ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2022м. ДніпроСправа № 904/1840/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Грід", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега", м. Дніпро

про стягнення 264 388,91 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "Грід" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" заборгованість за договором поставки у розмірі 264 312,87 грн, пеню у розмірі 27,61грн, інфляційні втрати у розмірі 42,18 грн, 3% річних у розмірі 6,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №204 від 10.07.2017 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022 справу №904/1840/22 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2022 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалу суду від 11.07.2022 по справі №904/1840/22 в електронному вигляді направлено на електронну адресу сторін, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1, (позивача) та (відповідача).

Документ доставлено до електронних скриньок 11.07.2022, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 49041, м. Дніпро, вул. Панікахи, 15.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 21.07.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №358, яке повернулося до суду (а.с. 58). Строк для надання відзиву на позов сплинув 08.08.2022. У встановлений законом та ухвалою суду строк відповідач відзиву на позов не надав.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "Грід" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега" (покупець) укладено договір поставки №304 (а.с. 5-17).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується у визначений даним договором строк поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар, відповідно до умов даного договору.

Товаром за цим договором є товар, зазначений у специфікації постачальника (надалі - специфікація), яка узгоджується із покупцем та підписується сторонами. Специфікація затверджується сторонами в установленій формі (Додаток №1 до цього договору) та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Загальна кількість товару, що поставляється, визначається на підставі замовлень покупця (п. 1.3 договору).

За умовами п. 2.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей) поставка товару за цим договором здійснюється на умовах DDP (РЦ) покупця відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

Поставка товару здійснюється протягом __ днів з дати отримання замовлення постачальником, якщо інше не визначено у замовленні, цьому договорі або додатках до нього (п. 2.7 договору).

Поставка товару здійснюється транспортом та за рахунок постачальника у підрозділи покупця (магазин/РЦ). При вивезенні товару силами та засобами покупця зі складу /заводу постачальника, постачальник зобов`язаний компенсувати покупцю витрати на вивезення товару, згідно виставленого рахунку покупцем (п. 2.9 договору).

Згідно п. 3.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей) прийом - передача (здача-приймання) товару здійснюється відповідно до товарно-транспортної накладної, що надається постачальником. Право власності та ризики на товар переходять до покупця з моменту отримання товару за якістю та кількістю, що підтверджується відбитком штампу "Прийнято по кількості та якості" підрозділу (РЦ) покупця на транспортній накладній із зазначенням дати приймання товару та підпису особи, що його прийняла.

Загальна вартість договору складається з сум товарів, зазначених у накладних (п. 4.1 договору).

Пунктом 4.3 договору (в редакції протоколу розбіжностей) визначено, що покупець здійснює оплату товару наступним чином: через 14 (чотирнадцять) календарних днів з дати приймання до оплати товарної накладної у Центрі обробки накладних, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. О. Поля, б. 104-а (п. 4.3.1).

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів, платіжним дорученням на розрахунковий рахунок постачальника (п. 4.4 договору).

Покупець має право зменшити суму платежів за поставлений товар на суму вартості повернутих постачальнику товарів, а також на інші суми (неустойка, штраф, пеня), що належать стягненню з постачальника за даним договором згідно з п. 2.4, п. 3.4, п. 3.6, п. 3.10, п. 3.16, п. 4.10, п. 4.12, п. 6.1- п.6.3, п. 6.5 - п. 6.11, п. 6.13, п. 6.14, п. 6.15, п. 9.6, а також договору про надання послуг шляхом проведення зарахування зустрічних вимог, за винятком випадків, коли це заборонено українським законодавством (п. 4.10 договору).

Покупець зобов`язується отримати товар, оплатити товар у розмірі та в строки, передбачені п. 4.3 договору (п. 5.1 договору).

У випадку несвоєчасного або неповного перерахування грошових коштів у відповідності до п. 4.3 договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від простроченої суми за кожен день прострочки (п. 6.10 договору).

Сторони узгодили, що в даному договорі присутні елементи різних договорів (змішаний договір). До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж в частині, що не суперечить умовам договору (п. 9.1 договору).

Строк позовної давності до вимог сторін становить 3 (три) роки (п. 9.14 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2017 року.

Строк дії даного договору автоматично продовжується на кожний наступний строк на тих самих умовах, у випадку, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір змінити чи припинити дію договору за 30 календарних днів до закінчення дії даного договору (п. 11.2. договору).

Строк дії договору може бути достроково припинено покупцем, шляхом письмового повідомлення постачальника не менш ніж за 30 календарних днів до можливого припинення дії договору. Припинення дії договору не звільняє сторони від виконання всіх невиконаних зобов`язань, які не були виконанні на момент припинення дії договору (п. п. 11.3, 11.4 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою без зауважень та заперечень до нього.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово на виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір поставки №304 від 10.07.2017 був чинним протягом спірного періоду.

