ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/2893/21
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання - Бебик А.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Фельмецгер М.О., за ордером;

від відповідача: Мартинюк Ю.С., за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 09 лютого 2022 року (повний текст складено 21.02.2022)

по справі № 916/2893/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС"

про: стягнення 1 967 410, 27 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Невінгловська Ю.М.,

час та місце винесення рішення: 09.02.2022, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 01.09.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» (також - позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» (також - відповідач) про стягнення з останнього штрафу у розмірі 1 185 000,00 грн. та пені, нарахованої за період з 08.08.2021 по 14.09.2021, у розмірі 152 410,27 грн., а також, витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» посилалось на порушення відповідачем умов Договору від 08.07.2021 №972706, в частині поставки товару в обумовлені сторонами строки з 08.07.2021 по 07.08.2021 включно, на підставі чого позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.02.2022 у справі №916/2893/21 (суддя Невінгловська Ю.М.) у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС" відмовлено.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» не доведено належними та допустимими доказами факт підписання та укладення між Сторонами Договору поставки від 08.07.2021 №972706, у зв`язку з чим вказаний Договір не може створювати, змінювати чи припиняти права та обов`язки учасників цивільних правовідносин. Отже, позовні вимоги щодо сплати штрафних санкцій за невиконання відповідачем такого Договору є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2022 у справі №916/2893/21 скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом не враховано норм діючого законодавства та існуючої судової практики щодо можливості використання електронної пошти як способу узгодження волі двох сторін укласти договір, у зв`язку з чим місцевим господарським судом винесено помилкове рішення про визнання Договору неукладеним і, відповідно, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Так, ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА" вказує, що умови Договору щодо товару, його кількості, вартості та строків поставки були погоджені Сторонами в електронній переписці та при подальшому надсиланню позивачем на адресу відповідача проекту Договору шляхом підписанням останнього директором відповідача.

Посилаючись на постанову ВГСУ від 04.04.2016 у справі №904/10393/14, позивач зазначає про можливість використання електронної пошти при укладенні договору чи обміну документами, якщо такі документи від імені сторін підписують уповноважені особи. Крім того, згадуючи постанови ВГСУ від 31.03.2016 у справі №922/5636/15 та від 27.06.2012 у справі №2/5005/10055/2011, апелянт наполягає на тому, що отримана позивачем скан-копія Договору, яка скріплена печаткою відповідача та підписана його директором Тефтул Максимом Геннадійовичем, не зважаючи на використання при укладенні Договору електронної пошти, є належним доказом укладеного між Сторонами Договору.

При цьому, апелянт звертає увагу на п.10.3 Договору, яким передбачено, що копії цього Договору та документів, пов`язаних з його укладенням, виконанням або припиненням, що передані за допомогою засобів факсимільного зв`язку, електронною поштою, іншими засобами електронного зв`язку, мають юридичну силу оригіналу до моменту отримання Сторонами оригіналів на паперових носіях та приймаються Сторонами до виконання.

Таким чином, ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА" вважає, що оскільки станом на дату звернення до суду Сторони так і не обмінялись оригіналами Договору на паперових носіях, сканована копія підписаного сторонами Договору має юридичну силу оригіналу.

Також, апелянт наполягає на тому, що спірний Договір був підписаний уповноваженими представниками обох сторін.

Щодо використання в електронному листуванні електронної адреси, відмінної від зазначеної у реквізитах Договору, то на думку апелянта, це не є підставою для визнання Договору не укладеним, оскільки хоча і була використана інша електронна адреса, але саме за її допомогою директор ТОВ "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС" надіслав підписаний Договір, чим підтвердив укладення угоди.

Більш детально доводи ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА" викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА" на рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2022 у справі №916/2893/21 та встановлено учасникам справи строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та будь-яких інших заяв чи клопотань, або документів процесуального характеру.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.07.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА" призначено на 01.09.2022 об 11:00 год.

