СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Харків справа №917/1423/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий, суддя-доповідачПопков Д.О.
суддіСтойка О.В., Радіонова О.О.
секретар судового засідання Лутаєва К.В.
за участю представників:
прокурор Зливка К.О.;
від позивача не з`явився (не вдалось з`єднатися з судом);
від відповідача Кисіль А.В. (адвокат);
від третьої особи не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс», м. Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області
на рішення господарського суду Полтавської області
ухвалене 19.04.2022р. (повний текст підписано 25.04.2022р.) у м.Полтаві
у справі №917/1423/21 (суддя Безрук Т.М.)
за позовом керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, м. Решетилівка Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Державної екологічної інспекції Центрального округу, м. Полтава
до Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс», м. Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, м. Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області
про стягнення 1091141,55грн. збитків

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Керівник Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, м. Решетилівка Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної екологічної інспекції Центрального округу, м. Полтава (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс», м. Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 1091141,55грн. збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок використання водних ресурсів за період з 01.01.2018р. до 31.03.2020р.

2. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.09.2021р. було відкрито провадження у справі №917/1423/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, тоді як ухвалою від 30.09.2021р. було залучено до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача - Кобеляцьку міську раду Полтавського району Полтавської області, м.Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області (далі - Третя особа).

3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.04.2022р. (повний текст підписано 25.04.2022р.) у справі №917/1423/21 позовні вимоги керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної екологічної інспекції Центрального округу були задоволені повністю.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту того, що в порушення вимог ст.23 Кодексу України про надра Кобеляцьке комунальне підприємство «Водоканал Плюс» здійснило забір підземних вод за відсутності спеціального дозволу на користування надрами на земельних ділянках, якими користується без правоустановчих документів - останнє не є ані власником, ані законним землекористувачем земельних ділянок на яких розташовані свердловини, що підтверджується інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Суд зазначив, що загальний розмір відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс» за період з 01.01.2018р. до 31.03.2020р. відповідно до об`єму використаної води з артезіанських свердловин - 1037700куб.м (зазначено у звіті про використання води за формою №2-ТП складає 1091141,55грн. (84120,00грн.+556453,80грн.+450567,75грн.), тоді як Відповідачем не доведено належними доказами, що до початку перевірки ним вчинялись належні дії для отримання спірного дозволу, як і не надано доказів подання у встановленому порядку до Державної служби геології та надр України заяви щодо отримання відповідного дозволу, а також не доведено, що затримка в оформленні спеціального дозволу на водокористування сталася з вини уповноважених органів, що унеможливлює застосування наведених ним правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 12.06.2018р. у справі №908/999/17 та у постанові від 25.02.2020р. у справі №908/581/19.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Кобеляцьке комунальне підприємство «Водоканал Плюс», не погодившись з ухваленим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 19.04.2022р. у справі №917/1423/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

6.1. вступна та прохальна частини позовної заяви не відповідають одна одній, що мало б позбавити суд можливості розтлумачити, з якими саме позовними вимогами Позивач звернувся до суду та залишити позов без руху у відповідності до ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України. Так, виходячи зі змісту вступної та описової частини позовної заяви підставою для звернення до суду Позивач зазначає самовільний забір води Відповідачем за період з 01.01.2018р. до 31.03.2020р. за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), тоді як прохальна частина позовної заяви містить вимогу про стягнення з Відповідача на користь держави збитків у розмірі 1091141,55грн., завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок використання водних ресурсів без дозволу на спеціальне водовикористання. Таким чином, Позивач безпідставно ототожнив поняття «дозвіл на користування надрами» та «дозвіл на спеціальне водокористування», заявивши позовні вимоги про стягнення збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільного документу - дозволу на спеціальне водокористування, а не дозволу на користування надрами, що дає право на видобування підземних вод. Своєю чергою, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду судом першої інстанції вказані невідповідності залишені поза увагою, тоді як розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції, здійснював розгляд справи поверхнево не надаючи належної оцінки мотивам, з яких виходив Позивач у поєднанні із вимогами, які останній висував до суду. При цьому, суд першої інстанції у порушення вимог ч.1 ст.177 Господарського процесуального кодексу України не визначив остаточно предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, не встановив обставини справи, які підлягають встановленню, не надав належної правової оцінки аргументам, викладеним Відповідачем у відзиві на позовну заяву, не дослідив наявні у матеріалах справи докази, а саме дозвіл на спеціальне водокористування №145/ПЛ/49д-18, виданий Державним агентством водних ресурсів України 16.01.2018р. зі строком дії до 22.12.2022р., внаслідок чого завдання підготовчого провадження у справі місцевим господарським судом виконано не було, що мало безпосередній негативний наслідок у прийнятті незаконного, необґрунтованого та передчасного судового рішення;

6.2. як Позивач так і місцевий господарський суд помилково до спірних правовідносин застосовують ч.1 ст.23 Кодексу України про надра у редакції Закону №2849-V1 від 22.12.2010р., яким було унормовано, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу та використовувати надра для господарських і побутових потреб. Своєю чергою, зазначене порушення норм матеріального права має виключене значення для правильного вирішення спору у даній справі, з огляду на суттєві зміни редакції ст.23 Кодексу України про надра:

- в редакції Закону №2849-V1 від 22.12.2010р. - продуктивність всіх водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу;

- в редакції Закону №867-VІІІ від 08.12.2015р., який набув чинності 01.01.2016р. - обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Відтак, якщо Відповідач є суб`єктом, діяльність якого підпадає під дію положень ст.23 Кодексу України про надра, а обсяг видобування підземних вод з кожного із водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу, то в такому випадку він підлягає звільненню від відповідальності, визначеної Позивачем на підставі акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства (правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018р. у справі №910/21840/17);

6.3. усі 13 свердловин Відповідача являють собою тринадцять водозаборів, які розташовані за різними адресами та фактично є окремими та самостійними об`єктами водної інфраструктури, тоді як Позивачем в акті перевірки №06-28/291 від 13.04.2020р. не визначена кількість добутої води на кожному з 13 водозаборів, а також не виконано розрахунок збитків за кожним водозабором окремо, що залишено судом першої інстанції поза увагою. У той час, інформацією з журналу обліку подачі води артсвердловинами м. Кобеляки підтверджується, що обсяг видобування Відповідачем підземних вод із будь-якого окремого водозабору за спірний період не перевищувало обсяги, передбачені ч.1 ст.23 Кодексу України про надра (в редакції Закону №867-VІІІ від 08.12.2015р., який набув чинності 01.01.2016р.), тобто не перевищувало 300 куб м. на добу;

6.4. законодавчі приписи дають підстави для висновку, що артезіанська свердловина є нерухомим майном, оскільки вона не може існувати без землі та має значення і цінність у її місцезнаходженні (тобто її переміщення є неможливим без її знецінення та зміни призначення), а відтак, до Відповідача, як особи, якій артезіанські свердловини передані міською радою, повинні застосовуватись положення земельного законодавства в частині набуття права користування земельними ділянками, тоді як суд першої інстанції не дослідив статус Відповідача, як землекористувача земельних ділянок, на яких розміщені артезіанські свердловини, що призвело до хибних висновків під час ухвалення оскаржуваного рішення. Своєю чергою, та обставина, що Відповідачем на підставі рішень сесії Кобеляцької міської ради та виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, в порушення ст.126 Земельного Кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не проведено державну реєстрацію свого речового права на відповідні земельні ділянки, не є підставою вважати його самовільним землекористувачем цих земельних ділянок, оскільки рішення міської ради набрало чинності не з моменту державної реєстрації відповідного речового права Відповідача, а з моменту його прийняття, враховуючи, що дане рішення не скасоване та фактично виконане;

6.5. протиправність (незаконність) поведінки Відповідача з урахуванням положень ст.23 Кодексу України про надра відсутня, оскільки матеріалами справи так і не було доведено здійснення останнім забору підземних вод в об`ємах, що перевищують 300 кубічних метрів на добу, що є підставою для звільнення Відповідача від обов`язку оформлювати дозвіл на користування надрами та відповідно і від відповідальності за такий водозабір без нього. Окрім того, з огляду на те, що відповідно до Методики обов`язковою умовою для розрахунку розміру відшкодування збитків є самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів та об`єм такої води, ураховуючи наявність у Відповідача дозволу на спеціальне водовикористання та відсутність обов`язку у оформленні дозволу на спеціальне використання надр, приймаючи до уваги, що предметом позову є саме відшкодування збитків за використання природних ресурсів (води) без дозволу на спеціальне водовикористання, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність шкоди внаслідок господарської діяльності Відповідача. Скаржник також зауважив, що оскільки виключно Відповідач здійснює водопостачання населенню м. Кобеляки (у тому числі школам, дитсадкам, лікарням, іншим бюджетним організаціям, тощо), зупинення внаслідок відсутності дозволу на спеціальне використання надр забору води у спірний період мало б наслідком припинення водопостачання населенню зазначеної адміністративно-територіальної одиниці, що могло б привести до незворотних негативних наслідків, зокрема, для здоров`я та якості життя жителів м. Кобеляки, що додатково підтверджується відсутність вини у діях Відповідача. Окрім того, за спірний період Відповідачем в повному обсязі здійснено оплату податків та зборів, в тому числі, рентної плати за спеціальне використання води (збору на спеціальне використання підземних вод) та надр за весь обсяг водокористування, що підтверджується матеріалами справи, тоді як матеріали справи не містять доказів та Позивачем не доведено, що відсутність дозволу на спеціальне водокористування призвело до втрати (знищення або пошкодження державного майна, власності), або ж до витрат, які держава зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) чи неотриманні державою доходів, як суб`єктом цивільних відносин.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

7. Решетилівською окружною прокуратурою Полтавської області надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого остання проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає, що:

7.1. видобування підземних вод без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, мають право суб`єкти господарювання, які є землевласниками або землекористувачами. Утім, як свідчить лист Відповідача, у спірний період, під час здійснення перевірки Державною екологічною інспекцією Центрального округу та на час звернення до суду та розгляду справи господарським судом Кобеляцьке комунальне підприємство «Водоканал Плюс» не є ані власником, ані землекористувачем земельних ділянок, на яких розташовані свердловини. Даний факт підтверджується і відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як за суб`єктом Кобеляцьке комунальне підприємство «Водоканал Плюс», так і за адресами на яких розташовані свердловини №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 (№89), №13. Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами у разі відсутності правоустановчих документів на земельну ділянку як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування надрами. При цьому, спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування право на їх використання, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.09.2020р. у справі №922/1699/15;

7.2. Кобеляцьке комунальне підприємство «Водоканал Плюс» зобов`язано було вжити вичерпних заходів для отримання спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) задля можливості здійснення підприємством господарської діяльності, пов`язаної із забором води для питного водопостачання. Своєю чергою, підприємство із заявою щодо отримання відповідного дозволу звернулось лише 04.05.2020р., тобто після проведення перевірки Державною екологічною інспекцією Центрального округу;

7.3. дії Відповідача містять всі елементи правопорушення, що є підставою для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду, а саме: протиправна поведінка, вина, шкода, яка обрахована відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, підтверджена висновком судової економічної експертизи №СЕ-19/117- 21/7934-ЕК від 06.08.2021р., а також причинно-наслідковий зв`язок, що виражений у заподіянні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою Відповідача.

8. Державною екологічною інспекції Центрального округу та Кобеляцькою міською радою Полтавського району Полтавської області в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзивів на апеляційну скаргу подано не було. Поштова кореспонденція направлялась апеляційним судом на наявні в матеріалах справи електронні адреси означених учасників справи: Кобеляцькій міській раді Полтавського району Полтавської області - , Державній екологічній інспекції Центрального округу - та їх поштові адреси: копії ухвали про призначення справи до розгляду отримані Державною екологічною інспекцією Центрального округу та Кобеляцькою міською радою Полтавського району Полтавської області - 28.07.2022р.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

9. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2022р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Радіонова О.О.

10. Ухвалою від 24.06.2022р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №917/1423/21, а ухвалою від 13.07.2022р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» у судовому засіданні на 05.09.2022р. об 10:45 з повідомленням учасників справи.

11. Враховуючи викладене в п.п.9, 10 цієї постанови та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Радіонова О.О. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

12. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами відеофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

13. У судовому засіданні 05.09.2022р. уповноважений представник Скаржника підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, надав додаткові пояснення на запитання суду.

Прокурор у судове засідання також з`явився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових усних поясненнях.

Уповноважені представники Позивача та Третьої особи у судове засідання 05.09.2022р., попри вжиті судом заходи з належного повідомлення, не з`явились, що, враховуючи визнання їх явки необов`язковою, а також достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч.5 ст.197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (у даному випадку - представник Позивача, який попри власне клопотання про участь у засіданні у режимі відеоконференції поза приміщенями суду, не зміг через власні технічні перешкоди зв`язатися зі Східним апеляційним госопдарським судом).

14. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

15. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Кобеляцьке комунальне підприємство «Водоканал Плюс» створене за рішенням Кобеляцької міської ради сьомого скликання від 18.10.2017р. та здійснює діяльність, зокрема, з забору, очищення та постачання води (п.п.1.1, 2.2 затвердженого рішенням позачергової тридцять шостої сесії Кобеляцької міської ради сьомого скликання від 13.02.2019р. Статуту підприємства (а.с.а.с.31-34 т.1).

16. Відповідно до наданих до матеріалів справи паспортів експлуатаційних свердловин, на території міста Кобеляки розташовані водні свердловини №1, №2, №3, №4, №5,№6, №7, №8, №9, №10, №11, №12, №13 (а.с.а.с.62-106 т.1), які згідно зі звітами Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» про використання води за 2018р., 2019р. та 2020р. (а.с.а.с.55-58 т.1), журналу обліку подачі води (а.с.а.с.60-61 т.1), переліку артсвердловин (а.с.59 т.1), використовувались останнім.

17. Згідно з дозволом на спеціальне водокористування №145/ПЛ/49д-18 від 16.01.2018р., виданого Сектором у Полтавській області Держводагенства для водокористувача - Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс», метою водокористування є питні і санітарно гігієнічні, виробничі потреби, передача води населенню, для потреб вторинних водокористувачів (а.с.139 т.1).

18. Пунктом 1.7. наказу Державного комітету статистики України «Про затвердження форми державної статистичної звітності №2-ТП (водгосп)» №230 від 30.09.1997р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №480/2284 від 16.10.1997, показники форми №2-ТП (водгосп) відображаються наростаючим підсумком по кварталам в межах звітнього року.

19. Відповідно до звітів про використання води за формою 2-тп (водгосп) за 2018р. Кобеляцьке комунальне підприємство «Водоканал Плюс» зробило забір з підземних свердловин 428500куб.м, за 2019р. - 529200куб.м за I квартал 2020р., відповідно до довідки наданої останнім - 112587куб.м (а.с.55-58 т.1).

20. З матеріалів справи встановлено, що Державна екологічна інспекція Центрального округу у період з 31.03.2020р. до 13.04.2020р. на підставі ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.6, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №275 від 19.04.2017р., Положення про Державні екологічні інспекції в округах, затвердженого наказом міністерства екології та природних ресурсів України №347 від 04.10.2018р., Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №260 від 27.11.2018р., наказом Державної екологічної інспекції Центрального округу №06-27/295 від 30.03.2020р. (а.с.40 т.1) провела позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс».

20.1. За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Державною екологічною інспекцією Центрального округу складено акт №06-28/291 від 13.04.2020р., у якому зафіксовано виявлені порушення. Примірник вказаного акту отримано директором Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» Юрко В.В. 13.04.2020р. (а.с.а.с.42-54 т.1).

20.2. Перевіркою встановлено, що у період з 01.01.2018р. до 31.03.2020р. Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс» здійснено забір води з підземних водних свердловин за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), що є порушенням ст.ст.16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра, п.9 ч.1 ст.44 та ч.1 ст.49 Водного кодексу України, відповідальність за яке передбачена ст.ст.110, 111 Водного кодексу України. Обсяг самовільно використаної води становить 1070287куб.м, правоустановчі документи на земельні ділянки у підприємства відсутні.

20.3. Кобеляцькому комунальному підприємству «Водоканал Плюс» видано обов`язковий для виконання припис №32/2/4-23 від 17.04.2020р., в якому визначені встановлені під час перевірки недоліки та строки на їх усунення (а.с.а.с.110-112 т.1), який надісланий останньому листом від 17.04.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 30.04.2020р. (а.с.а.с.108, 109 т.1).

21. 04.06.2020р. старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Сакало О.І. складено протокол №004752 про адміністративне правопорушення на директора Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» Юрко В.В. щодо самовільного користування надрами (а.с.а.с.113, 114 т.1) та винесено постанову №62/02.1- 24 від 04.06.2020р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700грн. (а.с.115 т.1), який добровільно сплачено за квитанцією №0.0..1 від 11.06.2020р. (а.с.116 т.1).

22. За результатами повторної позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс» в частині виконання припису №32/2/4-23 від 17.04.2020р., Державною екологічною інспекцією Центрального округу складено акт №06-28/450 від 07.08.2020р., у якому зазначено, що останнє вимоги припису не виконало, виявлені порушення не усунуло (а.с.а.с.120-133 т.1) та видано повторно Відповідачу припис №48/2/4-23 від 11.08.2020р. про усунення порушень (а.с.а.с.134-136 т.1).

Означений припис був надісланий Кобеляцькому комунальному підприємству «Водоканал Плюс» листом від 13.08.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 18.08.2020р. (а.с.а.с.137, 138 т.1).

23. Державна екологічна інспекція Центрального округу здійснила розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних державі Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс»:

- за період з 01.01.2018р. до 31.12.2018р.: на підставі звіту про використання води за 2018р. (форма 2ТП-водгосп (річна) та акту позапланової перевірки №06-28/291 від 13.04.2020р. внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, розмір збитків за здійснення забору води в кількості 428500куб.м з 13 закільцьованих водних свердловин №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 (№89), №13, розташованих у м. Кобеляки, склав 450567,78грн. (а.с.118 т.1);

- за період з 01.01.2019р. до 31.12.2019р.: на підставі звіту про використання води за 2019р. (форма 2ТП- водгосп (річна) та акту позапланової перевірки №06-28/291 від 13.04.2020р. внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, розмір збитків за здійснення забору води в кількості 529200куб.м. з 13 закільцьованих водних свердловин №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 (№89), №13, розташованих у м. Кобеляки, склав 556453,80грн. (а.с.121 т.1);

- за період з 01.01.2020р. до 31.03.2020р.: на підставі Додатку №3 до довідки №62 від 08.04.2020р. та акту позапланової перевірки №06-28/291 від 13.04.2020р. внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, розмір збитків за здійснення забору води в кількості 112587куб.м з 13 закільцьованих водних свердловин №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 (№89), №13, розташованих у м. Кобеляки, склав 118385,23грн. (а.с.123 т.1).

23.1. Означені збитки розраховані згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №389 від 20.07.2009р., зі змінами, внесеними Наказом Міністерства екології та природних ресурсів №657 від 13.10.2015р.

23.2. Таким чином, загальна сума заподіяних державі збитків Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс» за період з 01.01.2018р. до 31.03.2020р. внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, за здійснення забору води в кількості 1070287куб.м. склала 1125406,78грн.

24. Державна екологічна інспекція Центрального округу направила до Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» претензію №144/07-17/202 від 28.08.2020р. про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання підземних вод за період з 01.01.2020р. до 31.03.2020р. на суму 118385,23грн. (а.с.а.с.122-123 т.1), претензію №152/07-17/202 від 30.09.2020р. про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання підземних вод за період з 01.01.2019р. до 31.12.2019р. на суму 556453,80грн. (а.с.а.с.120-121 т.1) та претензію №176/07-17/202 від 05.11.2020р. про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання підземних вод за період з 01.01.2018р. до 31.12.2018р. на суму 450567,75грн. (а.с.а.с.117-119 т.1).

Наразі суму збитків Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс» сплачена не була.

25. З наявного в матеріалах справи листа Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» №125 від 15.06.2021р. (а.с.107 т.1) місцевим судом встановлено, що у спірний період, під час здійснення перевірки Державною екологічною інспекцією Центрального округу та на даний час останнє не є ані власником, ані законним землекористувачем земельних ділянок на яких розташовані свердловини. Це підтверджується й інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як за суб`єктом Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс» (ідентифікаційний код 41678708), так і за адресами на яких розташовані свердловини №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 (№89), №13 (а.с.а.с.146-160 т.1).

26. Вказані в п.п.15-25 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

27. Державна екологічна інспекція Центрального округу звернулася з листом від 25.03.2021р. до Решетилівської окружної прокуратури, у якому повідомила про порушення Кобеляцьким комунальним підприємством «Водоканал Плюс» природоохоронного законодавства в частині забору води з підземних водних свердловин за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), внаслідок чого виникли збитки в сумі 1125406,78грн. Зазначила, що Інспекція вже зверталася з відповідним позовом до суду, який був повернутий у зв`язку з несплатою судового збору. Між тим, у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору, остання просила прокуратуру подати відповідний позов до суду (а.с.35 т.1).

28. 15.04.2021р. прокурор направив на адресу Державної екологічної інспекції Центрального округу повідомлення №56/2-643вих-21, у якому зазначив про заподіяння державі матеріального збитку на суму 1125406,78грн. та, з урахуванням положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру», запропонував подати до суду відповідний позов з вимогами до Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» (а.с.а.с.161-162 т.1).

29. Державна екологічна інспекція Центрального округу листом від 11.05.2021р. (а.с.а.с.163, 164 т.1) повторно повідомила прокурора про те, що Інспекція позбавлена можливості звернутися до суду з вказаним позовом, оскільки відсутні кошти на сплату судового збору.

20.08.2021р. прокурор направив на адресу Державної екологічної інспекції Центрального округу повідомлення про намір подати позовну заяви в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу до Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» про стягнення 1125406,78грн. збитків (а.с.а.с.185-187 т.1), що і було зроблено останнім.

30. Прокурор надав до суду першої інстанції висновок експерта №СЕ-19/117- 21/7934-ЕК від 06.08.2021р., складений за наслідком судової економічної експертизи, проведеної під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011 (а.с.а.с.166-184 т.1), у якому зазначено наступне:

- встановлена невідповідність об`єму забраної підземної води з артезіанських свердловин Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» за період 01.01.2018р. - 31.03.2020р., зазначеного в Звітах про використання води за формою №2ТП водгосп, у журналі ПОД-11,12 обліку подачі води артсвердловинами м. Кобеляки та в Додатку №3 до довідки №62 від 08.04.2020р. за відповідні періоди;

- розрахунок розміру збитків, заподіяних внаслідок забору води з підземних водних свердловин за 2018р. у сумі 450567,75грн., наданий в розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), відповідно до об`єму використаної води, зазначеного у звіті про використання води за формою №2-ТП (водгосп) ККП «Водоканал Плюс» за 2018р., підтверджується;

- розрахунок розміру збитків, заподіяних внаслідок забору води з підземних водних свердловин за 2019р. у сумі 556453,80грн., наданий в розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), відповідно до об`єму використаної води, зазначеного у звіті про використання води за формою №2-ТП (водгосп) ККП «Водоканал Плюс» за 2019р., підтверджується;

- розмір збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), ККП «Водоканал Плюс» за період 01.01.2020р. - 31.03.2020р. відповідно до об`єму використаної води, зазначеного у звіті про використання води за формою №2-ТП (водгосп) за 2020р., складає 84120,00грн.

Загальний розмір відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами)), ККП «Водоканал Плюс» за період 01.01.2018р. - 31.03.2020р. відповідно до об`єму використаної води з артезіанських свердловин 1037700куб.м, зазначеного у звіті про використання води за формою №2-ТП (водгосп), складає 1091141,55грн. (84120,00 грн.+556453,80 грн.+450567,75 грн.).

31. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів загальних положень Господарського та Цивільного кодексів України та спеціальними приписами Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Водним кодексом України, Кодексом України про надра.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

32. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України правомірність і обґрунтованість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) застосованого способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

33. Сутність розглядуваного спору полягає у відшкодування Відповідачем збитків у розмірі 1091141,55грн., завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок використання Відповідачем водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування за період з 01.01.2018р. до 31.03.2020р.

34. Своєю чергою, враховуючи статус суб`єкту, який ініціював розгляд означеної спору, в процесуальному аспекті положень ч.2 ст.19 Конституції України предметом судової оцінки в розглядуваній справі, враховуючи зміст ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України, також є:

· порушення чи загроза порушення інтересів держави (кореспондується із згадуваною в п.31 постанови умовою звернення до суду, передбаченою ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України та ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України);

· нездійснення або неналежне здійснення захисту таких інтересів компетентним державним органом або відсутність такого органу/відсутність у нього повноважень відносно звернення до суду з позовною заявою.

Положення ч.ч.3, 4 Закону України «Про прокуратуру» та правова позиція Конституційного Суду України, викладена в рішення №3-рп/99 від 08.04.1999р., передбачає право прокурора самостійно формулювати сутність захищуваного заявленим позовом інтересу держави та характеру його порушення (загрози порушення), який (інтерес) за змістом ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України має кореспондуватися із здійснюваною функцією держави відповідним її органом, що визначається у якості позивача, що в розглядуваному випадку Скаржником не оскаржується.

35. Беручи до уваги правову природу розглядуваних правовідносин, кореспондуючи права та обов`язки їх сторін, останні регламентуються, насамперед, Господарським та Цивільним кодексами України, що регулюють відшкодування збитків, та іншими відповідними спеціальними нормативно-правовим актами, зокрема, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Водним кодексом України та Кодексом України про надра, що регулюють порядок здійснення водокористування.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

36. При цьому, з приводу доводів апеляційної скарги (п.6.1 постанови) судова колегія відмічає, що за змістом п.4 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України прохальна частина позовної заяви має містити відомості про обраний Позивачем спосіб судового захисту, що кореспондується з вимогами ч.5 ст.238 та ст.5 цього Кодексу про визначення застосованого судом способу захисту у резолютивній частині рішення про задоволення відповідного позову.

36.1. Своєю чергою, способи судового захисту, визначенні ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України і у розглядуваній справі такий захист полягає у застосуванні деліктної позадоговірної відповідальності у вигляді компенсації завданої шкоди шляхом відшкодування збитків, що узгоджується із приписами ч.1 ст.1166 та ст.1192 Цивільного кодексу України. Наразі, діюче законодавство не визначає формулювання «внаслідок використання відповідних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування» чи «внаслідок використання водних ресурсів за відсутністю спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами)» елементами способу захисту - означені обставини підлягають доведенню Позивачем (прокурором) та встановленню судом в описовій та мотивувальній частинах рішення як обов`язкова умова для компенсації шкоди стягнення збитків.

36.2. Таким чином, відповідне уточнення прохальної частини позовної заяви та резолютивної частини переглядуваного рішення згадуваним Скаржником формулюванням жодною мірою не впливає на визначеність і адекватне застосування до встановлених обставин належного способу судового захисту, що усуває необхідність застосування положень ст.46 Господарського процесуального кодексу України, адже таке зайве/ факультативне формулювання не впливає на предмет позову. Своєю чергою, зміст рішення щодо встановлених обставин справи, які доведені доказово і викладені за змістом позовної заяви відповідно до п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, дозволяють однозначно визначити умовою застосування обраного способу судового захисту саме здійснення Відповідачем упродовж розглядуваного періоду користування підземними водами без спеціального дозволу на користування надрами. Це дозволяє констатувати відсутність передбаченої п.3 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування оскаржуваного рішення - використання судом помилкового формулювання, яке взагалі є зайвим з точки зору визначення способу судового захисту, не спотворює суті рішення та такий спосіб захисту.

37. Підставою для застосування заходів відповідальності у вигляді стягнення збитків в контексті ст.611 Цивільного кодексу України та ст.ст.216, 217 Господарського кодексу України, є склад правопорушення, який утворюється наступними елементами: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона.

При цьому, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018р. у справі №750/8676/15-ц (провадження №14-79цс18), кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст.614 Цивільного кодексу України).

Означене коло обставин, що становить предметом доказування для Позивача, є загальним для всіх справ з вимогами про відшкодування збитків.

38. Відповідно до приписів ст.38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

39. За змістом ст.ст.46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п.9 ч.1 ст.44, ст.49 Водного кодексу України), що також узгоджується зі ст.ст.16, 19, 21 Кодексу України про надра, які передбачають, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

40. Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, мають право суб`єкти господарювання, які є землевласниками або землекористувачами.

41. Відтак, як правильно зазначено за змістом переглядуваного рішення та з чим погоджуються і Скаржник, можливість правомірного використання підземних вод Відповідачем у розглядуваному випадку вимагає (альтернативно): або наявності відповідного спеціального дозволу на користування надрами, або застосовності до такого користувача (упродовж спірного періоду формування стягуваних збитків) положень ч.1 ст.23 Кодексу України про надра. Враховуючи, що сам факт використання Відповідачем підземних вод доведений матеріалами справи та ним не заперечується, так само, як і обставина відсутності у нього спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) упродовж розглядуваного періоду, правильність кваліфікації місцевим судом такого користування підземними водами як порушення (у розумінні обов`язкового елементу складу притягнення до цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків як форми відшкодування шкоди) перебуває у залежності виключно від висновку щодо застосовності/незастосовності положень ч.1 ст.23 вказаного Кодексу.

42. Водночас, положення ч.1 ст.23 Кодексу України про надра (в редакції, що діяла упродовж усього періоду використання Відповідачем підземних вод, розглядуваного в межах цієї справи - з 01.01.2018р. по 31.03.2020р.) встановлюють одночасно два критерії у контексті розгляду даної справи (адже розбіжностей у сторін щодо не віднесення підземних вод до мінеральних та не здійснення виробництва фасованої питної води в межах цієї справи немає):

1) наявність у видобувача/користувача підземних вод статусу власника чи користувача земельної ділянки (на якій здійснюється видобування підземних вод);

2) обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 куб.м. на добу.

42.1. Апеляційний суд відмічає, що дослідженню питання дотримання критерія (2) ч.1 ст.23 Кодексу України про надра, на чому із претензію про неповноту встановлення певних обставин в контексті кваліфікації жодної з 13 свердловин у якості самостійного/окремого дозволу вказує Скаржник, має передувати доведення/встановлення наявності критерія (1) зазначеної норми.

42.2. Встановлення відповідності Відповідача критерію (1) ч.1 ст.23 Кодексу України про надра вимагає застосування положень Земельного кодексу України, приписи якого в частині наявності статусу землевласника або землекористувача, передбачають, зокрема наступне:

· встановлення меж земельної ділянки та певного місця її розташування, як складові визначення за змістом ч.1 ст.79 Земельного кодексу України;

· сформованість земельної ділянки як об`єкта цивільних прав перед її набуття з певним титулом Відповідачем, що за змістом ст.79-1 Земельного кодексу України передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації до державного земельного кадастру державної реєстрації з присвоєнням кадастрового номеру за проектом землеустрою та подальшу державну реєстрацію права власності на таку ділянку;

· виникнення права власності або користування на земельну ділянку згідно із ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України пов`язується з моментом державної реєстрації таких прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З матеріалів справи не вбачається доказів формування із визначення меж на місцевості та надання кадастрового номеру земельних ділянок як об`єктів комунальної власності, на яких розташовані 13 свердловин, за допомогою яких Відповідач здійснював видобування підземних вод впродовж розглядуваного періоду, так само, як не вбачається і доказів реєстрації за Відповідачем відповідних прав щодо таких земельних ділянок, у тому числі - на виконання вимог п.14 припису Державної екологічної інспекції центрального округу від 17.04.2020р. №32/2/4-23 (а.с.а.с.110-112 т.1) та п.14 припису цієї інспекції від 11.08.2020р. №48/2/4-23 (а.с.а.с.134-136 т.1).

42.3. Апеляційний суд відмічає, що сама по собі приналежність до комунальної власності у розумінні ч.ч.1, 2 ст.83 Земельного кодексу України земель, на яких розташовані свердловини, не усувають необхідності формування відповідних земельних ділянок для експлуатації таких свердловин у порядку згадуваної ст.79-1 цього Кодексу для можливості подальшого виникнення у Відповідача в силу його статусу як комунального підприємства (за змістом відомостей з ЄДРЮОФОПГО (а.с.а.с.23, 30 т.1) та Статуту (а.с.а.с.31-33 т.1) права постійного користування відповідними земельними ділянками. Діюче законодавство не надає підстав для ототожнення всіх земель комунальної власності територіальної громади з конкретних земельними ділянками як об`єктами цивільних прав, формування яких має передувати набуттю у користування іншими суб`єктами.

43. Міркування Скаржника щодо можливості застосування положень ч.ч.1, 2 ст.120 Земельного кодексу України колегія апеляційного суду вважає помилковими та відхиляє, оскільки:

· згадувана Скаржником редакція цієї статті (діюча на момент прийняття рішення виконкому Кобеляцької міської ради від 29.10.2017р. №739, яке всупереч вимог ч.3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України взагалі не було надано Відповідачем до матеріалів справи разом із відзивом вх.№14180 від 20.12.2021р. (а.с.а.с.20-26 т.2) та без відповідних застережень з цього приводу у порядку ч.4 вказаною норми) передбачала набуття особою права власності на об`єкт нерухомості, тоді як Відповідач в силу свого статусу комунального підприємства за змістом п.п.3.1 і 3.2 його Статуту в принципі не міг набути право власності на будь-яке майно - лише право господарського відання;

· набуття права господарського відання на споруду для цілей переходу права на земельну ділянку у порядку ч.5 ст.120 Земельного кодексу України набуло значення лише за редакцією цієї статті, запровадженою Законом України від 08.09.2021р. №1720-ІХ (набрала чинності вже за межами строку формування стягуваних збитків), можливість застосування якої у згадуваних Скаржником контексті також передбачає необхідність попереднього формування земельних ділянок та реєстрації права постійного користування земельними ділянками за попереднім суб`єктом права відповідних об`єктів нерухомості;

· оскільки власником земель, в межах яких можуть бути сформовані земельні ділянки для обслуговування свердловин, є територіальна громада, оскільки Відповідач не міг набути прав на такі несформовані земельні ділянки у порядку ч.ч.1, 2 ст.120 Земельного кодексу України також із міркувань неможливості припинення через передачу свердловин права комунальної власності щодо таких ділянок, як це передбачає буквальне застосування згадуваних Відповідачем положень Земельного кодексу України. Незастосовність означеної норми, окрім наведених вище міркувань, зумовлено також і необхідністю застосування спеціального порядку наділення комунальних підприємств правом постійного користування земельними ділянками (єдиний належний правовий статус щодо таких ділянок, на яких міг розраховувати Відповідач за змістом ст.92 Земельного кодексу України), передбаченого ст.123 Земельного кодексу України, який вимагає наявності розробленого та затвердженого проекту землеустрою (а отже і сформованою земельної ділянки), доказів та навіть відомостей про який матеріали справи не містять;

· колегія суддів також звертає увагу, що матеріалами справи не містять і доказів реєстрації права комунальної власності на свердловини як на об`єкт нерухомості в порядку дотримання вимог Закону України від 01.07.2004р. №1952-IV.

44. З урахуванням викладеного в п.п.41-43 означеної постанови, апеляційний суд погоджується із правильністю висновків місцевого суду про відсутність у Відповідача статусу землекористувача на підставі належних правоустановчих документів, про що безпосередньо вказано і самим Відповідачем у листі №125 від 15.06.2021р. (а.с.107 т.1) за підписом його директора. Своєю чергою, означена обставина невідповідності Відповідача вимогам критерію (1) ч.1 ст.23 Кодексу про надра України (п.42 цієї постанови), усуває необхідність з`ясування відповідності критерію (2) та зумовлює відхилення аргументів Скаржника з цього приводу (у тому числі, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018р. у справі №910/21840/17, від 11.02.2021р. у справі №922/1816/20 та від 03.04.2020р. у справі №912/3294/18, які є не застосовними до розглядуваної справи через неаналогічні обставини та належне правове регулювання).

45. Необхідність отримання та наявності у Відповідача упродовж періоду формування стягуваних збитків спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) через відсутність підстав для виключення, передбаченого ч.1 ст.20 Кодексу України про надра, зумовлює висновок про наявність як порушення (протиправної поведінки у вигляді видобування та використання підземних вод), так і інших елементів складу для притягнення його до цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків.

46. Судова колегія звертає увагу, що необхідність використання висновку експерта №СЕ-19/117-21/7934-ЕК від 06.08.2021р. для встановлення розміру завданої шкоди зумовлене розбіжностями у документах обліку забраної Відповідачем підземної води з артезіанських свердловин (звіти про використання води за формою №2ТП водгосп, у журналі ПОД-11,12 обліку подачі води артсвердловинами м. Кобеляки та в Додатку №3 до довідки №62 від 08.04.2020р. - детально відображено в п.4 описовий частини вказаного експертного висновку (а.с.а.с.166-184 т.1), усунення та з`ясування яких (розбіжностей) у повній мірі відповідає компетенції експерта за експертною спеціальністю 11.1 «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку та звітності».

Загальний розмір завданої шкоди, визначеної судовим експертом, що і була стягнута судом (1091141,55грн.), менший, ніж сума збитків, визначена у претензіях і розрахована Державною екологічної інспекції центрального округу (1125406,78грн.) - тобто розбіжності щодо фактичного обсягу використаної води у розглядуваному випадку були витлумачені на користь Відповідача, який за змістом скарги не довів факту наявності порушення Методики при визначенні суми збитків (саме алгоритму та формул розрахунків) та не представив іншого контррозрахунку.

47. Посилання Скаржника на обставину використання підземних вод для цілей водозабезпечення відповідних абонентів-споживачів територіальної громади не звільняє його від обов`язку дотримуватись вимог природоохоронного законодавства і законодавства про надра, адже інтереси територіальних громади не можуть задовольнятись за рахунок самовільного споживання корисних копалин загальнонаціонального значення. Судом також враховується тривалість самостійного використання підземних вод та подання доказів щодо вжиття заходів з отримання необхідного дозволу лише 04.05.2020р. - тобто поза межами періоду формування стягуваних збитків та перевірки з їх виявлення, адже апеляційний суд погоджується із правовими оцінкою попередніх дій Відповідача у цьому напрямку, наданою в оскаржуваному рішенні.

48. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс», м. Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

49. За змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс», м.Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.04.2022р. (повний текст підписано 25.04.2022р.) у справі №917/1423/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.04.2022р. (повний текст підписано 25.04.2022р.) у справі №917/1423/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс», м.Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 05.09.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 06.09.2022р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка

Суддя О.О. Радіонова