ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1213/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи за позовом Громадської організації "ОФІЦЕРИ. ГРОМАДЯНИ. ВІЛЬНА УКРАЇНА"

до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національна академія аграрних наук України

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

В судове засідання представники не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "ОФІЦЕРИ. ГРОМАДЯНИ. ВІЛЬНА УКРАЇНА" (далі - позивач, Горомадська організація) звернулась до Господарського суду Рівненської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі-відповідач, Регіональне відділення) про:

- визнання протиправним та скасувати рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях щодо відмови у включенні до переліку, яке викладене у формі листа від 08.12.2021 №18-03-4175;

- зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях повторно розглянути заяву Громадської організації ОФІЦЕРИ. ГРОМАДЯНИ. ВІЛЬНА УКРАЇНА від 30.09.2021 по наявним документам.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було допущене порушення права Громадської організації на належний розгляд заяви про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів приватизації, що підлягають приватизації, з наданням державним органом приватизації прийнятого рішення про відмову у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, виключно на підставі вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку, гарантованого ч. 9 ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Ухвалою суду від 04.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 01.02.2022. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національну академію аграрних наук України.

Ухвалою суду від 01.02.2022 підготовче засідання відкладено на 17.02.2022.

02.02.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною та просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач стверджує, що діяв у межах наданих йому повноважень та, враховуючи непогодження органу, уповноваженого управляти державним майном щодо включення Державного підприємства "Дослідне господарство "Тучинське" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України (далі - ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК) до переліку об`єктів малої приватизації, відмова відповідача є правомірною (а.с. 34 - 44).

Ухвалою суду від 17.02.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 05.04.2022, підготовче засідання відкладено на 15.03.2022.

Ухвалою суду від 15.03.2022 підготовче засідання відкладено до завершення військової агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою суду від 25.05.2022 підготовче засідання призначено на 14.06.2022.

Ухвалою суду від 14.06.2022 закрито підготовче провадження у справі 918/1213/21, призначено справу до судового розгляду по суті на 05.07.2022.

Ухвалою суду від 05.07.2022 розгляд справи відкладено на 26.07.2022.

В судовому засіданні 26.07.2022 представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та наполягав на задоволенні позову.

В судовому засіданні 26.07.2022 представник відповідача також надав пояснення та просив у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представники позивача, відповідача та третьої особи у судове засідання 23.08.2022 не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомленні належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Явка представників сторін у судове засідання з розгляду справи по суті 23.08.2022 обов`язковою не визнавалася.

За таких обставин, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду справи по суті, господарський суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами та містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Cуд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Громадська організація "Офіцери. Громадяни. Вільна Україна" звернулась до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях із заявою від 30.09.2021 про включення об`єкта права державної власності - Державного підприємства "Дослідне господарство "Тучинське" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України (, за адресою: 35415, Рівненська область, Гощанський район, с. Тучин, вул. С. наливайка, 13) до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації (а.с. 5-7).

06.10.2021 Регіональне відділення звернулось із листом №16-03-3356 до органу управління - Національної академії аграрних наук України, у якому просило надати згоду на включення ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації (а.с. 8).

08.10.2021 Регіональне відділення звернулося із листом №11-03-3388 до Управління формування переліків об`єктів приватизації Департаменту приватизації Фонду державного майна України у якому повідомило про надходження заяви про включення об`єкта державної власності до Переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, а також надіслало Анкету окремого рухомого/нерухомого майна по вищезазначеному об`єкту (а.с 38).

20.10.2021 на адресу Регіонального відділення надійшов лист №10.2-3/319 від уповноваженого органу управління - НААК України, у якому останній повідомив відповідача про відмову у включенні до Переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації (а.с. 9-10).

28.10.2021 листом №17-03-3637 Регіональне відділення повідомило Управління формування переліків об`єктів приватизації Департаменту приватизації Фонду державного майна України про відмову, уповноваженого органу управління - НААК України, у погодженні у включенні - ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК до переліків об`єктів державної власності, що підлягають приваизації (а.с. 40).

28.10.2021 листом №17-03-3641 Регіональне відділення повідомило позивача про відмову, уповноваженого органу управління - НААК України, про відмову у погодженнні у включенні - ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК до переліків об`єктів державної власності, що підлягають приватизації (а.с. 39).

08.12.2021 листом №18-03/4175 на заяву від 01.12.2021 №18/0430 Регіональне відділення повідомило позивача про відмову, уповноваженого органу управління - НААК України, про відмову у погодженні у включенні ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК до переліку об`єктів, що підлягають приватизації (а.с. 11).

Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначив, що вищевказаними діями відповідачем було допущено порушення права позивача на належний розгляд його заяви про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, та вказує на невмотивованість, і, відповідно, протиправність такої відмови у включенні ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, відтак звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми статті 16 ЦК України кореспондуються з приписами ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна" (далі - Закон) регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про приватизацію державного і комунального майна" приватизація державного або комунального майна - платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.

До об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України (ч. 1 ст. 4 Закону).

Частиною другою статті 4 Закону про приватизацію визначено державне і комунальне майно, що не підлягає приватизації.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про приватизацію державного і комунального майна", Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах становлять єдину систему державних органів приватизації. Державні органи приватизації здійснюють державну політику у сфері приватизації та діють на підставі Закону України "Про Фонд державного майна України", цього Закону, інших актів законодавства.

Частиною 2 статті 7 Закону передбачено, що державні органи приватизації у межах своєї компетенції, зокрема, затверджують переліки об`єктів, що підлягають приватизації.

Порядок приватизації державного і комунального майна передбачає, зокрема, формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації (ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про приватизацію державного і комунального майна").

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону, ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці.

Частиною 7 статті 11 цього ж Закону передбачено, що заяви про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, подаються потенційними покупцями до державних органів приватизації за місцезнаходженням об`єкта, що приватизується, у порядку, що встановлюється Фондом державного майна України.

Заяви про включення об`єктів права комунальної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації, подаються покупцями до органів приватизації територіальних громад і розглядаються ними в порядку, встановленому відповідними місцевими радами.

Державні органи приватизації протягом трьох днів після надходження заяви звертаються щодо надання згоди на включення такого об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, до уповноважених органів управління державним майном, крім випадків, коли орган приватизації є уповноваженим органом управління державним майном або уповноважений орган управління самостійно ініціював включення такого об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації.

Уповноважені органи управління державним майном надають згоду на приватизацію об`єкта державної власності або вмотивовану відмову протягом 15 днів з моменту надходження звернення від державних органів приватизації.

У разі якщо орган приватизації не одержав у встановлений строк дозвіл чи відмову від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, згода на приватизацію вважається наданою.

Державні органи приватизації протягом 30 днів розглядають заяви та приймають рішення щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, і в п`ятиденний строк письмово повідомляють про це заявника, підприємство, що приватизується (балансоутримувача об`єкта), а також відповідний уповноважений орган управління (ч. 1 ч. 8 ст. 11 ЗУ "Про приватизацію державного і комунального майна").

З наведеного вище вбачається, що у разі надходження до органу приватизації заяви про включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, останній зобов`язаний розглянути її та включити об`єкт до відповідного переліку, або за наявності підстав для відмови - обґрунтовано відмовити у задоволенні заяви, зазначивши передбачені законом підстави, про що повідомити заявника.

Як встановлено судом, 30.09.2021 позивач звернувся до Регіонального відділення із заявою про включення об`єкта права державної власності - Державного підприємства до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

За результатами розгляду заяви позивача, листом Регіональне відділення №18-03-4175 від 08.12.2021, відмовлено у задоволенні заяви ГО "Офіцери. Громадяни. Вільна Україна" про включення ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, з посиланням на відмову НААН України, як суб`єкта уповноваженого управляти відповідним державним майном, у погодженні щодо включення вказаного підприємства до переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

На переконання позивача, відмова у приватизації ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК є незаконною, оскільки у листі НААН України від 20.10.2021 визначені законом підстави для вмотивованої відмови відсутні. Позивач виходить із того, що відмова у погодженні приватизації буде законною (мотивованою) лише тоді, коли відповідним органом управління державним майном буде зазначено про наявність обставин, визначених ст. 4 Закону №2269, якою прямо визначено перелік об`єктів, що не підлягають приватизації; в інших випадках відмова не ґрунтуватиметься на вимогах законодавства.

Суд зазначає, що приписи частини 9 статті 11 Закону про приватизацію наводять підстави, з яких орган приватизації, в даній справі Регіональне відділення, може відмовити у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

Відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону, відмова державними органами приватизації у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, можлива у разі: коли підприємство, що пропонується приватизувати, перебуває у процесі ліквідації; коли законодавством установлено обмеження щодо приватизації об`єкта; вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації; невключення Кабінетом Міністрів України за поданням Фонду державного майна України до переліку об`єктів великої приватизації, що підлягають приватизації.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.02.2022 у справі №911/1642/21 зазначено: "Щодо застосування положень абзаців першого та четвертого частини 9 статті 11 Закону про приватизацію колегія суддів суду касаційної інстанцій зазначає, що державний орган приватизації, в даному випадку Регіональне відділення ФДМУ, за наявності вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, відмовляє у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. При цьому вмотивована відмова органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, які підлягають приватизації, повинна містити посилання на норми законодавства України".

Приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі відповідач обґрунтовує оскаржуване рішення про відмову у включенні ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК до переліку об`єктів приватизації відсутністю погодження НААН України у його приватизації.

Державне підприємство, про включення якого до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, просила Громадська організація, перебуває в управлінні НААН України.

Відповідно до преамбули Закону про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України НААН України - це національна галузева академія наук, яка відповідно до частини другої статті 1 цього Закону є державною науковою організацією України, що здійснює фундаментальні дослідження, організовує, проводить та координує прикладні дослідження у відповідній галузі науки.

Згідно приписів ст. 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" управління об`єктами державної власності здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Статтею 4 зазначеного Закону до складу суб`єктів управління об`єктами державної власності віднесено і Національну академію наук України, галузеві академії наук.

Відповідно до п.п. 11,15 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" уповноважені органи управління ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів, а також виявляють державне майно, яке тимчасово не використовується, та вносять пропозиції щодо умов його подальшого використання.

На думку суду, реалізація наведених повноважень відповідним органом управління об`єктами державної власності передбачає визначення таким органом долі відповідного майна, в тому числі доцільності його приватизації.

Разом з тим, позиція позивача у цій частині повністю нівелює зміст і значення норми абз. 4 ч. 9 ст. 11 Закону №2269-VIII, яка визначає самостійну підставу для відмови у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. Тлумачення вказаної підстави через призму положень ст. 4 Закону №2269-VIII є помилковим, адже вказана стаття перебуває у прямому зв`язку із іншою підставою для відмови у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, передбаченою абз. 2 ч. 9 ст. 11 Закону №2269-VIII, а саме: коли законодавством установлено обмеження щодо приватизації об`єкта.

Зважаючи на це, суд відхиляє доводи позивача у цій частині та вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на це, застосування положень абз. 4 ч. 9 ст. 11 Закону №2269-VIII передбачає, що державний орган приватизації, в даному випадку РВ ФДМУ, за наявності вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, відмовляє у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. При цьому вмотивована відмова органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, які підлягають приватизації, повинна містити посилання на норми законодавства України.

Об`єкти майнового комплексу Національної академії наук України та об`єкти майнового комплексу національних галузевих академій наук належать відповідно Національній академії наук України та національним галузевим академіям наук на праві господарського відання і передаються ними організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України та до відання національних галузевих академій наук, на праві оперативного управління з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (ст. 2 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу").

Відповідно до приписів ст. 4 даного Закону національні галузеві академії наук, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечують реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством. Національні галузеві академії наук: за погодженням з Кабінетом Міністрів України створюють, реорганізовують, ліквідовують організації, що перебувають у їх віданні, виступають засновниками підприємств із змішаною формою власності, надають дозвіл організаціям, що віднесені до їх відання, на створення підприємств, до статутних фондів яких передаються належні їм майнові права; приймають на загальних зборах статути національних галузевих академій наук та вносять до них зміни і доповнення з наступним затвердженням їх Кабінетом Міністрів України; призначають (обирають) керівників наукових та науково-дослідних установ згідно із законодавством та діючими статутами галузевих академій; ведуть облік об`єктів майнового комплексу національних галузевих академій наук, здійснюють контроль за ефективністю використання таких об`єктів; надають дозвіл на списання майна, яке знаходиться на балансі організацій, що віднесені до відання національних галузевих академій наук; надають дозвіл на безоплатну передачу майна, яке перебуває на балансі однієї організації, на баланс іншої організації, які віднесені до відання національних галузевих академій наук; вносять пропозиції до Кабінету Міністрів України щодо передачі об`єктів майнового комплексу національних галузевих академій наук до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, у комунальну власність, а також щодо передачі об`єктів комунальної власності у державну власність з наступним їх віднесенням до майнового комплексу національних галузевих академій наук; виступають орендодавцями цілісних майнових комплексів та нерухомого майна, що передано державою у безстрокове користування національним галузевим академіям наук; надають дозвіл організаціям, що віднесені до відання національних галузевих академій наук, на укладення договорів оренди майна, у тому числі нерухомого, що обліковується на балансах їх організацій; надають дозвіл на продаж майна організацій, що перебувають у віданні національних галузевих академій наук; приймають рішення про розміщення організацій, що перебувають у віданні національних галузевих академій наук, в адміністративних будинках і нежилих приміщеннях організацій, що перебувають у віданні національних галузевих академій наук, та визначають розмір плати за користування цими будинками і приміщеннями, який не може перевищувати фактичних витрат на їх утримання.

Статтею 5 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу" встановлені особливості відчуження об`єктів майнового комплексу Національної академії наук України та національних галузевих академій наук.

Наведені НААН України у листі №10.2-3/319 від 20.10.2021 обставини в якості підстав для відмови у погодженні включення до переліку об`єктів малої приватизації за зверненням ГО "Офіцери. Громадяни. Вільна Україна", мотивовано посиланням на положення:

- абз. 4 ст. 4 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу", які стосуються статусу національних галузевих академій наук, а також забезпечення ними під час здійснення повноважень з управління об`єктами майнового комплексу, реалізації прав держави як власника цих об`єктів, ефективного їх використання та розпорядження цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.

- Статуту НААН України, а саме щодо визначення мети діяльності державних підприємств дослідних господарств;

- ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України щодо неможливості передачі у приватну власність земельних ділянок, які використовуються для забезпечення діяльності державних галузевих академій наук;

З урахування вищенаведених норм національного законодавства, НААН України вказала, що:

- зазначене у зверненні ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК відповідно до Статуту є державним сільськогосподарським підприємством, що здійснює дослідну, господарську і комерційну діяльність з метою досягнення позитивних економічних результатів та одержання прибутку. Воно активно сприяє в роботі по проведенню наукових дослідів Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН, якому воно підпорядковане та іншим науково-дослідним установам Академії.

- основним завданням Академії є наукове забезпечення розвитку галузей агропромислового комплексу України, в тому числі виробництво добазового та базового насіння, садивного матеріалу сільськогосподарських культур, племінного продукції.

Зважаючи на це, НААН України з метою забезпечення продовольчої безпеки України, що є складовою національної безпеки, сприяння розвитку вітчизняних наукових досліджень в галузі сільського господарства, здійснення наукового забезпечення галузей агропромислового розвитку України відмовила у погодженні приватизації ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК.

Враховуючи викладений вище зміст листа НААН України, суд вважає, що відмова у погодженні приватизації ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК є такою, що відповідає категорії вмотивованості, про яку йдеться у абз. 4 ч. 9 ст. 11 Закону №2269-VIII.

З огляду на вищенаведене, оскаржувана позивачем відмова відповідача у включенні ДП "ДГ "Тучинське" ІСГ ЗП НААК до переліку об`єктів малої приватизації, яка викладена у формі листа №18-03-4175 від 08.12.2021, є вмотивованою, оскільки містить підстави, визначені чинним законодавством для такої відмови. Натомість, позивачем не доведено протилежного.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Громадської організації "Офіцери. Громадяни. Вільна Україна" у даній справі в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору згідно статті 129 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02 вересня 2022 року.

Суддя А.М. Горплюк