19.07.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з доводами останньої та просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема, ТОВ "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС" вказує, що відповідач у даній справі не підписував Договір поставки від 08.07.2021 №972706, на умови якого посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги. Таким чином, ТОВ "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС" не приймало на себе зобов`язань за згаданим Договором. Також, відповідач зауважує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження попереднього узгодження умов Договору, або будь-яких домовленостей, які стосуються останнього. При цьому, на думку ТОВ "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС", електронне листування, про яке вказує ТОВ "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА", не слід вважати належним доказом укладення спірного Договору, оскільки електронна адреса (), яка вказана позивачем як електронна адреса відповідача, не належить відповідачеві з огляду на те, що у ТОВ "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС" є офіційна електронна пошта із фірменим доменом - «@tmglogistics.com.ua» (). Поряд з цим, у п. 10.4. Договору, на якій посилається ТОВ "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА", вказано, що всі повідомлення, комунікації, обмін інформацією та документацією в рамках даного Договору, в тому числі електронними копіями цього Договору, додатками та додатковими угодами до нього можуть бути здійснені сторонами за допомогою електронної пошти з використанням виключно електронних адрес, вказаних в реквізитах сторін.

Водночас, відповідач звертає увагу на те, що протягом зазначеного позивачем терміну поставки з 08.07.2021 по 07.08.2021 включно, останній жодного разу не звернувся до відповідача з будь-яким листом, вимогою, претензією стосовно невиконання ТОВ "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС" умов Договору поставки.

Більш того, ТОВ "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС", зазначає, що під час дії умов спірного Договору поставки, позиваем не надіслано жодної заявки на перевезення товару. Таким чином, відповідач вважає, що метою цього Договору було не його виконання, а вимагання коштів через стягнення штрафних санкцій.

12.08.2022 до суду надійшла заява представника ТОВ "СІЕЙЧЕС УКРАЇНА" - Фельмецгер М.О. стосовно надання йому можливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів - через систему відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Вказане клопотання задоволено відповідною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.08.2022.

01.09.2022 у судовому засіданні, яке проводилось у режимі відеоконференції, представники сторін підтримали свої правові позиції у справі.

У судовому засіданні 01.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

У матеріалах справи міститься копія Договору поставки від 08.07.2021 №972706 (Договір), який за твердженням позивача, укладено між ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» (Покупець) та ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» (Продавець).

За умовами цього Договору передбачалась поставка з боку ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС», у строк з 08.07.2021 по 07.08.2021 включно, зерно ячменю українського походження врожаю 2021 року (надалі - Товар), в кількості 1500.000 метричних тон з опціоном +3,0/-3,0% за вибором продавця (п.п. 1.1., 2.1., 4.3 Договору).

Пунктом 4.12. Договору передбачено узгодження сторонами Договору графіку поставки Товару.

Відповідно до п. 5.1.3. Договору, ціна Товару за одну метричну тону складає 6 050,00 (шість тисяч п`ятдесят) грн. з ПДВ.

Загальна ціна Товару з ПДВ за цим Договором складає 9 075 004,20 (дев`ять мільйонів сімдесят п`ять тисяч чотири) грн. 20 коп. (п. 5.2.3. Договору).

Приписами п. 7.2. Договору визначено, що у випадку порушення строків поставки, передбачених п. 4.3. цього Договору, Продавець сплачує на користь Покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми непоставленого Товару за кожний день прострочення.

Нарахування пені за цим Договором починається з дня, наступного за останнім днем, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, і продовжується до дня повного виконання відповідного зобов`язання (п.7.4. Договору).

У випадку прострочення поставки Товару на строк понад 10 календарних днів, Продавець сплачує Покупцю штраф в розмірі 20% від загальної вартості Товару за цим Договором (п.7.7. Договору).

Згідно з п. 7.8. Договору у випадку, якщо протягом строку поставки Продавець не поставить Покупцеві Товар в кількості, передбаченої цим Договором, Покупець, зокрема, має право, письмово повідомивши про це Продавця, відмовитись від зобов`язань за цим Договором в частині, що не була належним чином виконана.

Пунктом 10.3. Договору передбачено, що копії цього Договору та документів, пов`язаних з його укладенням, виконанням або припиненням, що передані за допомогою засобів факсимільного зв`язку, електронною поштою, іншими засобами електронного зв`язку, мають юридичну силу оригіналу до моменту отримання сторонами оригіналів на паперових носіях та приймаються сторонами до виконання.

Згідно з п. 10.4. Договору, всі повідомлення, комунікації, обмін інформацією та документацією в рамках даного Договору, в тому числі електронними копіями цього Договору, додатками та додатковими угодами до нього можуть бути здійснені сторонами за допомогою електронної пошти з використанням виключно електронних адрес, вказаних в реквізитах сторін. При цьому кожний такий відправлений електронний лист вважається доставленим після сплину 2-х робочих годин з моменту відправки.

Пунктом 12.1. Договору встановлено, що Договір вступає в силу з моменту (дати) його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з цього Договору.

У розділі 13 договору «Реквізити Сторін», електронною адресою Продавця зазначено: «».

Електрона адреса Покупця у реквізитах останнього відсутня.

За твердженням ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА», 08.07.2021 позивач направив засобами електронного зв`язку проект Договору поставки на електронну адресу - , який був підписаний відповідачем та скріплений печаткою останнього. Скан-копію вказаного Договору (разом з підписом директора ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» та печаткою відповідача) позивач отримав 09.07.2021.

На підтвердження вказаного, позивачем надано суду роздруківку електронного листа від 09.07.2021 з електронної адреси: «» на адресу «», яка міститься у матеріалах справи.

Також, у матеріалах справи наявна вищевказана копія Договору, яка містить відскановані печатки та підписи представників ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА»: старшого менеджера напряму торгівлі зерновими - Бутенко І.О. та ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС»: директора - Тефтул М.Г.

Судова колегія звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутній оригінал зазначеного Договору поставки. Крім того, як зазначено судом першої інстанції, у процесі розгляду справи, на вимогу суду, позивачем також не надано оригіналу спірного Договору, однак, надано скан-копію Договору поставки від 08.07.2021 №972706, яка скріплена мокрою печаткою ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» та містить власноручний підпис уповноваженої особи Покупця, проте, зі сторони Продавця існують тільки відскановані печатка ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» та підпис відповідної особи.

При цьому, ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» стверджує, що після отримання скан-копії підписаного з боку відповідача Договору, такий Договір був підписаний уповноваженою особою позивача та скріплений печаткою ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» та саме з цього моменту Договір є укладеним та, з урахуванням пункту 10.3. Договору, має юридичну силу оригіналу та приймається до виконання Сторонами.

Разом з цим, доказів фактичної дати підписання Договору з боку позивача у матеріалах справи не міститься (наприклад, доказів направлення електронною поштою на адресу відповідача сканованої копії Договору, підписаного та скріпленого печаткою ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА», або направлення вказаного Договору у паперовому вигляді на поштову адресу ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС»).

Як стверджує позивач, у строк, передбачений Договором (до 07.08.2021 включно), відповідач не поставив Покупцю обумовлений об`єм Товару, чим порушив свої зобов`язання за Договором.

Тому, 01.09.2021 ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» направило Продавцю претензію за вих. №01-0109, відповідно до якої позивач вимагав у ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» сплатити штрафні санкції у розмірі 2 160 000,00 грн. З огляду на наявні у матеріалах справи докази надіслання цієї претензії відповідачу, остання була направлена на електронну адресу - , тобто - офіційну електронну адресу ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС».

З огляду на матеріали справи, зазначена претензія залишилась с боку ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» без реагування.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Як вже зазначалось вище, предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» на користь ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» штрафних санкцій, у зв`язку з порушенням відповідачем Договору поставки. При цьому, на думку позивача, обмін сторонами підписаними сканкопіями Договору поставки від 08.07.2021 №972706 свідчить про його укладення; такі копії мають юридичну силу оригіналу до моменту отримання сторонами оригіналів на паперових носіях та повинні виконуватись сторонами.

Водночас, відповідач наполягає на тому, що між сторонами відсутні договірні відносини, оскільки умови Договору поставки від 08.07.2021 №972706 ТОВ "ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС" з позивачем не узгоджувало, сам Договір не підписувало, на офіційну електронну адресу його не отримувало, як і не отримувало у друкованому вигляді. Водночас, електронне листування, яке здійснювалось з електронної адреси , не є належним доказом укладення спірного Договору, оскільки вказана електронна адреса не належить відповідачеві.

Отже, судова колегія зазначає, що насамперед у даних правовідносинах слід встановити, чи був фактично укладений Договір поставки між сторонами, оскільки при вирішенні даного спору від встановлення факту укладення/не укладання спірного Договору поставки від 08.07.2021 №972706 безпосередньо залежить факт виникнення/не виникнення у відповідача зобов`язань за Договором з поставки Товару та наявності чи відсутності підстав для притягнення до відповідальності за неналежне його виконання шляхом стягнення штрафних санкції.

Апеляційний суд зауважує, що одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в пункті 3 статті 3 та статті 627 Цивільного кодексу України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини. Зокрема, згідно з умовами ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами ст. 14 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у встановлених договором або актом цивільного законодавства межах, особа не може бути примушеною до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

За ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Положеннями ст. 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. У письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами (ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України.

Статтею 208 Цивільного кодексу України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами

Згідно з положеннями статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч.2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Таким чином, судова колегія звертає увагу на те, що в межах наданих Законом учасники цивільного обороту можуть на власний розсуд врегулювати момент укладання договору.

Відповідно до приписів ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

В силу частини першої ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частинами 1, 2 ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За змістом ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Апеляційна колегія враховує, що пунктом 10.3. спірного Договору поставки передбачено спеціальні правила попередніх дій, пов`язаних з укладенням, виконанням або припиненням цього Договору, зокрема, копії цього Договору, що передані за допомогою засобів факсимільного зв`язку, електронною поштою, іншими засобами електронного зв`язку, мають юридичну силу оригіналу до моменту отримання сторонами оригіналів на паперових носіях та приймаються сторонами до виконання.

Саме на дану фразу пункту 10.3. Договору посилається позивач у даній справі.

Проте, судова колегія зазначає, що вказаний пункт Договору неможливо відокремити від пунктів 10.4, 12.1 та 13, оскільки останніми уточнюються умови вищенаведеного пункту 10.3.

Так, з пунктів 10.4 та 13 впливає, що копії Договору, у разі їх передачі за допомогою електронної пошти, повинні бути передані виключно на електронну адресу, вказану в реквізитах сторін, у даному випадку на офіційну електронну адресу відповідача - «». При цьому, вказана адреса використовується для відправлення усіх повідомлень стосовно спірного Договору поставки від 08.07.2021 №972706.

Суд зазначає, що офіційна електронна адреса - це адреса електронної пошти юридичної особи та фізичної особи-підприємця, що використовується для офіційного листування в електронному вигляді та є незмінною до внесення запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, припинення підприємницької діяльності фізичної особи.

Водночас пунктом 12.1. Договору встановлено, що останній вступає в силу з моменту (дати) його підписання сторонами.

Як вже зазначалось вище, 08.07.2021 ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» відповідно до ч.2 ст. 638 Цивільного кодексу України надіслав на електронну адресу не підписаний, не скріплений печаткою та електронним цифровим підписом проект Договору поставки від 08.07.2021 №972706.

Аналізуючи вищенаведені приписи законодавства та умови Договору від 08.07.2021 №972706, судова колегія зазначає, що з урахуванням принципу свободи договору, позивачем на власний розсуд були визначені умови Договору поставки, які саме ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» і порушило, направляючи проект Договору на неналежну електронну адресу.

При цьому, колегія суддів вважає, що електронний лист, в якому міститься не підписаний проект Договору поставки, не можна вважати пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ст. 641 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №922/1246/21.

Однак, з огляду на матеріали справи, вказаний проект був роздрукований ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС», підписаний директором Товариства без зауважень та скріплений печаткою даного підприємства.

09.07.2021 сканований, проте не скріплений електронним цифровим підписом, примірник підписаного зі сторони ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» проекту Договору поставки від 08.07.2021 №972706, відповідач направив на електрону пошту ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА».

При цьому, судова колегія вказує, що спеціальне законодавство, що регулює процедуру і встановлює правовий статус електронного листування (електронних документів), порядок і способи ідентифікації осіб, які ведуть це листування, складається, зокрема, із законів «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронні документи та електронний документообіг». Дія останнього поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" адресат - фізична або юридична особа, якій адресується електронний документ; дані - інформація, яка подана у формі, придатній для її оброблення електронними засобами; обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили; автор електронного документа - фізична або юридична особа, яка створила електронний документ; суб`єкти електронного документообігу - автор, підписувач, адресат та посередник, які набувають передбачених законом або договором прав і обов`язків у процесі електронного документообігу.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" (ст.ст. 6, 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Крім того, відповідно до статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З врахуванням вищевикладеного суд зауважує, що електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, повинен мати електронний цифровий підпис та бути відправленим з офіційної електронної адреси сторони уповноваженою на те особою.

Отже, незалежно від того, чи документ викладений на папері, чи в електронному документі, він повинен бути підписаний.

Водночас, як зазначалось вище, сторони можуть домовитись укласти договір у певній формі, тоді він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

Судова колегія наполягає на тому, що спеціальний порядок, визначений п.10.3. Договору поставки, фактично розрахований саме на переддоговірні відносини, які склались між сторонами у даній справі, а саме: на обмін електронними повідомленнями, не скріпленими електронним цифровим підписом, оскільки саме відсутність у цих повідомлень статусу "електронного документу" у розумінні статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" зумовлює необхідність вчинення сторонами наступних, визначених пунктами 10.3., 12.1 вказаного Договору, дій у вигляді обміну паперовими оригіналами документів, підписаними власноруч і скріпленими печатками підприємств, натомість у разі, якби сторони здійснювали обмін повідомленнями, скріпленими електронним цифровим підписом, внаслідок чого останні набули би статус оригіналу саме як "електронний документ", подальший обмін паперовими примірниками оригіналів, власне, як і увесь пункт 10.3. цього Договору, втратив би свій сенс.

Між тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення паперового оригіналу проекту Договору, підписаного директором ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС», засобами поштового зв`язку на адресу позивача, що не заперечується відповідачем.

Також, у справі відсутні докази повернення позивачем відповідачу підписаного зі сторони ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» та скріпленого печаткою останнього паперового оригіналу спірного Договору.

Більш того, матеріали справи не містять жодного доказу щодо підтвердження дати підписання відсканованої копії проекту Договору з боку самого позивача.

Відтак, враховуючи, що електронного цифрового підпису жодної із сторін спірний Договір не містить, суд доходить висновку, що цей правочин міг вступити в силу виключно після його фізичного підписання сторонами та скріплення печатками у паперовому вигляді - створення оригіналу Договору поставки. Проте, такого оригіналу не створено.

Таким чином, оскільки порядок укладення Договору, визначений як нормами законодавства, так і умовами проекту Договору; беручи до уваги відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження обміну між сторонами підписаних та скріплених печатками Підприємств паперового оригіналу Договору від 08.07.2021 №972706; враховуючи відсутність електронного цифрового підпису сторін у проекті спірного Договору, апеляційний господарський суд зазначає про порушення порядку укладення Договору і, відповідно, про неукладеність даного правочину.

Водночас, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який зазначив, що роздруківка електронного листування, на яку посилається позивач, не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 у справі №202/2965/21.

Посилання апелянта на постанови ВГСУ від 04.04.2016 у справі №904/10393/14, від 31.03.2016 у справі №922/5636/15 та від 27.06.2012 у справі №2/5005/10055/2011 судова колегія не враховує, оскільки позиція касаційної інстанції у даних справах жодним чином не спростовує висновків суду у цієї справі стосовно необхідності наявності електронного цифрового підпису сторін при укладенні договору чи обміну документами через використання електронної пошти.

Враховуючи предмет спору у даній справі, апеляційна колегія зазначає, що відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Вирішуючи спори про стягнення штрафних санкцій, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.

З огляду на вищенаведені обставини та неукладеність Договору поставки від 08.07.2021 №972706, Південно-західний апеляційний господарський суд вказує, що у відповідача не виникло будь-яких обов`язків перед позивачем щодо виконання наведеного Договору, що в свою чергу, спростовує твердження позивача про порушення відповідачем зобов`язань з поставки Товару та, як наслідок, унеможливлює покладення на відповідача відповідальності за невиконання обов`язків постачальника за проектом спірного Договору поставки від 11.08.2020 №60425643, а саме: стягнення з ТОВ «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» на користь ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» штрафу у розмірі 1 185 000,00 грн. та пені у розмірі 152 410,27 грн., заявлених позивачем до стягнення з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язань за вищенаведеним правочином.

Апеляційний суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, чи оспорюється. Тобто, в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому, потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» не доведено наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами.

Відтак, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а доводи, якими обґрунтована апеляційна скарга ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА», не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА».

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2022 у справі №916/2893/21 задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2022 у справі №916/2893/21 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складено 01.09.2022.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Принцевська Н.М.