ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2022 р. Справа № 910/16743/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 (дата складення повного тексту рішення - 29.12.2021) (суддя Гулевець О.В.)

у справі № 910/16743/21 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 10 096,45 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. 13.10.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - ТОВ "Маркс.Капітал", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ, відповідач) про стягнення 10 096,45 грн, з яких 1 056,58 грн 3 % річних, 5 366,99 грн інфляційних втрат, 3 672,88 грн пені (а.с. 1-7).

2. Позовні вимоги мотивовані з посиланням на те, що цивільно-правову відповідальність власника/водія транспортного засобу "ВАЗ 2103", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), було застраховано в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Україна" (далі - ПрАТ "СК"Україна"), яке визнано банкрутом, проте шкоду, завдану внаслідок ДТП, особі, яка постраждала внаслідок ДТП, не виплачено. З огляду на те, що позивач набув права кредитора у таких зобов`язаннях, він звернувся із вказаним позовом.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 у справі № 910/16743/21 позов задоволений повністю.

4. Рішення мотивовано тим, що в даному випадку, на підставі норм п. 20.3 ст. 20 та ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", до МТСБУ має місце перехід обов`язків за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ліквідованого страховика. При цьому, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") суми 3 % річних, інфляційних втрат, пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

5. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 у справі № 910/16743/21, МТСБУ звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення і відмовити в задоволенні позовних вимог повністю до МТСБУ.

6. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що судом першої інстанції неналежно досліджено обставини щодо позовної давності, яка, на його думку, має обраховуватись з дати ДТП та пропущена на момент звернення з позовом. Відповідач зазначає, що вимоги щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є повністю погашеними відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з огляду на недостатність майна боржника (ПрАТ "СК"України"), а МТСБУ не є правонаступником боржника, тому на нього не може бути покладено обов`язків такої особи. Відповідач вважає, що договором про відступлення права вимоги не було передано право вимоги 3 % річних та інфляційних втрат. На переконання відповідача, покладення додаткового обов`язку на МТСБУ (особу, яка не порушувала грошове зобов`язання) щодо виплати інфляційних втрат, 3 % річних та пені є неправомірним, оскільки відповідальність має індивідуальний характер та ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за іншу особу.

7. Також відповідачем в апеляційні скарзі викладено клопотання про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

8. 18.01.2022 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022 передані колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, Корсак В.А., Владимиренко С.В.

9. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16743/21; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою МТСБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 у справі № 910/16743/21 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду міста Києва.

10. 08.02.2022 на виконання вищезазначеної ухвали до Північного апеляційного господарського суду надійшли з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16743/21.

11. У зв`язку із перебуванням судді Владимиренко С.В. з 14.02.2022 по 18.02.2022 у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/16743/21.

12. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, для розгляду справи № 910/16743/21 визначено колегію суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, Євсіков О.О., Корсак В.А.

13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 апеляційну скаргу МТСБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 у справі № 910/16743/21 залишено без руху; надано МТСБУ строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

14. 04.05.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

15. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою МТСБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 у справі № 910/16743/21; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 30.05.2022.

16. Зважаючи на воєнний стан в Україні, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Позиції учасників справи

17. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти тверджень відповідача щодо пропуску позовної давності та повідомляє, що обсяг зобов`язань, які перейшли до МТСБУ у зв`язку з визнанням ПрАТ "СК "Україна" банкрутом, передбачає відшкодування основної суми боргу та штрафних санкцій за невиконання страховиком своїх зобов`язань.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

18. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 08.09.2015 у справі № 758/9263/15-п встановлено, що 08.07.2015 в м. Києві по вул. Мостицькій відбулась ДТП за участю автомобіля "ВАЗ 2103", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля "Ford Focus", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказаною постановою водія транспортного засобу "ВАЗ 2103", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с. 8-9).

19. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ "СК "Україна" на підставі полісу № АІ/5605732 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 10, 11).

20. Вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля "Ford Focus", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , завданого в результаті ДТП, з урахуванням фізичного зносу склала 16 931,83 грн, що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ від 28.07.2015 № 46С/07/15 та ремонтною калькуляцією (а.с. 13-30).

21. Позивач зазначає, що 20.07.2015 ОСОБА_2 подала до ПрАТ "СК "Україна" заяву про страхове відшкодування.

22. 16.11.2015 між ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) (цедент) та Фізичною особою-підприємцем Шияном Денисом Сергійовичем (далі - ФОП Шиян Д.С.) (цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, на підставі якого ОСОБА_2 відступила ФОП Шияну Д.С. права вимоги в зобов`язаннях, що виникли із вищевказаної ДТП, у тому числі права одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну цедента, від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ, в передбачених законом випадках (а.с. 31-32).

23. 30.11.2015 між ФОП Шияном Д.С. (клієнт) та ТОВ "Маркс.Капітал" (фактор) укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-11/2015 (далі - Договір факторингу), відповідно до якого відбулась заміна кредитора у зобов`язанні за договором № АІ/5605732 (а.с. 33-37).

24. Згідно з п. 1.1 Договору факторингу в порядку та на умовах, визначених цим Договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку № 1 до цього Договору, зокрема, з договору відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування від 16.11.2015.

25. У силу цього Договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (п. 1.2 Договору факторингу).

26. Пунктом 1.4 Договору факторингу передбачено, що зобов`язаною особою (боржником) є ОСОБА_1 (п. 20 додатку № 1 до Договору факторингу (а.с. 35-37)); страхова компанія ПрАТ "СК "Україна"; МТСБУ в порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

27. Позивач зазначає, що він починаючи з 30.11.2015 є кредитором у договірному зобов`язанні за договором страхування № АІ/5605732, яке виникло в результаті ДТП, однак ПрАТ "СК "Україна", порушуючи умови договору страхування (полісу) № АІ/5605732, не здійснило виплату страхового відшкодування.

28. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна" (а.с. 38-42).

29. У справі № 910/842/18 ТОВ "Маркс.Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про грошові вимоги до ПрАТ "СК "Україна" за договорами факторингу на загальну суму 14 262 000,30 грн, зокрема, за договором № 5/30-11/2015 від 30.11.2015, в тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі полісу № АІ/5605732 від 09.04.015 на суму 24 787,97 грн, з яких: 14 691,52 грн - сума страхового відшкодування, 1 056,58 грн - 3 % річних, 5 366,99 грн - інфляційні втрати, 3 672,88 грн - пеня (з урахуванням поданих уточнень до заяви про грошові вимоги ТОВ "Маркс.Капітал") (а.с. 43-50).

30. З ухвали попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 вбачається, що вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" визнані розпорядником майна в повному обсязі та включені до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "СК "Україна", і суд погодився з рішенням розпорядника майна про включення вимог ТОВ "Маркс.Капітал" до реєстру вимог кредиторів боржника у заявленому розмірі (а.с. 51-65).

31. З урахуванням викладеного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 ТОВ "Маркс.Капітал" визнано кредитором ПрАТ "СК "Україна", у тому числі за полісом № АІ/5605732.

32. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 910/842/18 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, постановлено ліквідувати ПрАТ "СК "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами, а також встановлено, що вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів, не задоволені, у зв`язку з тим, що ліквідатором не виявлено достатньо майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси для погашення кредиторських вимог (а.с. 67-73).

33. У зв`язку з ліквідацією ПрАТ "СК "Україна" ТОВ "Маркс.Капітал" звернулося до МТСБУ із заявою від 22.08.2019 про виплату відшкодування, зокрема, за полісом № АІ/5605732 у сумі 24 787,97 грн, у тому числі сума відшкодування, 3 % річних, інфляційні втрати та пеня (а.с. 74-76).

34. Листом від 10.09.2019 № 3.1-05/29196 відповідач повідомив ТОВ "Маркс.Капітал" про прийняте ним рішення за результатами розгляду вищенаведеної заяви позивача, а саме про виплату останньому відшкодування шкоди в розмірі 14 961,52 грн (а.с. 77).

35. 10.09.2019 відповідачем частково виконано зобов`язання за договором страхування № АІ/5605732, здійснено виплату страхового відшкодування за вищезазначеною страховою подією в розмірі 14 961,52 грн. (а.с. 78-79).

36. Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання за полісом № АІ/5605732 в частині сплати 3 % річних, інфляційних втрат та пені, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про стягнення 1 056,58 грн 3 % річних, 5 366,99 грн інфляційних втрат та 3 672,88 грн пені.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

37. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

38. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

39. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України).

40. За статтею 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

41. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

42. Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

43. За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

44. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.

45. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саму ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

46. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

47. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

48. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

49. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 16 Закону України "Про страхування").

50. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

51. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

52. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

53. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

54. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

55. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

56. Вказане свідчить про те, що грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

57. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

58. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

59. З наведеного можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

60. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

61. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 303/2147/14-ц (провадження № 6-49цс12), а також у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 910/17993/15, від 28.02.2018 у справі № 149/344/15 від 06.06.2019 у справі № 758/8819/16-ц, від 26.06.2019 у справі № 760/2905/16-ц, від 04.09.2019 у справі № 280/2625/13-к, від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15.

62. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18).

63. Таким чином, можна дійти висновку про існування сталої судової практики Верховного Суду про те, що в разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі частини другої статті 625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

64. Отже, право постраждалої особи (іншої особи, яка набула таке право) щодо відшкодування не лише шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а й відповідальності за несвоєчасне виконання страховиком (у визначених законом випадках - МТСБУ) такого обов`язку (регламентної виплати), передбачене нормами чинного законодавства та підтверджується сталою судовою практикою.

65. У межах справи, що розглядається, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 ТОВ "Маркс.Капітал" визнано кредитором ПрАТ "СК "Україна", в тому числі за зобов`язаннями (3 % річних, інфляційні втрати, пеня), що є предметом спору в цій справі.

66. У силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

67. З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд правомірно зазначив, що встановлені у справі № 910/842/18 розмір грошової вимоги в сумі 10 096,45 грн (що включає спірні нарахування) та обґрунтованість такої вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" до ПрАТ "СК "Україна" мають преюдиціальне значення і не потребують повторного доказування.

68. Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

69. За загальним правилом, викладеним в пункті 3 статті 20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

70. Норми статті 87 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна") не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

71. Натомість спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

72. Зокрема, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

73. Відповідно до підпункту п. ґ п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

74. За змістом викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі.

75. При цьому преамбула статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених цим Законом, не може тлумачитись без взаємозв`язку із положеннями підпункту "ґ" пункту 41.1 цієї статті та із положеннями пункту 20.3 статті 20 цього закону, пункту 3 статті 20 Закону України "Про страхування". Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

76. Оскільки спірні відносини виникли з договірних відносин і позивач продовжує реалізовувати їх в межах договірних зобов`язань, має місце винятково договірний характер обов`язку чи то страховика, чи то МТСБУ щодо відшкодування шкоди потерпілому.

72. У спірних правовідносинах ключовим фактором є саме перехід до МТСБУ обов`язків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тих страховиків, які ліквідовані, що передбачено положеннями пункту 20.3 статті 20 та статтею 41 цього Закону, оскільки саме з цього факту у відповідача виникає обов`язок з оплати страхового відшкодування та наступає відповідальність у випадку несвоєчасного виконання такого грошового зобов`язання.

77. При цьому, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина друга статті 625 ЦК України та пункт 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

78. Правильність цієї позиції узгоджується із фактом визнання у справі про банкрутство кредиторських вимог позивача до ПрАТ "СК "Україна" як на суму страхового відшкодування, так і на спірні у цій справі суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, а також узгоджується з умовами договору про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-11/2015 від 30.11.2015 - щодо права позивача (фактора та кредитора за договором) одержати від боржника суми основного боргу, відсотки, неустойки у повному обсязі.

79. Враховуючи наведене, для вирішення спору про покладення на МТСБУ (відповідно до пункту 20.3 статті 20 та підпункту "ґ" пункту 41.1. статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") обов`язку сплачувати за ліквідованого страховика окрім суми страхового відшкодування також суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих в силу Закону за прострочення виплати страхового відшкодування, допущене страховиком, обставини прострочення МТСБУ виплати страхувальнику цього страхового відшкодування не входять до предмета дослідження та доказування як такі, що не мають значення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19.

80. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов`язку здійснити відшкодування суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, які були нараховані за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування.

81. З огляду на викладене, з урахуванням встановленого факту переходу до відповідача обов`язку здійснити відшкодування сум 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

82. У процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідач заявив про застосування позовної давності.

83. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

84. Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

85. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

86. Як зазначалось вище, правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

87. Тож у контексті спірних правовідносин таке право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика.

88. Аналіз положень пунктів 2, 3 статті 20 та пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" свідчить, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) - на МТСБУ.

89. Тому, з урахуванням положень підпункту "ґ" пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

90. Правильність цієї позиції опосередковано підтверджується правовими висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 521/15071/14-ц (постанова від 25.03.2020), предметом розгляду якої була заява про заміну боржника (з ліквідованого страховика на МТСБУ) у виконавчому провадженні з виконання судового рішення про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та 3 % річних. Так, касаційним судом зауважено, що за змістом зазначених вище положень (підпункти "а", "ґ" пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") вбачається, що МТСБУ відшкодовує шкоду, на умовах, визначених Законом, тільки у разі недостатності коштів та майна страховика, що визнаний банкрутом та/або ліквідований.

91. Відтак право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство.

92. Матеріалами справи підтверджено, що у справі № 910/842/18 встановлено факт ліквідації ПрАТ "СК "Україна" ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що стало підставою для звернення ТОВ "Маркс.Капітал" з позовом у цій справі, що розглядається.

93. З урахуванням вищенаведених висновків, 17.07.2019 є початком перебігу позовної давності.

94. За приписами статей 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

95. Вимоги позивача щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у розумінні ст. 625 ЦК України мають похідну природу від основного зобов`язання, тому до них застосовується загальна позовна давність у три роки. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 03.10.2019 у справі № 905/587/18, згідно з якою до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

96. Отже звернення позивача 13.10.2021 з позовними вимогами до МТСБУ у даній справі про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат відбулось у межах загальної позовної давності у три роки.

97. За наведених обставин, апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, про що заявив відповідач у справі.

98. Щодо позовної давності в частині позовних вимог про стягнення пені, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

99. Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

100. 11.03.2020 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", якою установив з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України карантин. У подальшому постановами Кабінету Міністрів України строк карантину на всій території України неодноразово продовжувався.

101. Враховуючи, що закінчення спеціального річного строку позовної давності припало на період дії карантину (17.07.2020), який станом на час ухвалення оскаржуваного рішення суду продовжено, строк спеціальної позовної давності до вимог у частині стягнення пені не сплив, оскільки такий строк продовжено на період карантину, у зв`язку з чим підстави для застосування позовної давності до вимог позову в частині стягнення пені також відсутні.

102. З урахуванням встановлених у справі обставин та норм чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Маркс.Капітал" у повному обсязі.

103. Висновки, наведені у даній постанові, узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19 з подібних правовідносин.

104. У силу приписів ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

105. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу не оскаржується, а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається. При цьому, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено.

106. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), де зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

107. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

108. У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

109. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

110. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про задоволення позову є правильними і підтверджуються достовірними доказами, які фактично досліджені судом та відображені у прийнятому за результатами розгляду справи рушенні, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 у справі № 910/16743/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати

111. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 у справі № 910/16743/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак