ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2022 року м. Дніпро Справа № 904/921/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Мороза В.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Бєлік В.Г.) від 29.06.2022р. у справі № 904/921/22

за позовом Приватного підприємства "Радос", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення суми забезпечення виконання договору про закупівлю товару № 45/12/525В від 02.02.2021 у розмірі 152 700,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2022р. у справі № 904/921/22 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ) на користь Приватного підприємства "Радос" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, ) суму основного боргу у розмірі 152 700,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2022р. у справі № 904/921/22 скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення 3 000,00грн. на правничу допомогу відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивачем не доведено належними доказами реальності адвокатських витрат, заявлених до стягнення, та обґрунтованості їх розміру, адже справа є незначної складності.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.07.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2022р. у справі № 904/921/22 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач надіслав до апеляційного суду електронною поштою відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а обґрунтованість розміру адвокатських витрат повністю доведеною. Також у відзиві позивач просить апеляційний суд стягнути з відповідача додаткові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом справи у сумі 4000,00грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено місцевим господарським судом та не оспорюється сторонами, 02.02.2021 між Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі Покупець/Відповідач) та Приватним підприємством "Радос" (далі Постачальник/Позивач) було укладено договір про закупівлю товару № 45/13/525В (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари, зазначені в п. 1.2. Договору, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Постачальник зобов`язується поставити Арматура трубопроводів: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої, код 4213 (Клапана, засувки, конденсатовідники) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору (п.1.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.1. Договору постачальник повинен поставити покупцеві товар, якість якого відповідає умовам діючих стандартів, ТУ, тощо та підтверджується письмовим документом, який надає підприємство виготовлювач або правомочний орган.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що сума (ціна) договору, відповідно до специфікації № 1 становить 2 545 000,00 грн., крім того податок на додану вартість 20% - 509 000,00 грн. Загальна сума становить 3 054 000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20%.

За умовами пункту 4.1. Договору товар, який поставляється відповідно до цього договору, сплачується покупцем за погодженими цінами в національній валюті України.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що покупець здійснює оплату отриманої партії товару по факту його поставки протягом 60-ка календарних днів.

Поставка товару здійснюється партіями в період лютий - грудень 2021 року. Обсяг кожної партії уточнюється у заявках підписаних працівниками покупця. Термін поставки кожної партії товару протягом 15-ти календарних днів після отримання заявки. Заявка може направлятися постачальнику за допомогою електронних засобів зв`язку (факс, електронна пошта, тощо) з наступним направленням оригіналів документів на адресу вказаної в цьому договорі (отримання постачальником оригіналу заявки не є обов`язковим) (п. 5.1. Договору).

Відповідно до 5.2. Договору поставка товару здійснюється відповідно на умовах DDP (склад Покупця, вул. Першотравнева, 2д, м. Жовті Води, Дніпропетровська область) відповідно до ІНКОТЕРМС 2010.

Пунктом 8.1 Договору сторони передбачили, що Постачальник вносить забезпечення виконання Договору про закупівлю у вигляді завдатку у розмірі 5% вартості Договору про закупівлю.

Відповідно до пп. 8.3.1 п. 8.3 Договору, Покупець повертає забезпечення виконання Договору про закупівлю після виконання Постачальником такого Договору.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021 року, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 12.1. договору).

Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку, про що сторони підписують додаткову угоду (п. 12.2. Договору).

Постачальник здійснив поставку Товару, передбачену умовами Договору в об`ємах, вказаних у заявках, які були отримані від Покупця на загальну суму 2 788 372,80 грн.

Фвкт здійснення позивачем поставки товару, обумовленого договором, підтверджено наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних №63 від 12.04.2021 року на суму 452644,80 грн., №77 від 28.04.2021 року на суму 338120.40 грн., №85 від 12.05.2021 року на суму 297018,00 грн., №92 від 21.05.2021 року на суму 156261,60 грн., №93 від 28.05.2021 року на суму 635349,60 грн., №98 від 03.06.2021 року на суму 516250,80 грн., №99 від 03.06.2021 року на суму 84000,00 грн., №115 від 06.07.2021 року на суму 71192,40 грн., №118 від 09.07.2021 року на суму 237535,20 грн. Зазначені накладні підписані отримувачем товару, з боку відповідача відсутні будь-які зауваження щодо кількості та якості продукції.

На виконання умов п. 8.1 Договору, Постачальник вніс на рахунок Покупця забезпечення виконання Договору про закупівлю у вигляді завдатку у розмірі 5% від вартості Договору, а саме 152 700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2082 від 21.01.2021 року.

Відповідно до пп. 8.3.4. п. 8.3. Договору, Замовник повертає забезпечення Покупцю згідно з умовами, зазначеними в Договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин та після отримання Покупцем письмового запиту від Постачальника.

06.01.2022 року листом № 8-060122 позивач просив здійснити повернення коштів за забезпечення виконання договору про закупівлю у сумі 152 700,00 грн. (номер відправлення 380).

Станом на 11.04.2022 рік відповіді на даний лист ПП Радос не отримало, кошти на рахунок повернуті не були.

Пунктом 11.1. Договору у випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.

03.02.2022 на виконання вимог договору та чинного законодавства України до Відповідача була направлена претензія №37 від 02.02.2022 року з вимогою у добровільному порядку здійснити повернення коштів за забезпечення виконання договору про закупівлю у сумі 152 700,00 грн.

Згідно інформації з офіційного сайту АТ Укрпошта поштове відправлення № 074 доставлено до точки видачі та вручено 08.02.2022.

У претензії № 37 від 02.02.2022 вказано, що здійснити повернення коштів за забезпечення виконання договору про закупівлю у сумі 152 700,00 грн. необхідно протягом 10 днів з дня отримання даної претензії. Таким чином граничним строком для сплати суми заборгованості по претензії - 19.02.2022.

Жодної відповіді або заперечення на претензію не надавалося. Повернення коштів для забезпечення виконання договору про закупівлю у сумі 152 700,00 грн. не здійснено, що і стало підставою для звернення позивача до суду для захисту свого порушеного права.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2022р. у справі № 904/921/22 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Приватного підприємства "Радос" суму основного боргу у розмірі 152 700,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Також зазначеним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 3 000,00 грн. Саме в цій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2022р. у справі № 904/921/22 і оскаржується відповідачем та згідно з ч. 2 ст. 269 ГПК України переглядається апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження несення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00грн. до матеріалів справи було долучено ордер серії АЕ № 1123823 від 11.04.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДП № 3661 від 12.03.2018 року, договір про надання правової допомоги № 2/2022 від 04.01.2022 року, акт про надання правової допомоги від 11.04.2022 року.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 цього ж Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем дотримані вимоги ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме: позивачем здійснено звернення до суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу одночасно із зверненням до суду з позовною заявою.

В підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., позивачем додано до матеріалів справи належним чином посвідчені копії наступних документів: договору про надання правової допомоги № 2/2022 від 04.01.2022, укладеного ПП Радос з Адвокатським бюро Шашликов та партнери, актів про надання правової допомоги від 11.04.2022 на суму 5 000,00 грн., в якому міститься детальний опис виконаних робіт.

Також, в матеріалах справи міститься копія Ордеру серія АЕ № 1123823 від 11.04.2022 на надання правової допомоги адвокатом Шашликовим Д.Г.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява складена і підписана адвокатом Шашликовим Д.Г., що підтверджує факт надання послуг, зазначених в Акті про надання правової допомоги по договору про надання правової допомоги № 2/2022 від 04.01.2022 та Детальному описі робіт (наданих послуг).

Крім того, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Правова позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Водночас, розподіляючи витрати ПП "Радос" на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (висновок Верховного Суду, викладений у справі № 904/4507/18, постанова від 12.05.2020).

За таких обставин, враховуючи наявність заперечень відповідача щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу; відсутність складних та будь-яких розрахунків в позовній заяві; оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, незначний обсяг доказів у справі, заборгованість складається з суми неповернення завдатку; ціну позову, наявність усталеної судової практики щодо розгляду спорів про стягнення заборгованості за поставлену продукцію, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав не присуджувати на користь позивача заявлену суму повністю, а зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу до 3 000,00 грн.

Отже, судом враховані заперечення відповідача проти стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи у сумі 5000,00грн. та зменшено її, що відповідає фактичним обставинам справи, вищенаведеним нормам процесуального права, правовим позиціям Європейського суду з прав людини та Верховного Суду.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги апелянта безпідставними, а оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2022р. у справі № 904/921/22 відсутні.

Щодо клопотання позивача, викладеного у відзиві на апеляційну скаргу, про стягнення з відповідача додаткових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом справи у сумі 4000,00грн., що підтверджується поданими позивачем до відзиву доказами, то колегія суддів вважає за необхідне його задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 1000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, тому заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом справи не є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та необхідним часом на підготовку відзиву на апеляційну скаргу, а також не відповідає засадам пропорційності.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2022р. у справі № 904/921/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2022р. у справі № 904/921/22 залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ідентифікаційний код 14309787) на користь Приватного підприємства "Радос" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, ідентифікаційний код 25522053) витрати на правничу допомогу в апеляційному суді в розмірі 1 000,00 грн.

Видачу наказу згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя В.Ф. Мороз