Відповідно до замовлення №288145 Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "Грід" поставило відповідачу товар на загальну суму 437297,76грн., що підтверджується видатковою накладною №4529 від 28.09.2021, товарно-транспортною накладною №403 від 29.09.2021, податковою накладною №37 від 28.09.2021 (а.с. 25-29).

Зазначена видаткова накладна містить посилання на договір №304 від 10.07.2017 та підписи сторін скріплені печатками підприємств.

30 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія "Грід" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега" укладено угоду №ОМ 00036017 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Розмір взаємних зустрічних однорідних вимог: 21 864,89грн. (двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят чотири грн. 89коп.).

Відповідач частково розрахувався за поставлений товар, сплатив на рахунок позивача 151 300,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №13330 від 05.11.2021 на суму 2000,00грн.; №13939 від 12.11.2021 на суму 35000,00грн.; №14508 від 19.11.2021 на суму 28900,00грн.; №15025 від 26.11.2021 на суму 48000,00грн.; №15369 від 03.12.2021 на суму 16000,00грн.; № від 10.12.2021 на суму 94000,00грн.; №16104 від 17.12.2021 на суму 12000,00грн. (а.с. 39-45).

Окрім того, 22.11.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за договором поставки за вих. №19-11/2021 від 19.11.2021, з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 412234,71грн. Претензія отримана відповідачем 25.11.2021 (рекомендоване повідомлення № 013) (а.с. 35-38).

Залишок несплаченої суми становить 264 132,87грн. (437 297,76грн. - 21 864,89грн. - 151 300,00грн.).

Станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість за договором поставки №304 від 10.07.2017 у сумі 264 132,87грн. відповідачем не сплачена.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений товар, пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цім Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи умови договору поставки, строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище накладними, є таким, що настав:

за видатковою накладною №4529 від 28.09.2021 на суму 437 297,76грн. - 12.10.2021, прострочка з 13.10.2021.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 264 132,87грн. відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Суд звертає увагу, що при розрахунку основного боргу позивачем допущено арифметичну помилку. Розмір взаємних зустрічних однорідних вимог за угодою № ОМ 00036017 становить 21 864,89грн., тоді як позивач враховував суму 21 684,89грн. Також в розрахунку невірно вказана загальна сума коштів, сплачених за платіжними дорученнями: вказано 15300,00грн, замість 151300,00грн.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково у розмірі 264 132,87грн. (437 297,76грн. - 21 864,89грн. - 151 300,00грн.).

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути пеню у розмірі 27,61грн. за загальний період з 14.10.2021 по 14.04.2022, 3% річних за період прострочки з 14.10.2021 по 04.07.2022 у сумі 6,25грн. та інфляційні збитки за період з жовтня 2021 року по травень 2022 року розмірі 42,18грн.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.10 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасного або неповного перерахування грошових коштів у відповідності до п. 4.3 договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від простроченої суми за кожен день прострочки

Судом здійснено перевірку наданого розрахунку пені та встановлено, що позивачем при проведенні розрахунку не вірно вказано суму заборгованості. Позивач просить стягнути пеню у розмірі 27,61грн., що є його правом.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч.2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Перевіркою правильності нарахування 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено допущення позивачем аналогічної помилки, що і при нарахуванні пені, а також арифметичні помилки.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає сума 264 208,91грн, з яких: основний борг у сумі 264 132,87грн., пеня у сумі 27,61грн, 3% річних у сумі 6,25грн, втрати від інфляції у сумі 42,18грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 965,83грн, що підтверджується платіжним дорученням №8183 від 30.06.2022 (а.с. 4).

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 3 963,13грн. (264 208,91грн*3965,83грн./264 388,91грн).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Грід" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" про стягнення 264 388,91 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" (49041, м. Дніпро, вул. Панікахи, 15; ідентифікаційний код 30982361) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Грід" (04073, м. Київ, провул. Куренівський, буд. 15; ідентифікаційний код 35735684) основний борг у сумі 264 132 (двісті шістдесят чотири тисячі сто тридцять дві)грн. 87коп., пеню у сумі 27 (двадцять сім тисяч)грн. 61коп., 3% річних у сумі 6 (шість)грн. 25коп., втрати від інфляції у сумі 42 (сорок дві)грн. 18коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 3 963 (три тисячі дев`ятсот шістдесят три)грн. 13коп., видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 09.09.2022

Суддя Н.М. Євстигнеєва