ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.08.2022р. Справа №905/1965/19 (753/25037/21)

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача 1 Акціонерного товариства К.Енерго та відповідача 2 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідача 1 Акціонерного товариства К.Енерго та відповідача 2 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10.01.2022 справу №753/25037/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 Акціонерного товариства К.Енерго та відповідача 2 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу направлено за підсудністю до Господарського суду Донецької області для розгляду в межах провадження у справі №905/1965/19 про банкрутство Акціонерного товариства «К.Енерго».

16.05.2022 матеріали справи №753/25037/21 надійшли до Господарського суду Донецької області.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.05.2022 матеріали справи передано на розгляд судді Зекунову Е.В., в провадженні якого перебуває справа №905/1965/19 про банкрутство Акціонерного товариства "К.Енерго".

Листом Господарського суду Донецької області від 18.05.2022 сторін повідомлено про перебуванням судді Зекунова Е.В. у відпустці, у зв`язку з чим питання щодо прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача 1 Акціонерного товариства К.Енерго та відповідача 2 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу до розгляду буде вирішено в терміновому порядку після виходу судді Зекунова Е.В. з відпустки, про що буде винесено відповідну ухвалу та всі учасники процесу будуть повідомлені у встановленому порядку. Доводи Позивача

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1965/19 (753/25037/21); справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачам та позивачу строк для надання відзиву та відповіді на відзив.

Суд повідомляє, що розпорядженням керівництва Господарського суду Донецької області №7-р від 21.02.2022, у зв`язку з недостатніми бюджетними призначеннями на 2022 рік та відсутністю знаків поштової оплати, з метою раціонального і цільового використання наявних Господарському суді Донецької області канцелярських товарів, зупинено з 22.02.2022 прийняття працівниками відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) документів для відправлення за межі суду; рекомендовано суддям та працівникам апарату суду використовувати альтернативні способи повідомлення сторін та учасників справи.

Внаслідок введення Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року воєнного стану, згідно наказу «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

У огляду на наведене, суд здійснював повідомлення учасників даної справи про рух справи шляхом направлення рішень суду на адреси електронної пошти, які вказані учасниками справи у заявах по суті, телефонограми, а також шляхом здійснення оголошень на сайті суду.

У даному випадку судом також враховано, що сторони не були позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду від 24.06.2022, у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на безпідставне збільшення відповідачем суми платежів за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води (далі - ЦПГВ) у період з 01.10.2014 року по 01.06.2017 року на суму 11183,61 грн. за адресою м.Київ, вул.Лариси Руденко, б.17, кв.46.

У квартирі 46, б.17, АДРЕСА_1 мешкає 4 особи, двоє з них користуються пільгами згідно закону про соціальний захист. Двом пільговикам нарахування проведено з 10.2014 по 02.2017 з порушенням вимог встановлених абз. 2 пп.3 п. 3 Постанови КМУ № 406 (соціальний норматив нарахування постачання гарячої води має бути по 1,6 м.куб). Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 406 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

Визначення обсягів споживання двом особам, на які не розповсюджуються пільги, проводилися з порушенням п.11 Постанови КМУ №630 від 21.06.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», оскільки відповідачі при розрахунку вартості послуг з центрального постачання гарячої води застосовували норматив визначений для багатоквартирних будинків в яких не встановлено будинкових засобів обліку гарячої води (доказ лист ПАТ «Київенерго» №32КД/42/0-1048 від 23.01.2017).

При цьому згідно листа від 26.01.2017 №35-О КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду у Дарницькому районі м.Києва» в житловому будинку №17 по вул.Лариси Руденко у м.Києві, встановлено будинковий засіб обліку гарячої води.

Вважаючи порушеним своє право, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання АТ «К.Енерго» та КП «Київтеплоенерго» провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 01.10.2014 по 01.06.2017.

Доводи КП «Київтеплоенерго»

КП «Київтеплоенерго» проти позову заперечує. Вважає, що нарахування вартості послуг з ЦПГВ у спірний період проводилася з урахуванням вимог Постанови КМУ №630 від 21.06.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (Постанова КМУ №630).

Зокрема, пунктом 11 цієї постанови (в редакції від 22.03.2017) передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Згідно пояснень відповідача-2, у спірний період, для мешканців житлового будинку №17 по вул..Лариси Руденко у м.Києві, Товаристом «Київенерго» проводилися нарахування за фактичними обсягами лічильників на підставі щомісячно оформлених відомостей обсягів та вартості послуг з централізованого постачання гарячої води

Для мешканців квартир не обладнаних лічильниками гарячої води, в житлових будинках на системі гарячого водопостачання яких встановлені будинкові прилади обліку, у випадку, коли фактичні обсяги на одну особу надто високі, ПАТ «Київенерго» прийняло рішення проводити нарахування за послугу з постачання гарячої води не більше як 6 м.куб. на одного проживаючого.

Щодо розрахунку пільги за послугу центрального постачання гарячої води «Інвалід ВВВ» 100% на двох осіб.

Норми, в межах яких надаються пільги на оплату за житлово-комуналыі послуги, визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», та становлять для послуги з централізованого постачання гарячої води 1,6 м.куб. на одну особу на місяць.

Так пп.3 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 встановлено, що для користування послугами з постачання гарячої води - 1,6 куб. метра на одну особу на місяць.

У разі відсутності вузлів розподільного обліку гарячої води нарахування плати за користування послугами з постачання гарячої води особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, на яких відповідно до законодавства поширюються пільги, здійснюється виконавцями такої послуги згідно із соціальними нормативами, встановленими абзацом першим цього підпункту.

Отже, обсяг понад соціальну норму (1,6 м.куб) на одну особу, має сплачуватися в повному обсязі за діючими тарифами.

Відповідач 2 вважає, що документами наявними в матеріалах справи (листи, довідки) підтверджується, що відповідачем АТ «К.Енерго» (ПАТ «Київенерго») розрахунок вартості щомісячно наданої послуги проводився у відповідності до вимог діючого законодавства.

Зокрема, листом від 18.04.2017, листом №13/2/0-7873 Відповідач -1 навів позивачу розрахунки вартості наданої йому послуги з постачання гарячої води за січень 2017 року, за липень-серпень 2016, червень-вересень 2017.

Виникнення заборгованості за ЦПГВ за адресою Позивача, Відповідач 2 пояснює несплатою у повному обсязі нарахувань за спожиту послугу.

Щодо вимог до КП «Київтеплоенерго».

Відповідач 2 пояснив, що 11.10.2018 р. між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення прав вимоги (цесії) № 602-18 за яким КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги грошової вимоги до боржників з оплати спожитих до 01.05.2018 р.

Листом від 20.02.2020 КП «Київтеплоенерго» повідомило Позивача, що за умовами зазначеного договору цесії № 602-18 по особовому рахунку за адресою б. №17 по вул..Лариси Руденко у м.Києві, Акціонерному Товариству «Київтеплоенерго» відступлено право вимоги за послуги ЦПГВ на суму 17521,06 грн.

На підставі вищевикладеного, Відповідач 2 просив відмовити у позові до ПАТ «Київтеплоенерго», оскільки ПАТ «Київтеплоенерго» лише з 01.05.2018 набуло статус теплопостачальної організації, та саме з цієї дати здійснює нарахування за надані послуги з ЦО та ЦПГВ, що не охоплює спірний період, тому жодним чином не порушував права Позивача.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Постановами Кабінету Міністрів України, що встановлюють соціальні нормативи, Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення від 03.12.2020 №12/231 - ОСОБА_1 (Позивач) , який зареєстрований за адресою кв. АДРЕСА_2 , з 01.04.2004 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як особа внаслідок війни 2 групи. Крім того, користується пільгами на оплату послуг ЖКХ згідно до ст.13 Закону України «Про соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» разом з дружиною ОСОБА_2 .

З 01 жовтня 2014 року пільги і субсидії на оплату житлово-комунальних послуг надаються в межах соціальних нормативів, встановлених постановою КМУ від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (Далі Постанова №409), прийнятою відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Зокрема, соціальні нормативи користування послугами з централізованого постачання холодної води встановлено в обсязі 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4,0 куб. метрів на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води: з централізованого постачання гарячої води 1,6 куб. метрів на одну особу на місяць; з централізованого водовідведення 4,0 куб. метрів на одну особу на місяць.

Таким чином, з 1 жовтня 2014 року на послуги з централізованого постачання холодної (гарячої) води та водовідведення діють 2 норми встановлені за рішеннями органів місцевого самоврядування та соціальні нормативи, встановлені Постановою №409.

При цьому, нарахування плати за послуги з централізованого постачання холодної (гарячої) води та водовідведення здійснюється за нормами, встановленими рішеннями органів місцевого самоврядування, а відшкодування пільг на оплату вказаних послуг за соціальними нормативами, встановленими Постановою.

Виняток зроблено лише для найбільш вразливих пільгових категорій населення інвалідів війни та членів ix сімей. Постановою передбачено здійснювати нарахування плати за послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води в разі відсутності квартирних приладів обліку інвалідам війни та членам ix сімей, на яких відповідно до чинного законодавства поширюються пільги, згідно із встановленими соціальними нормативами.

Тобто, з метою забезпечення повною мірою соціального захисту цієї категорії пільговиків для нарахування плати за послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води та визначення розмірів соціальної допомоги (пільг) застосовуються обсяги споживання води в межах соціальних норм.

Зазначена норма Постанови №409 застосовується до інвалідів війни, визначених статтею 7 Закону України «Про соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Разом з тим слід зазначити, що обсяги споживання води та інших ресурсів, не можуть бути достовірними без приладів обліку. Тому, єдиним дієвим механізмом, який дозволяє уникнути будь-яких непорозумінь, пов`язаних з наданням послуг з централізованого постачання холодної (гарячої) води, водовідведення, отриманням пільг у повному обсязі є забезпечення обліку спожитої води в усіх точках розбору за квартирними приладами обліку.

Позивач повідомляє, що засіб обліку гарячої води в кв.46, б.17, вул.Лариси Руденко, м.Київ, було встановлено 30.05.2017.

У зв`язку з чим, Позивач просить суд зобов`язати відповідачів провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 01.10.2014 по 01.06.2017.

Згідно доводів Позивача в житловому будинку №17 по вул.Лариси Руденко у м.Києві, встановлено будинковий засіб обліку гарячої води (про що свідчить лист від 26.01.2017 №35-О КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду у Дарницькому районі м.Києва»).

При цьому, у спірний період при розрахунку вартості послуг з центрального постачання гарячої води відповідачі застосовували норматив визначений для багатоквартирних будинків в яких не встановлено будинкових засобів обліку гарячої води (доказ лист ПАТ «Київенерго» №32КД/42/0-1048 від 23.01.2017).

В матеріалах справи, листи від 26.01.2017 №35-О КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду у Дарницькому районі м.Києва» та від 23.01.2017 №32КД/42/0-1048 ПАТ «Київенерго», на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог - відсутні.

Листом від 23.01.2017 Відповідач -1 (ПАТ «Киівенерго»), у відповідь на листи від листопада та грудня 2016 року, повідомив ОСОБА_1 (Позивача), що в б.17, вул.Лариси Руденко, м.Києва встановлено будинковий прилад обліку гарячого водопостачання, який фіксує обсяги споживання гарячої води в цілому по будинку. Також повідомлено заявника, що ПАТ «Киівенерго» проводить розрахунки за спожиту послугу з постачання гарячої води за наведеною адресою лише з квітня 2016 року. За попередні періоди усі розрахунки за спожиті послуги проводилися комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Київської міської державної адміністрації.

Листом від 18.04.2017 відповідач 1 (ПАТ «Киівенерго») повідомило позивача, що на підставі щомісячно оформлених відомостей обсягів та вартості послуг з централізованого постачання гарячої води в житловому будинку №17 по вул.Лариси Руденко у м.Києві, для мешканців проведені нарахування за фактичними обсягами лічильників.

Для мешканців квартир не обладнаних лічильниками гарячої води, в житлових будинках на системі гарячого водопостачання яких встановлені будинкові прилади обліку, у випадку, коли фактичні обсяги на одну особу надто високі, ПАТ «Київенерго» прийнято рішення проводити нарахування за послугу з постачання гарячої води не більше як 6 м.куб. на одного проживаючого.

Листом №050КЕК/13/2/0-7873 (дата нерозбірливо) ПАТ «Киівенерго» у відповідь на лист від 20.01.2018, повідомило позивача, що з 01.05.2017 здійснює розрахунки за послуги з ЦПГВ за адресою кв.46, б.17, вул.Лариси Руденко, м.Київ, згідно з показаннями квартирного засобу обліку гарячої води.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені Постановою КМУ №630 від 21.06.2005 (далі Постанова №630).

Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Пунктом 10 цих Правил встановлено, що оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

За змістом п.11 Постанови №630 (в редакції від 22.03.2017) - у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Щодо позовних вимог до КП «Київтеплоенерго».

