СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Харків Справа № 922/225/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Зубченко І.В. (доповідач), Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.
при секретарі судового засідання: Євтушенко Є.В.
за участю представників:
від прокуратури:Ногіна О.М., службове посвідчення №057318 від 09.10.2020р.
від відповідачів:не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, м.Харків (вх.№432 Х/3 від 14.02.2022р.)
на ухвалу господарського суду Харківської області
постановлену26.01.2022р. у м.Харкові
за результатами розгляду заяви Керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, м.Харків
прозабезпечення позову
у справі№922/225/22 (суддя Аюпова Р.М.)
за позовомКерівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, м.Харків
до відповідачів:1. Харківської міської ради, м.Харків; 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків; 3. Фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків; 4. Фізичної особи ОСОБА_2 , с.Беєве Сумської області
провизнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, витребування майна

В С Т А Н О В И В:

Керівник Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, м.Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: 1. Харківської міської ради, м.Харків; 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків; 3. Фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків; 4. Фізичної особи ОСОБА_2 , с.Беєве Сумської області, у якому просить суд:

- визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити його;

- визнати незаконним та скасувати п.2 додатку до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова №412/16 від 26.10.2016р.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №5437-В-С від 13.01.2017р., укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Володькіною Феодосією Іванівною (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тихоновою І.В. та зареєстрований в реєстрі під №1;

- витребувати у ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху №10-1-:-10-4, 12-1-:-12-3, загальною площею 63,0кв.м, у житловому будинку літ. А-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши державну реєстрацію права власності, проведену за рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Скорбач Я.С. №51530008 від 10.03.2020р., а Харківську міську раду зобов`язати прийняти вищевказані нежитлові приміщення;

- покласти на відповідачів судові витрати.

Разом з позовною заявою Керівником Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова подано до господарського суду Харківської області заяву про забезпечення позову (вх.№225/22 від 24.01.2022р.), в якій заявник просить суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна №01 (номер запису про право власності №35856233), а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №10-1-:-10-4, 12-1-:-12-3, загальною площею 63,0кв.м, у житловому будинку літ. А-2, що розташований за адресою: м.Харків, провулок Академіка Підгорного, будинок 2/58, з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Вищевказану позовну заяву обґрунтовано наявністю порушень вимог Закону України «Про приватизацію державного майна», Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2012-2016р.р., затвердженої рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання №565/11 від 23.12.2011р., під час приватизації Фізичною особою-підприємцем Володькіною Ф.І. нежитлових приміщень 1-го поверху №10-1-:-10-4, 12-1-:-12-3, загальною площею 63,0кв.м, у житловому будинку літ. "А-2", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для скасування відповідного рішення Харківської міської ради в частині відчуження Фізичній особі-підприємцю Володькіній Ф.І. вищевказаного нерухомого майна шляхом викупу, визнання недійсним договору купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень від 13.01.2017р. та витребування спірного майна на користь Харківської міської територіальної громади.

Разом з іншим, у заяві про забезпечення позову зазначено, що, враховуючи той факт, що спірне майно протиправно вибуло із власності Харківської міської територіальної громади та вже двічі було відчужене після приватизації, наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідачі в подальшому будуть вживати заходи щодо неповернення спірного майна законному власнику, тому позовні вимоги прокурора підлягають забезпеченню шляхом накладення арешту на спірний об`єкт нерухомого майна з забороною вчиняти з ним будь-які реєстраційні дії. На переконання прокурора, невжиття таких заходів може призвести до невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки, у разі наступного відчуження спірного майна або зміни його цільового призначення в результаті реконструкції, позивач буде змушений ініціювати новий судовий розгляд задля задоволення своїх вимог.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2022р. відмовлено у задоволенні заяви Керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова про забезпечення позову (вх.№225/22 від 24.01.2022р.). В основу ухвали покладено висновки суду про ненадання прокурором будь-яких доказів на підтвердження ускладнення чи унеможливлення виконання рішення або поновлення його порушеного права чи інтересу у разі невжиття заходів забезпечення позову, а отже доводи прокурора про необхідність забезпечення позову є необґрунтованими та побудованими лише на припущеннях.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Керівник Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з резолютивною частиною якої просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2022р. у справі №922/225/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова в інтересах держави.

На переконання апелянта, під час розгляду заяви про забезпечення позову місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають важливе значення для правильного вирішення справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Згідно з твердженнями прокурора, оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 26.01.2022р. підлягає скасуванню з наступних підстав:

- метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи в суді;

- на підтвердження предмету та підстав відповідної позовної заяви, про забезпечення якої просить керівник Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, останнім долучено значний обсяг письмових доказів, що, у тому числі, підтверджують приналежність спірного нерухомого майна Харківській міській територіальній громаді, підстави набуття відповідачем Гаврись Є.В. спірного нерухомого майна, а також копії усіх договорів у ланцюгу договорів щодо відчуження спірного нерухомого майна, що незаконно вибуло з власності територіальної громади поза її волею. Враховуючи вищевикладене, посилання господарського суду Харківської області в оскаржуваній ухвалі від 26.01.2022р. на неможливість ідентифікувати приналежність спірного об`єкту нерухомого майна територіальній громаді з метою вжиття заходів забезпечення позову без порушення прав та інтересів інших осіб є безпідставним, оскільки у володінні суду першої інстанції наявні вищевказані докази, що стосуються як предмету доказування безпосередньо позовних вимог, так і вимог про забезпечення позову, оскільки такі вимоги є пов`язаними та стосуються одного об`єкту нерухомого майна, та які залишені поза увагою суду на момент розгляду питання про забезпечення позову;

- Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем, тобто відповідне рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу суперечить вимогам законодавства та може бути визнаний недійсним;

- твердження суду першої інстанції щодо недоведення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення в разі задоволення позову є передчасним та необґрунтованим. У порівнянні з 2020р. ціна на нерухомість зросла, що є сприятливою умовою для прийняття рішення власника (Фізичної особи ОСОБА_2 ) про продаж спірного нерухомого майна з метою уникнення матеріальних втрат у майбутньому, що беззаперечно будуть спричинені необхідністю повернення такого майна законному власнику в разі прийняття судом рішення на користь позивача. Крім того, фактичне проживання ОСОБА_2 у с.Беєве Сумської області свідчить про те, що перебування судової справи у провадженні господарського суду Харківської області з місцем розташування у м.Харкові створює необхідність додаткових фінансових витрат на прибуття до суду з метою участі у засіданнях або використання правової допомоги у передбаченому законом порядку, а також, у разі задоволення позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем, а також необхідність подальшого захисту своїх прав як добросовісного набувача у судовому порядку, беззастережно збільшує ризик ухилення відповідача від необхідності повернення спірних нежитлових приміщень законному власнику та уникнення вищевказаних витрат. У такому випадку відсутність оголошення про продаж вищевказаного нерухомого майна чи інших доказів готування до його відчуження, на яких наполягав суд першої інстанції як на підставі доведення існування реальних ризиків подальшого утруднення чи неможливості виконання рішення про повернення такого майна законному власнику у випадку задоволення позовних вимог, є лише питанням часу, оскільки відповідна позовна заява з додатками тільки 20.01.2022р. відправлена на адресу відповідача, з якої останній фактично міг дізнатися про підставу для його фінансових втрат у майбутньому;

- аналізом отриманих даних встановлено, що усі об`єкти нерухомості, що перебувають у власності ОСОБА_2 , мають місце знаходження у м.Харкові, поряд з тим, що підприємницьку діяльність, яка потребує його безпосередньої участі (основний вид: виробництво одягу та аксесуарів), останній здійснює у Сумській області, що також може свідчити про формальну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна за відповідачем, поряд з тим, що номінальними власниками майна, у тому числі, що є предметом позову керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова у справі №922/225/22, можуть бути зовсім інші особи, які також можуть найближчим часом ініціювати питання відчуження спірного майна на користь третіх осіб з метою уникнення фінансових збитків, що будуть спричинені необхідністю повернення спірного майна законному власнику;

- майно, на яке прокурор просить накласти арешт, повністю відповідає обсягу позовної вимоги про витребування майна на користь Харківської міської територіальної громади. Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_2 зареєстрований як суб`єкт господарювання у с.Беєве Сумської області, накладення арешту на нерухоме майно з місцем розташування у м.Харкові, у частині заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном, не потягне за собою жодних негативних наслідків для відповідача, у тому числі, як суб`єкта підприємницької діяльності.

Для розгляду апеляційної скарги згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2022р. витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/225/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

22.02.2022р. матеріали справи №922/225/22 надійшли на адресу Східного апеляційного господарського суду. У свою чергу, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022р. на території України діє режим воєнного стану. Враховуючи наведене та приписи ст.3 Конституції України (якою унормовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю), а також з урахуванням активних військових дій та їх загрози у м.Харкові, з міркувань безпеки, доступ та відвідування співробітниками будівлі Східного апеляційного господарського суду обмежено, що обмежило й доступ до певних матеріалів справ та зумовило неможливість своєчасного вирішення питань щодо поданої апеляційної скарги.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.07.2022р. поновлено Керівнику Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2022р. у справі №922/225/22 та відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою. Названою ухвалою, разом з іншим, встановлено строк відповідачам для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали, а також доказів надсилання (надання) копій відзивів та доданих до них документів апелянтові.

Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.07.2022р. призначив апеляційну скаргу Керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова до розгляду на 07.09.2022р. об 11:00год. з повідомленням учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

17.08.2022р. на поштову адресу суду від Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради отримано відзив на апеляційну скаргу (направлений у межах визначеного судом строку), згідно з резолютивною частиною якого заявник просить у задоволенні апеляційної скарги Керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2022р. у справі №922/225/22 відмовити. При цьому за коротким змістом відзиву відповідач-2 зауважує, що, оскільки прокурором не було надано будь-яких доказів на підтвердження ускладнення чи унеможливлення виконання рішення або поновлення його порушеного права чи інтересу у разі невжиття заходів забезпечення позову, а доводи прокурора ґрунтуються лише на припущеннях, оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідачі - 1, 3, 4 своїм правом, наданим ст.263 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), не скористались, відзивів на апеляційну скаргу не надали.

У судовому засіданні 07.09.2022р. прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Відповідачі повноважних представників у судове засідання не направили, про наявність поважних причин неявки суд завчасно не повідомили. Належне повідомлення останніх (відповідачів) про дату, час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточних, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України", "Смірнова проти України", "Матіка проти Румунії", "Літоселітіс проти Греції" та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду визнала за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснювався запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 07.09.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Приймаючи до уваги дію на території України режиму воєнного стану, а також з урахуванням активних військових дій та їх загрози у м.Харкові, апеляційна скарга розглянута впродовж розумних строків у контексті встановлених п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. гарантій.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення прокурора у судовому засіданні 07.09.2022р., судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч.3 ст.137 ГПК України).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, підставою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Східний апеляційний господарський суд звертає увагу, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Європейський Суд з прав людини також наголошує, що для Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права (рішення у справі "Каіч та інші проти Хорватії").

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. При цьому в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів ст.ст.13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2019р. у справі №915/870/18.

Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду Харківської області про відсутність підстав для задоволення заяви прокурора про забезпечення позову у справі №922/225/22 з огляду на наступне.

Предметом позову у розглядуваній справ є вимоги прокурора щодо визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, витребування майна. Як зазначалося вище за текстом постанови, в обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на наявність порушень вимог Закону України Про приватизацію державного майна, Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2012-2016р.р., затвердженої рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання №565/11 від 23.12.2011р.

Разом з тим, прокурор має довести наявність зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обґрунтувати, яким чином заходи забезпечення позову забезпечать реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову прокурор зазначив, що існує реальна загроза неможливості виконання судового рішення у випадку задоволення позову, оскільки теперішні власники нерухомого майна можуть його вчергове відступити для інших осіб, здійснити його поділ, реконструкцію, тощо, з внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У свою чергу, відповідні твердження прокурора мають бути підтверджені належними та допустимими доказами у контексті норм ГПК України.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.76 ГПК України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Передбачена статтею 77 ГПК України вимога процесуального законодавства щодо допустимості доказів знаходить своє вираження в тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду Харківської області про те, що всупереч наведеним положенням ГПК України, прокурором у заяві про забезпечення позову не було обґрунтовано, яким чином невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення у разі задоволення його вимог. Саме лише посилання прокурора в заяві на можливість вчинення відповідачами дій, зокрема, щодо продажу, поділу чи реконструкції майна з подальшим внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які в подальшому унеможливлять чи утруднять виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ріст ціни на нерухомість є сприятливою умовою для прийняття рішення Фізичною особою Гаврись Є.В. про продаж спірного нерухомого майна з метою уникнення матеріальних втрат у майбутньому, а також на те, що фактичне проживання ОСОБА_2 у с.Беєве Сумської області свідчить про те, що перебування судової справи у провадженні господарського суду Харківської області з місцем розташування у м.Харкові створює необхідність додаткових фінансових витрат на прибуття до суду або використання правової допомоги, а також, у разі задоволення позовних вимог, відшкодування судових витрат позивачу, беззастережно збільшує ризик ухилення відповідача від необхідності повернення спірних нежитлових приміщень законному власнику та уникнення вищевказаних витрат, є лише припущеннями скаржника, які не базуються на жодних належних та допустимих доказах. Зокрема, прокурором не надано оголошення про продаж спірного нерухомого майна чи інших доказів готування до його відчуження, тобто не доведено існування реальних ризиків подальшого утруднення чи неможливості виконання рішення про повернення такого майна законному власнику у випадку задоволення позовних вимог.

Аналогічно викладеному, безпідставними (такими, що не базуються на відповідних доказах) є посилання скаржника на те, перебування об`єктів нерухомості ОСОБА_2 у м.Харкові та ведення останнім підприємницької діяльності, яка потребує його безпосередньої участі, у Сумській області, можуть свідчити про формальну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна за відповідачем, поряд з тим, що номінальними власниками майна можуть бути зовсім інші особи, які також можуть найближчим часом ініціювати питання відчуження спірного майна на користь третіх осіб з метою уникнення фінансових збитків, що будуть спричинені необхідністю повернення спірного майна законному власнику.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор наголосив, що Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем, тобто відповідне рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу суперечить вимогам законодавства та може бути визнаний недійсним. З цього приводу судова колегія зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Апелянт, разом з іншим, зазначив, що на підтвердження предмету та підстав відповідної позовної заяви, про забезпечення якої він просить, долучено значний обсяг письмових доказів, що, у тому числі, підтверджують приналежність спірного нерухомого майна Харківській міській територіальній громаді, підстави набуття відповідачем ОСОБА_2 спірного нерухомого майна, а також копії усіх договорів у ланцюгу договорів щодо відчуження спірного нерухомого майна, що незаконно вибуло з власності територіальної громади поза її волею.

У свою чергу, з огляду на не дослідження під час розгляду заяви про забезпечення позову обґрунтованості позовних вимог, про що зазначалося вище, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про процесуальну неможливість ідентифікувати приналежність спірного об`єкту нерухомого майна територіальній громаді на стадії вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову. За таких обставин безпідставним є посилання скаржника на володіння судом першої інстанції доказами, що стосуються як предмету доказування безпосередньо позовних вимог, так і вимог про забезпечення позову.

За наведених обставин, як вірно зазначив місцевий господарський суд, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно може порушити права відповідачів на мирне володіння своїм майном, визначені статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що прокурором не надано належних та допустимих доказів на підтвердження ускладнення чи унеможливлення виконання рішення або поновлення його порушеного права чи інтересу у разі невжиття заходів забезпечення позову, а доводи останнього (прокурора) про наявність підстав для забезпечення позову ґрунтуються лише на припущеннях. У зв`язку з наведеним, заява Керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги відхиляються судовою колегією як такі, що спростовані викладеними вище висновками Східного апеляційного господарського суду та не спростовують відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали господарського суду Харківської області від 26.01.2022р. у справі №922/225/22 та задоволення вимог апеляційної скарги Керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова за наведеними в ній мотивами.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, м.Харків, на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2022р. у справі №922/225/22 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2022р. у справі №922/225/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 07.09.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07.09.2022р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова

Суддя Л.Ф. Чернота