ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2022 р. Справа № 910/300/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022

у справі № 910/300/22 (суддя Плотницька Н.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст»

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

про стягнення 313909,34 грн.

без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юст» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення 313909 грн. 34 коп. заборгованості за договором про закупівлю товарів від 02.04.2021 №319/Д33-21, в тому числі: 300000 грн. 00 коп. основної заборгованості, 10510 грн. 39 коп. інфляційних втрат та 3398 грн. 95 коп. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору про закупівлю товарів від 02.04.2021 №319/Д33-21 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого товару, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 300000 грн. 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 10510 грн. 39 коп. інфляційних втрат та 3398 грн. 95 коп. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/300/22 позовні вимоги задоволені частково, присуджено до стягнення з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст» 10510,39 грн. інфляційних втрат, 3398,95 грн. 3% річних, 4708,64 грн. витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення 300000 грн. основного боргу суд закрив провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення в частині стягнення 3% річних у сумі 3398,95 грн та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у позові.

При цьому заявник апеляційної скарги наголошував на тому, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 3% річних, оскільки умовами п. 7.14 Договору про закупівлю товарів від 02.04.2021 № 319/Д33-21 сторони встановили інший розмір процентів -0%, ніж передбачено положеннями ч. 2 статті 625 ЦК України.

Також апелянт вважає безпідставним покладання на нього судового збору у повному обсязі на підставі ч. 9 статті 129 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/300/22. Розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/300/22 вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Надано учасникам справи строк на подання відзиву та відповіді на відзив.

Головуючий суддя Попікова О.В., яка є суддею-доповідачем у даній справі, з 22.08.20022 по 04.09.2022 перебувала у відпустці.

Згідно з ч. 1 статті 12, ч. 1 статті 250 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами загального або спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 3 статті 12, ч. 1 статті 247 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надсилав.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як було встановлено судом І інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юст» (постачальник за договором) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (покупець за договором) укладено договір поставки №319/Д33-21, відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався поставляти покупцю, а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов даного договору за асортиментом, кількістю та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток №1 до договору).

Ціна договору складає 359000 грн. (з ПДВ) (п. 3.1 договору).

Розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі на підставі наданого постачальником рахунку протягом 90 календарних днів з дати підписання видаткових накладних (п. 4.1 договору).

Товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (п. 5.5 договору).

Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлений товар відповідно до умов договору (п 6.1.1 договору).

Відповідно до п. 11.1 договір діє до 31.12.2021 включно, а в частині виконання грошових зобов`язань - до повного виконання.

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ч.ч. 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Місцевим судом встановлено, що на виконання умов укладеного договору поставки від 02.04.2021 №319/Д33-21 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято передбачений договором товар, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін видатковою накладною від 10.06.2021 №309 на суму 359000 грн. 00 коп., копія якої наявна в матеріалах справи.

27.11.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №03/21-11, яка була отримана останнім 30.11.2021. 09.12.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №03/21-11, яка була отримана останнім 13.12.2021. Відповіді на претензії відповідачем позивачу не надано.

Відповідачем було оплачено поставлений товар на суму 359000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 23.12.2021 №761428 та від 20.01.2022 №762624.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплати суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Одночасно необхідно зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення щодо якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04).

Отже, вирішуючи питання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, суд повинен на підставі поданих сторонами доказів встановити, що заявлена до стягнення сума боргу дійсно сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі.

Суд І інстанції встановивши, що відповідач, після відкриття порушення провадження у даній справі оплатив основну суму заборгованості, закрив провадження щодо стягнення 300000 грн. основного боргу у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Рішення суду в цій частині не оскаржується відповідачем, апеляційна скарга доводів на спростування викладених обставин не містить.

Також апеляційна скарга не містить доводів та вимог щодо незгоди відповідача із присудженням до стягнення 10510 грн. 39 коп. інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку із простроченням оплати за поставлений товар.

Стосовно заявленої та присудженої до стягнення суми 3398 грн. 95 коп. 3 % річних, на безпідставності задоволення якої наголошує відповідач, колегія суддів зауважує наступне.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Приписами ч. 2 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, як це передбачено приписами частини 1 статті 627 ЦК України.

Як вбачається зі змісту п. 7.14 Договору поставки від 02.04.2021 №319/Д33-21, сторони дійшли згоди, що за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, покупець на вимогу продавця зобов`язаний сплатити 0 (нуль) процентів річних від простроченої суми.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву наголошував про наявність такого пункту договору, заперечуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Наведене залишилось поза увагою суду І інстанції.

Отже, оскільки сторонами договору поставки від 02.04.2021 №319/Д33-21 встановлено інший розмір процентів, ніж передбачено положеннями частини 2 статті 625 ЦК України, врахувавши передбачену зазначеними вище нормами свободу договору, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні правові підстави для задоволенні вимог про стягнення 3% річних за порушення відповідачем грошового зобов`язання.

І відповідно рішення в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у позові про стягнення з відповідача 3398 грн. 95 коп. 3 % річних, а апеляційна скарга - задоволенню.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо безпідставного покладання на відповідача судового збору у повному обсязі на підставі ч. 9 статті 129 ГПК України, колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У даній справі суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 300000 грн відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України, безпідставно присудив до стягнення з відповідача на користь позивача судового збору з посиланням на положення частини дев`ятої статті 129 ГПК України, нарахованого на базі суми основного боргу (300000 грн.) у частині якого було закрито провадження у справі та покладення судового збору незалежно від результатів вирішення спору на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Отже, оскільки спір було вирішено лише щодо заявлених 10510 грн 39 коп. інфляційних втрат та 3398 грн 95 коп. 3 % річних, відповідно відсутні правові підстави для покладання на відповідача судового збору в повному обсязі (враховуючи суму основного боргу у розмірі 300000 грн).

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повність або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині (п. 2 цієї статті).

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкових висновків щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача 3398,95 грн - 3% річних, внаслідок чого рішення підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга не містить вимог та доводів щодо оскарження рішення суду І інстанції в іншій частині позовних вимог.

Враховуючи викладене колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про часткове скасування судового рішення у даній справі та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати розподіляються у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 231, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі № 910/300/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/300/22 скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст» 3398,95 грн - 3% річних. Прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

3. Пункт 3 резолютивної частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі № 910/300/22 викласти в наступній редакції «Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юст" (03134, місто Київ, вулиця Трублаїні, будинок 2, ідентифікаційний код 30439872) 10510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн. 39 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору у розмірі 157 грн. 66 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст» (03134, місто Київ, вулиця Трублаїні, будинок 2, ідентифікаційний код 30439872) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) 3721 грн. 50 коп витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Справу №910/300/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков