення експертизи, призначеної судом у справі про оскарження рішень АМК, та оцінки даних доказів у сукупності відповідно до статті 86 ГПК України;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах статей 310, 316 ГПК України щодо необхідності врахування під час нового розгляду справи обов`язкових висновків касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, і обов`язкових вказівок суду касаційної інстанції та зазначення про це в мотивувальній частині судового рішення;

- суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, а обмежили свої висновки виключно тлумаченням АМК статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зазначивши про можливість доведення порушення виключно шляхом економічного аналізу ринку АМК (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України);

- суди попередніх інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №910/17126/19, від 07.11.2019 у справі №914/1696/18, від 13.08.2019 у справі №916/2670/18, від 05.08.2019 у справі №922/2513/18, від 21.05.2020 у справі №923/330/19, від 21.04.2021 у справі №910/701/17, від 07.12.2021 у справі №910/10412/19, від 20.09.2018 у справі №910/18781/15, від 24.04.2018 у справі №910/18410/15, від 20.03.2018 у справі №914/2554/16, від 26.03.2019 у справі №914/2554/16.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб

1 762 грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що позов у справі № 910/12652/18 подано про визнання недійсним у частині рішення АМК.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.02.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 у справі №922/1413/21, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги немайновий характери спору, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 3 524 грн. [1 762 грн. х 200%].

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Водночас ТОВ "Вог Ритейл" у касаційній скарзі просить звільнити (зменшити) сплату судового збору за подання касаційної скарги. Клопотання мотивоване тим, що скаржник знаходиться у скрутному фінансовому становищі та відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Вог Ритейл".

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Отже, посилання ТОВ "Вог Ритейл" на тяжкий майновий стан не є підставою для звільнення від сплати судового збору в силу статті 8 Закону України "Про судовий збір". Також судом відхиляються посилання скаржника на пункт 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки це положення стосується лише фізичних осіб (позивачів), у той час коли скаржником у цій справі виступає юридична особа.

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що ТОВ "Вог Ритейл" необхідно надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме на суму 3 524 грн., за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;

- Найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

Крім того, Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу ТОВ "Вог Ритейл" на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Ритейл" на рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 у справі №910/12652/18 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Вог Ритейл" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 або через особистий кабінет у системі "Електронний суд".

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Вог Ритейл", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Повідомити скаржника, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко