номер провадження справи 27/11/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2022 Справа № 908/120/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Хрипко О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ХІМЛАБОРРЕАКТИВ (03006 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 57/3, ідентифікаційний код юридичної особи 23522853)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032 м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661)

про стягнення 984 659 грн. 58 коп.

за участю

представника позивача: Вінокуров В.О., дов. № б/н від 03.09.2019

представник відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

11.01.2022 в системі Електронний суд Товариством з обмеженою відповідальністю ХІМЛАБОРРЕАКТИВ до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом сформована позовна заява про стягнення з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 892 080 грн. 00 коп. основного боргу, 63 926 грн. 54 коп. інфляційних втрат, 28 653 грн. 04 коп. 3 % річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022 позовну передано судді Дроздовій С.С., присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/120/22.

Ухвалою суду від 14.01.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

25.01.2022 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ХІМЛАБОРРЕАКТИВ надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду.

Ухвалою суду від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/120/22, присвоєно справі номер провадження 27/11/22.

Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 28.02.2022.

15.02.2022 від відповідача надійшов письмовий відзив, відповідно до якого заперечував проти розгляду справи в Господарському суді Запорізької області та зазначив, що спір повинен розглядати Господарський суд м. Києва просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказав, що відносно оплати частини вартості продукції в розмірі суми ПДВ, оскільки строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ в Договорі не встановлений, вимога щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ 290000 грн. не надходила, строк оплати вартості товару в розмірі суми ПДВ не настав, в зв`язку з чим, зобов`язання з оплати ПДВ не є простроченим.

Ухвалою суду від 28.02.2022 відкладено розгляд справи, у зв`язку з введенням з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, неявкою сторін у судове засідання, призначене на 28.02.2022, відкладено без визначення дати наступного засідання.

27.06.2022 на адресу суду надійшло клопотання позивача щодо повідомлення про стан та дату розгляду справи.

Ухвалою суду від 30.06.2022 продовжено розгляд справи № 908/120/22 за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 26 липня 2022.

13.07.2022 від відповідача електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та лист про відсутність технічної можливості участі в судових засіданнях в режимі відео конференції.

Представник позивача в судовому засіданні 26.07.2022 заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

26.07.2022 від позивача надійшли письмові заперечення на клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно до яких вказано, що відповідачем у справі є юридична особа та відповідач не позбавлений права заявляти клопотання про участі у справі в режимі відеоконферензв`язку з м. Київ.

Ухвалою суду від 26.07.2022 відкладено розгляд справи на 25.08.2022.

У судовому засіданні 25.08.2022 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме на комплексі Акорд.

Судове засідання проводилось в режимі відеоконференцзв`язку.

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представнику відповідача, який прибувв судове засідання, йорго права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача в судове засідання 25.08.2022 підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 25.08.2022 не з`явився. 04.08.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з відсутністю технічної можливості ВП «Запорізька АЕС» доступу до мережі інтернет.

Суд розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовив в його задоволенні, в зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки відповідачем у даній справі є юридична особа Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, факт окупації м. Енергодар жодним чином не впливає на юридичну особу, яка знаходиться у м. Київ.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ХІМЛАБОРРЕАКТИВ (Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (Покупець) укладено Договір поставки товару № 288(1)20УК/53-121-01-20-09553 від 28.07.2020 (13.07.2020) (Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, вказаний в п. 1.1 Договору. Загальна вартість погодженої до поставки продукції складає 1740000 грн. 00 коп. з ПДВ (290000 грн.).

Згідно п. 1.2 Договору строк поставки продукції вересень-жовтень 2020.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 120-ти календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації Постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених ГК України випадках і порядку.

Відповідно до п. 4.1 Договору поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010, на умовах DDР - м. Енергодар. Вантажоодержувач: Запорізьке відділення ВП «Складське господарство», вул. Промислова, 133 (склад), м. Енергодар, Запорізької області.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що у випадку неналежного виконання або невиконання сторонами зобов`язань за Договором сторони несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства.

На виконання умов Договору Постачальник здійснив поставку продукції на загальну суму 1740000 грн. 00 коп., що підтверджується видатковими накладними:

№ Х0028078 від 05.11.2020 на суму 469680 грн. 00 коп., податкова накладна на суму 469680 грн. 00 коп. відповідно до квитанції № 1 зареєстрована 20.11.2020. В рахунок оплати даної поставки відповідачем здійснено платіж 23.09.2021 в сумі 200000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15746, 24.09.2021 в сумі 269680 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15819;

№ Х0029424 від 18.11.2020 на суму 378240 грн. 00 коп., податкова накладна на суму 378240 грн. 00 коп. відповідно до квитанції № 1 зареєстрована 04.12.2020. В рахунок оплати вказаної поставки відповідачем здійснено наступні платежі: 24.09.2021 сплачено 230 320 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 15832, 28.09.2021 сплачено 147920 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 15944;

№ ХМ003326 від 29.12.2020 на суму 141 840 грн. 00 коп. та № Х0033493 від 29.12.2020 на суму 750 240 грн. 00 коп., податкова накладна на загальну суму 892080 грн. відповідно до квитанції № 1 зареєстрована 15.01.2021.

Матеріали справи містять претензію вих. № 288 від 27.07.2021 що надіслана відповідачу з вимогою перерахувати за користь позивача суму заборгованості за Договором. Відповідь на вказану вище претензію матеріали справи не містять.

Позивач вказав на те, що сума несплаченої заборгованості відповідача за поставлену продукцію складає 892080 грн. 00 коп., натомість відповідачем не виконано належним чином своїх зобов`язань з оплати товару, в зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання Договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав своє зобов`язання, а саме, поставив відповідачу продукцію на загальну суму 1740000 грн. 00 коп., що підтверджується двосторонньо підписаними видатковими накладними: № Х0028078 від 05.11.2020 на суму 469680 грн. 00 коп., № Х0029424 від 18.11.2020 на суму 378240 грн. 00 коп., № ХМ003326 від 29.12.2020 на суму 141 840 грн. 00 коп. та № Х0033493 від 29.12.2020 на суму 750 240 грн. 00 коп. без заперечень та зауважень.

Однак, матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем товару, згідно умов Договору.

Відповідачем не заперечувався факт належної поставки позивачем продукції та факт її прийняття відповідачем.

За таких обставин, з наведеного вище вбачається, що товар по Договору не було оплачено відповідачем позивачу в повному обсязі, в зв`язку з чим відповідачем порушено умови Договору, а сума неоплаченого товару склала 892080 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу за поставлену продукцію в розмірі 892080 грн. 00 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за загальний період з 06.03.2021 по 10.01.2022 (по кожній накладній окремо) суму 28653 грн. 04 коп. 3 % річних та 63926 грн. 54 коп. втрат від інфляції за період з березня 2021 по грудень 2021.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Надані розрахунки 3 % річних, втрат від інфляції перевірені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановлено, що нарахування позивачем даних сум, у зв`язку з порушенням умов Договору не суперечать нормам діючого законодавства України. Розрахунки виконані позивачем вірно. В зв`язку з чим, судом підлягає стягненню з відповідача за загальний період з 06.03.2021 по 10.01.2022 (по кожній накладній окремо) суму 28653 грн. 04 коп. 3 % річних та 63926 грн. 54 коп. втрат від інфляції за період з березня 2021 по грудень 2021.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 238 ГПК України, … суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу (ч. 10).

З огляду на вказане, а також приймаючи до уваги посилання позивача на вказану законодавчу норму, суд вважає за необхідне зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення).

При цьому, органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду у даній справі, нараховувати 3 % річних за формулою: сума 3 % річних = сума залишку основного боргу х 3 % х кількість днів прострочення : 365, починаючи з 11.01.2022 до моменту виконання рішення.

Що стосується заперечень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, суд вважає такі твердження безпідставними для даного спору, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та доведено позивачем, на виконання умов Договору Постачальник здійснив поставку товару, претензій з боку відповідача жодних не було, товар по кількості та якості був прийнятий у повному обсязі. Необґрунтованим є також твердження відповідача щодо не доведення обставин порушення відповідачем умов Договору в частині виплати вартості продукції у розмірі ПДВ. Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 3.2 Договору). Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, а саме поставив товар відповідачу зі складанням передбачених договором документів. Строк виконання зобов`язання з оплати товару відповідно до умов Договору встановлений після реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН в установленому ПК України порядку та не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ. Відповідач товар прийняв без заперечень та зауважень, а тому повинен був здійснити оплату за умовами Договору, а саме шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 120 календарних днів з моменту поставки товару. Будь-яких доказів звернення до позивача з приводу не передання податкової накладної відповідач суду не подав.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 29 ГПК України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу; позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Так, у випадку наявності спору, який випливає з діяльності філії, позов, за вибором за приписами частини 3 статті 29 ГПК України подання позову за місцем знаходження відокремленого підрозділу правомірне, якщо спір виникає саме з його діяльності. А отже при визначенні територіальної підсудності ключовим чинником є пов`язаність спору з фактом здійснення філією відповідача господарської діяльності.

Даний спір пов`язаний з діяльністю філії відповідача - Відокремленого підрозділу «ЗАПОРІЗЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ», оскільки Договір поставки товару № 288(3)20УК/53-121-01-20-09553 від 28.07.2020, заборгованість з оплати поставленого товару за яким є предметом спору, укладений позивачем саме з ВП «ЗАЕС», та з боку відповідача підписаний посадовою особою саме ВП «ЗАЕС» - заступником Генерального директора з забезпечення виробництва Заниборщем Петром Васильовичем; товар за Договором було поставлено саме на адресу ВП «ЗАЕС» відповідно до п. 4.1. Договору: м. Енергодар, вантажоодержувач: Запорізьке відділення ВП «Складське господарство», вул. Промислова, 133 (склад), м. Енергодар Запорізької області; укладення Договору і відповідні поставки товару є наслідком проведеної процедури державних закупівель, замовником за якою є саме ВП «ЗАЕС»; приймання, розгляд та прийняття/відхилення тендерних пропозицій в рамках якої здійснював саме тендерний комітет ВП «ЗАЕС», він же і приймав рішення щодо визначення переможця процедури закупівлі та укладення з таким переможцем Договору.

Таким чином, враховуючи те, що ВП «ЗАЕС» не має статусу юридичної особи, проте є стороною Договору, а також те, що поставка Товару здійснювалась саме за місцезнаходженням ВП «ЗАЕС» в Запорізьку область, позивач обґрунтовано вирішив, користуючись наданим йому правом відповідно до ст. 29 ГПК України, пред`явити цей позов до відповідача як юридичної особи але за місцезнаходженням ВП «ЗАЕС».

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 129 ГПК України судовий збір покладається відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ХІМЛАБОРРЕАКТИВ до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032 м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ХІМЛАБОРРЕАКТИВ (03006 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 57/3, ідентифікаційний код юридичної особи 23522853) 892080 (вісімсот дев`яносто дві тисячі вісімдесят ) грн. 00 коп. основного боргу, 28653 (двадцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят три) грн. 04 коп. 3 % річних, 63926 (шістдесят три тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн. 54 коп. інфляційних втрат, 14769 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 89 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду у даній справі, нараховувати 3 % річних за формулою: сума 3 % річних = сума залишку основного боргу х 3 % х кількість днів прострочення : 365, починаючи з 11.01.2022 до моменту виконання рішення.

Рішення оформлено та підписано 31.08.2022.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.