РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2022Справа № 910/3903/22

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/3903/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Альфа Корм»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу

СУТЬ СПОРУ:

26 травня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» (позивач) надійшла позовна заява № 26/05/22-г/041 від 26.05.2022 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Альфа Корм» (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні № 2835 від 01.11.2021 року у розмірі 62 918,80 грн., з них: основного боргу - 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень), пені - 1559,53 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 53 копійки), 3% річних - 181,33 грн. (сто вісімдесят одна гривня 33 копійки) та інфляційного збільшення - 1177,94 грн. (одна тисяча сто сімдесят сім гривень 94 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч умовам договору про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні № 2835 від 01.11.2021 року та заявки № 1 на перевезення вантажу в міжнародному сполученні від 01.11.2021 року не здійснив в повному обсязі оплату послуг з перевезення вантажу, тому в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 60 000,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 1559,53 грн., 3% річних у розмірі 181,33 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 1177,94 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/3903/22 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 240, ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2022 року у справі № 910/3903/22 вручено уповноваженому представнику відповідача - 08.06.2022 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 23.06.2022 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» (надалі - позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Альфа Корм» (надалі - відповідач, замовник) укладено договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом № 2835 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, перевізник зобов`язується за дорученням і за рахунок замовника, від власного імені та власним транспортом надати послуги з перевезення вантажу в межах території України та в міжнародному сполученні.

Згідно з п. 1.2. договору перевізник надає послуги, передбачені цим договором, на підставі заявки, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору для здійснення замовлення за цим договором замовник надає перевізнику заявку з наступною інформацією: строк (дата та час) подачі транспортного засобу під завантаження, найменування вантажу, адреса завантаження, адреса розвантаження, адреса замитнення, адреса розмитнення, маршрут, дата завантаження , дата розвантаження, вид пакування, кількість місць, загальна вага, загальний об`єм, вартість вантажу, грн. (од./загальна), вимоги до рухомого складу, відповідальна особа Вантажовідправника (ПІБ, конт. номер тел.), відповідальна особа вантажоодержувача (ПІБ, конт. номер тел.).

За приписами п. 2.2. договору заявка на перевезення вантажу направляється замовником перевізнику засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою за 1 (один) робочий день до дня завантаження, на який замовляється (-ються) транспортний (-і) засіб (-оби). Перевізник зобов`язаний протягом 2 (двох) годин від моменту отримання такої заявки направити замовнику засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою заявку з підписом уповноваженої особи перевізника про її прийняття, скріплену печаткою перевізника.

Відповідно до п. 2.2. договору перевізник передає замовнику належним чином оформлені оригінали ТТН/СМR (з відмітками вантажовідправника та вантажоодержувача), рахунки-фактури, Акти виконаних робіт, інші документи, передбачені чинним законодавством України, цим договором. У рахунках-фактурах і Актах виконаних робіт перевізник обов`язково вказує номер цього договору, на підставі якого було виконано перевезення й номери ТТН/СМR, що підтверджують виконання зазначеного перевезення. У випадку, якщо при прийомі-передачі вантажу між перевізником, вантажовідправником та/чи вантажоодержувачем були оформлені Акти приймання-передачі вантажу, перевізник надає замовнику оформлений та підписаний екземпляр такого Акту.

Згідно з п. 3.2.1. договору вчасно одержувати оплату за послуги, надані відповідно до умов цього договору, в т.ч. погоджену сторонами оплату за переадресування, за понаднормовий простій під завантаженням/розвантаженням й інші, передбачені цим договором платежі.

В п. 4.1. договору визначено, що строки оплати та вартість послуг перевізника згідно умов даного договору визначається у відповідній заявці.

Відповідно до п. 4.2. договору підставою для здійснення замовником грошового платежу за надані перевізником є факт отримання замовником оригіналів рахунків-фактур, Актів виконаних робіт та товаро-супровідних документів.

Згідно з п. 4.3. договору за результатами виконаних робіт перевізник виставляє рахунок, акт і передає СМR замовнику.

Відповідно до п. 4.4. договору датою оплати і датою належного виконання зобов`язань замовника по оплаті вважається дата списання коштів з банківського рахунку замовника.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2022 року (включно). У випадку, якщо 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії договору, жодна із сторін письмово не заявить про свій намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах (п. 8.1. договору).

01.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Альфа Корм» було укладено заявку № 1 на перевезення вантажу в міжнародному сполученні, за умовами якої позивач зобов`язався здійснити перевезення вантажу за маршрутом: Україна - Грузія; дата завантаження: 02.11.2021 року; термін доставки: 08.11.2021 року - 12.11.2021 року; ставка за перевезення: 2800,00 доларів по курсу НБУ на день завантаження; умови оплати: протягом 21 банківського дня після отримання оригіналів відповідно до пункту 4.2. договору.

На виконання заявки № 1 від 01.11.2021 року позивач виконав перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 02.11.2021 року. Міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 02.11.2021 року містить дані, передбачені статтею 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, до якої приєдналася Україна згідно із Законом України від 01.08.2006 №57-V "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів", у тому числі визначена вага вантажу (графа 11 накладної), зазначений вантажовідправник, місце і дата прийняття вантажу до перевезення, адреса розвантаження, перевізник тощо. При цьому положеннями Конвенції не вимагається необхідність посилання на договір перевезення.

Позивач зазначає, що 20.12.2021 року надіслав відповідачу оригінали документів на оплату послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, а саме: акт надання послуг № 700 від 16.11.2021 року та рахунок на оплату № 700 від 16.11.2021 року на суму 73 621,00 грн., на підтвердження чого надав експрес-накладну № 006581776 ТОВ «Нова Пошта».

За надані послуг відповідач розрахувався частково, внаслідок чого відповідач, за розрахунками позивача, має заборгованість у розмірі 60 000,00 грн.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідачем повна оплата за надані позивачем послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні здійснена не була, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 60 000,00 грн., що стало підставою звернення позивача з позовом до суду. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 1559,53 грн., 3% річних у розмірі 181,33 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 1177,94 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором перевезення.

Згідно із статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За приписом пункту 1 статті 1 Конвенції вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником (пункт 1 статті 9 Конвенції).

За таких обставин надана позивачем товарно-транспортна накладна (CMR) приймається судом в якості належного та допустимого доказу виконання позивачем зобов`язань за заявкою № 1 від 01.11.2021 року.

Як вже зазначалося судом вище, в пункті 4.2. договору визначено, що підставою для здійснення замовником грошового платежу за надані перевізником є факт отримання замовником оригіналів рахунків-фактур, Актів виконаних робіт та товаро-супровідних документів.

У заявці № 1 від 01.11.2021 року сторони визначили умови оплати протягом 21 банківського дня після отримання оригіналів відповідно до пункту 4.2. договору.

Так, на підтвердження факту направлення відповідачу оригіналів документів, визначених пунктом 4.2. договору, позивач надав експрес-накладну № 006581776 ТОВ «Нова Пошта», яка не приймається судом у якості належного доказу на підтвердження факту направлення, а рівно і факту отримання відповідачем оригіналів документів, передбачених п. 4.2 договору, оскільки така експрес-накладна № 006581776 ТОВ «Нова Пошта» подана у нечитабельному вигляді.

Водночас суд відмічає, що на підтвердження часткової оплати послуг з перевезення вантажів позивач до позовної заяви надав платіжні доручення № 437 від 22.02.2022 року на суму 2500,00 грн. та № 545 від 19.04.2022 року на суму 11 121,00 грн.

Так, з платіжного доручення № 437 від 22.02.2022 року вбачається, що у призначенні платежу зазначається, що оплата 2500,00 грн. здійснена відповідачем за транспортні послуги згідно рахунку № 700 від 16.11.2021 року.

Отже, сплатою коштів у сумі 2500,00 грн. фактично відповідач засвідчив факт наявності у нього оригіналів документів та визнав наявність обов`язку сплатити вартість наданих послуг з перевезення.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що станом на 22.02.2022 року у відповідача наявні документи, необхідні для здійснення оплати за наданні спірні послуги з перевезення вантажів.

Доказів на спростування викладеного судом вище відповідач не надав.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення повної оплати вартості наданих послуг з перевезення вантажів, а наявність заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач доказів сплати боргу в повному обсязі станом на день розгляду справи суду не надав.

Крім того, відповідач контррозрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу до суду не надав та не надіслав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 60 000,00 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 1559,53 грн., 3% річних у розмірі 181,33 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 1177,94 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати послуг.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В п. 5.3 договору передбачено, що у разі прострочення оплати замовником послуг перевізника, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

З наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційного збільшення вбачається, що позивач такі нарахування здійснює за період з 24.01.2022 року по 21.02.2022 року на суму боргу 73 621,00 грн. та за 23.02.2022 року на суму боргу 71 121,00 грн.

Враховуючи факт часткової оплати відповідачем спірних послуг 22.02.2022 року та відсутність у матеріалах справи доказів отримання відповідачем оригіналів документів передбачених п. 4.2. договору, суд дійшов висновку, що нарахування пені, 3% річних та інфляційного збільшення за період з 24.01.2022 року по 22.02.2022 року є безпідставним.

Відтак, правомірним у даному випадку є нарахування пені та 3% річних за 23.02.2022 року.

Здійснивши перевірку розрахунку пені за 23.02.2022 року судом встановлено, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 38,97 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 1520,56 грн. позивачу належить відмовити.

Згідно з приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних за 23.02.2022 року, судом встановлено, що він виконаний арифметично вірно, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком позивача, становить 5,85 грн., а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 5,85 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо інфляційного збільшення у сумі 1177,94 грн. суд зазначає наступне.

Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених КУ гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Інфляційний показник не поширюється на випадки стягнення боргу в еквіваленті до іноземної валюти.

Враховуючи зазначене, положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України в частині інфляційного збільшення не можуть бути застосовані до боргового зобов`язання в доларах США, а тому позовні вимоги про стягнення інфляційного збільшення задоволення не підлягають.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 60 044,82 грн., з них: основного боргу - 60 000,00 грн., 3% річних - 5,85 грн. та пені - 38,97 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2367,67 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивачем не доведено реальність (дійсність) понесених ним адвокатських витрат.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Альфа Корм» (ідентифікаційний код 42774643, адреса: 03049, м. Київ, вул. Генерала Геннадія Воробйова (Курська), 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» (ідентифікаційний код 38914613, адреса: 01021, м. Київ, Печерський узвіз, буд. 13, оф. 23) грошові кошти: основного боргу - 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень), 3% річних - 5,85 грн. (п`ять гривень 85 копійок), пені - 38,97 грн. (тридцять вісім гривень 97 копійок) та судовий збір - 2367,67 грн. (дві тисячі триста шістдесят сім гривень 67 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 06.09.2022р.

Суддя О.В. Котков