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 , посилаючись на неправомірність дій АТ «К.Енерго» (ПАТ «Київенерго») та КП «Київтеплоенерго» при нарахуванні плати за послуги з централізованого постачання гарячої води, просить зобов`язати АТ «К.Енерго» та ПАТ «Київенерго» здійснити перерахунок плати за послуги з ЦПГВ за період з 01.10.2014 по 01.06.2017.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Таким чином КП «Київтеплоенерго» стало виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води з 01 травня 2018 року.

У даній справі спір виник у зв`язку із неправомірними, на думку позивача, діями ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» щодо нарахування плати за послуги з централізованого опалення місць загального користування у період з 01.10.2014 по 01.06.2017.

За змістом ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження правонаступництва між КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київенерго».

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» статтю 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено частиною четвертою такого змісту: «Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація)».

Позовні вимоги охоплюються періодом з 01.10.2014 по 01.06.2017.

КП «Київтеплоенергія» стало виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води з 01 травня 2018 року.

Отже, суд вважає, що у даній справі КП «Київтеплоенерго» не може нести відповідальність за зобов`язаннями ПАТ «Київенерго», тому суд відмовляє у позові в частині вимог до КП «Київтеплоенерго» .

В частині позовної вимоги про зобов`язання АТ «К.Енерго» провести перерахунок розміру плати з централізованого постачання гарячої води за адресою кв.46, б.17, вул.Лариси Руденко, м.Київ за період з 01.10.2014 по 01.06.2017 приходить до наступного.

У спірний період, тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, у тому публічним акціонерним товариством "Київенерго", було встановлено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №146, від 17.10.2014 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктам господарювання, які є виконавцями цих послуг» (із змінами та доповненнями).

Позивач стверджує, що розрахунок вартості наданих йому послуг з ЦПГВ розраховувався Відповідачем 1 з порушенням визначених тарифів, а саме - застосовуючи норматив визначений для багатоквартирних будинків в яких не встановлено будинкових засобів обліку гарячої води та завищуючи обсяги спожитої Замовником послуг гарячої води.

Згідно доводів Позивача, які підтверджуються матеріалами справи, позивач неодноразово (листами 22.11.2016, 05.12.2016, 07.02.2017, 30.03.2017, 02.11.2017, 20.01.2018 ) звертався до Відповідача 1 із заявами здійснити перерахунок обсягу та вартості наданих послуг з ЦПГВ, проте не отримав документально обґрунтованої відповіді.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач комунальні послуг має право зокрема одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Також Законом передбачено, що споживач має право на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг та на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості.

Чинним законодавством передбачено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний:

забезпечувати своєчасність надання;

забезпечувати безперервність надання комунальних послуг;

забезпечувати відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів

Обов`язок вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством покладається на виконавця комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.

Порядком проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 р. N 151 (далі Порядок проведення перерахунку) передбачено, що у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг.

Також виконавець зобов`язаний провести протягом місяця, що настає за розрахунковим, перерахунок розміру плати за надані споживачеві послуги у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості незалежно від наявності заборгованості за надані послуги.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідач 1 відзиву на позов не надав, доказів, які спростовують доводи позивача, чи належних документів, що підтверджують факт проведення перерахунків обсягу та вартості наданих Позивачу послуг з ЦПГВ, до суду не направив.

У відповідності до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, юридичні особи та фізичні особи підприємці мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини 1,3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Тобто, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, до стану, яке існувало до порушення права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Позивач при зверненні з вимогами до суду посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Системний і комплексний аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як «споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених справ», у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, установленому у статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме Законом України «Про захист прав споживачів».

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються від майнового навантаження з метою захисту своїх порушених прав (частина третя стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/24672/15-ц від 19.06.2018.

При цьому, у відповідності до ч.2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства К.Енерго та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу - задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство К.Енерго (85612, Донецька область, Маріїнський район, місто Курахове, вулиця Енергетиків, будинок 34, ) провести перерахунок розміру плати з централізованого постачання гарячої води за адресою квартира 46, будинок 17, вулиця Лариси Руденко, міста Київ за період з 01.10.2014 по 01.06.2017.

Стягунути з Акціонерного товариства К.Енерго (85612, Донецька область, Маріїнський район, місто Курахове, вулиця Енергетиків, будинок 34, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 135,00грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 22.08.2022.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов