ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 м. Дніпро Справа № 904/822/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2020 у справі № 904/822/22 (суддя Ярошенко В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Камет-Сталь», м. Дніпро

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі: Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

23.03.2022 ПрАТ «Камет-Сталь» (попередня назва - ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод») звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця АТ «Українська залізниця» про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу в сумі 106136,40 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2022 у справі № 904/822/22 позов задоволено повністю.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» на користь ПрАТ «Камет-Сталь» штраф у сумі 106136,40 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2481,00 грн.

В обгрунтування прийнятого рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем до стягнення з відповідача штрафу, оскільки останнім вантаж доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажу, про що свідчить наявність відповідних календарних штемпелів на залізничних накладних,

2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить: залучити нові докази до матеріалів справи; відмовити ПрАТ «Камет-Сталь» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішення суду у даній справі прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- через введення воєнного стану на території України та введення режиму простою для працівників Регіональної філії «Придніпровська залізниця» відповідача, останній не мав об`єктивної можливості подати докази, які долучає до апеляційної скарги;

- місцевим господарським судом не враховано фінансово-економічний стан регіональної філії в умовах дії воєнного стану та можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки в силу приписів ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.

3. Узагальнений виклад позиції позивача по справі.

Позивач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства стягнув штраф з відповідача відповідно до розрахунку штрафу доданого до позовної заяви. В свою чергу позивач вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який у повному обсязі з`ясував фактичні обставини справи та з урахуванням наявних у справі доказів, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

За доводами позивача зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, а за відсутності у законі переліку виняткових обставин, які підлягають оцінці судом при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) господарський суд оцінює надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд повинен враховувати інтереси обох сторін.

Разом з тим, позивач акцентує увагу колегії суддів на тому, що порушення строку доставки продукції відповідачем відбулося ще до початку введення воєнного стану в Україні, а саме в грудні 2021 року, що спростовує доводи відповідача про вплив наслідків військового стану та введення простою на підприємстві.

Кожен суб`єкт господарювання здійснює свою діяльність на свій ризик, а введення воєнного стану в державі впливає на фінансового-господарську діяльність всіх суб`єктів господарювання однаково негативно.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Протягом грудня 2021 Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на адресу Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» здійснювалось перевезення вантажів згідно із залізничними накладними №№: 51946770, 45672631, 45754686, 45903069, 52100047, 33555889, 33646316, 33657453, 46636593, 46689329, 46725602, 46725578, 46725586.

Позивач зазначає, що під час здійснення перевезень вантажів за вищезазначеними накладними, відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених п. 41 Cтатуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується електронними цифровими підписами одержувача у графі 53 та відмітками, проставленими залізницею в графах 51, 52 залізничних накладних (а. с. 20-34).

Обставини, за яких відповідач неналежно виконував перевезення вантажу в залізничних накладних не зазначено.

Посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки залізничних вагонів, передбачених статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі ст. 116 Статуту залізниць України, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у сумі 106136,40 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач не визнає позовні вимоги та зазначає, що АТ «Укрзалізниця» в умовах воєнного стану здійснює перевезення гуманітарної допомоги залізничним транспортом. Відповідач виступає одержувачем гуманітарних вантажів і при цьому не є отримувачем/набувачем гуманітарної допомоги в розумінні Закону України «Про гуманітарну допомогу». На даний час відповідач зазнає значних збитків.

Вказані вище обставини є причиною виникнення спору по даній справі.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції, а також мотиви відхилення судом доводів апеляційної скарги.

Предметом спору у даній справі є питання наявності чи відсутності підстав для стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частинами 1, 2 ст. 307 ГК України встановлено, що за договором перевезення вантажу перевізник зобов`язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений строк та видати його вантажоодержувачу, а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажу передбачено, що терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. Правил у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до п. 1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Згідно з п. 2.1. Правил обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Пунктом 2.4. Правил передбачено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п. 2.9. Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно з п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 1) 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 2) 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 3) 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Тобто встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Матеріалами справи підтверджено, що за залізничними накладними № №: 51946770, 45672631, 45754686, 45903069, 52100047, 33555889, 33646316, 33657453, 46636593, 46689329, 46725602, 46725578, 46725586 вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначено відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України та Правил обчислення терміну доставки вантажу.

Зазначене стало підставою для нарахування позивачем в порядку п. 116 Статуту залізниць штрафу в сумі 106136,40 грн, який на думку колегії суддів правомірно стягнуто судом першої інстанції з відповідача у повному обсязі.

Доводи апелянта стосовно того, що через введення воєнного стану на території України та введення режиму простою для працівників Регіональної філії «Придніпровська залізниця» відповідача, останній не мав об`єктивної можливості подати докази, які б дозволили місцевому господарському суду врахувати фінансово-економічний стан регіональної філії в умовах дії воєнного стану та можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки в силу приписів ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

29.03.2022 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі позовну заяву прийнято до розгляду. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження по справі для подання до суду обгрунтованого письмового відзиву на позовну заяву.

19.04.2022 відповідач направив на адресу Господарського суду Дніпропетровської області відзив на позовну заяву, в якому зазначив про не визнання у повному обсязі вимог позовної заяви.

Таким чином, доводи апелянта щодо неможливості подання ним доказів по справі спростовується поданням ним же відзиву на позовну заяву.

Доводи апелянта про незастосування місцевим господарським судом приписів статтей 233 ГК України та 551 ЦК України щодо зменшення розміру заявленого штрафу за наявності обставин, які мають істотне значення, колегія суддів також відхиляє з огляду на нижче наведене.

За приписами ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Колегія суддів зауважує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, обов`язок доказування переліку виняткових випадків, які мають істотне значення, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, покладається на сторону, до якої така санкція застосовується та кореспондується із обов`язком довести такою стороною, згідно з ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

У даній конкретній справі, відповідач з поданням відзиву на позовну заяву не надав суду жодного доказу, в підтвердження винятковості тих обставин, за наявності яких місцевий господарський суд мав прийти до обгрунтованих висновків про наявність підстав для зменшення заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру штрфу за порушення строку доставки вантажу.

Відсутність доказів понесення реальних збитків позивачем внаслідок порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України не може бути підставою для зменшення штрафу. Слід зазначити, що штраф стягується за сам факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки, чи ні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18, постановах Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у справі № 904/3988/18 та від 29.05.2019 у справі № 904/5943/18.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх підстав робити висновки про наявність обставин про зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість зменшити розмір стягуваного штрафу.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і несуть відповідні ризики настання для них негативних наслідків під час здійснення своєї господарської діяльності на рівних умовах.

До того ж, суд бере до уваги, що перевезення вантажів відповідачем відбувалося ще до початку введення воєнного стану в Україні, а саме в грудні 2021 року. Перевезення вантажів є основним видом діяльності відповідача, а розмір штрафу встановлений нормативно пунктом 116 Статуту залізниць України. Відповідач мав належно виконувати договірні зобов`язання, натомість протягом встановленого факту допущеного відповідачем порушення до моменту звернення позивачем з позовом, відповідач не вчиняв жодних дій з врегулювання спору.

Вищевказане є підставою стверджувати про безпідставність доводів апеляційної скарги та обгрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а оскаржуване рішення господарського суду відповідає чинному законодавству, тому підстави передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2022 у справі № 904/822/22 відсутні.

7. Розподіл судових витрат.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача по справі.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2022 у справі № 904/822/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Верхогляд Т.А.

Вечірко І.О.