ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2022м. ДніпроСправа № 904/1419/22

За позовом Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 10 277 грн 66 коп. за договором про надання платних послуг від 16.04.2020 № 341/05/33

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом без номеру та без дати, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість в сумі 10 277 грн 66 коп., з яких: 9 163 грн 86 коп. - основний борг, 946 грн 30 коп. - інфляційні втрати, 167 грн 50 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору про надання платних послуг від 16.04.2020 № 341/05/33.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду від 13.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Господарський суд наголошує на тому, що через відсутність належного фінансування, відправлення поштової кореспонденції Господарським судом Дніпропетровської області не здійснюється. За вказаних обставин, ухвалу суду від 13.06.2022 направлялася відповідачу на його електронну адресу , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 13.06.2022 (а.с. 38).

Проте, відповідач не скористався правом на надання відзиву на позов та не подав витребувані судом документи.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2020 між Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) та Державним воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальним) загоном державної служби України з надзвичайних ситуацій (виконавець) укладено договір про надання платних послуг № 341/05/33 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є надання підрозділами виконавця платних послуг на об`єктах за викликом замовника, згідно з вимогами законодавства України, постанови КМУ від 26.10.2011 № 1102 «Деякі питання надання платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій», ст.. 134 Кодексу цивільного захисту України та Галузевих «Правил Безпеки…».

Пунктом 2.1. договору передбачений обов`язок виконавця надати наступні види платних послуг: проведення відбору та аналізу на вміст пилу вибухових речовин (тринітротолуолу) на трьох робочих місцях один раз на місяць (код за ДК 016:2010-09.90).

За умовами п. 3.1. договору замовник зобов`язаний сплачувати, відповідно до умов договору, виконавцю витрати, що пов`язані з наданням платних послуг. Оплата за надання платних послуг проводиться протягом 10 календарних днів після надання виконавцем рахунків.

Згідно з п. 3.2. договору замовник зобов`язаний підписати акт здавання-приймання платних послуг впродовж 5 календарних днів з моменту отримання його від виконавця та один підписаний примірник направити на адресу виконавця.

В разі наявності у замовника мотивованих заперечень щодо обсягів чи якості виконаних платних послуг, замовник впродовж 10 календарних днів зобов`язаний направити на поштову адресу виконавця мотивовані заперечення на акт здавання-приймання платних послуг.

У разі відсутності впродовж 20 календарних днів мотивованої відмови замовника від підписання акту здавання-приймання платних послуг, такий акт вважається підписаним, а послуги вважаються прийнятими замовником без зауважень.

Відповідно до п. 4.1. договору орієнтовна вартість платних послуг, зазначених у п. 2.1. договору, на 2020 рік становить 87 635,79 грн, у тому числі ПДВ 20% - 14 605,97 грн.

Підставою для визначення вартості наданих послуг є акт здавання-приймання платних послуг, який узгоджується замовником (п. 4.5. договору).

Вартість платних послуг визначається по фактичним витратам на їх виконання додатково до фінансування загону за постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування, на підставі виданих підтверджувальних документів після їх оформлення та узгодження між замовником та виконавцем (п. 4.6. договору).

Пунктом 8.1. договору визначено, що даний договір має юридичну силу на умовах дійсності договору на постійне та обов`язкове обслуговування об`єктів ДП «Схід ГЗК» ДВГРЗ ДСНС України.

Згідно з п. 8.2. договору, в редакції додаткової угоди від 23.12.2020 № 01/202/05 до договору, договір вступає в дію з 16.04.2020 і діє по 31.12.2021, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

На виконання умов договору у липні та у жовтні 2021 позивач надав, а відповідач прийняв обумовлені договором послуги на загальну суму 9 163 грн 86 коп., що підтверджується підписаними сторонами і скріпленими їх печатками наступними актами здавання-приймання платних послуг:

- акт № 1159 від 20.07.2021 на суму 5 740 грн 39 коп.;

- акт № 1829 від 26.10.2021 на суму 3 423 грн 47 коп.

Господарський суд зазначає, що вказані вище акти підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Крім того, відповідно до умов п. 3.1. договору позивачем виписані для сплати відповідачу наступні рахунки: № 1159 від 20.07.2021 на суму 5 740 грн 39 коп., № 1829 від 26.10.2021 на суму 3 423 грн 47 коп.

В порушення взятих на себе зобов`язань відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг не виконав, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за в сумі 9 163 грн 86 коп.

Із посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 167 грн 50 коп. за загальний період з 30.07.2021 по 15.04.2022 та інфляційні втрати у розмірі 946 грн 30 коп. за загальний період з серпня 2021 по березень 2022.

Доказів оплати заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування по справі є обставини укладання договору, факт надання послуг, строк оплати послуг, наявність часткової оплати послуг, строк дії договору, наявність прострочення оплати послуг.

Відповідач не скористався правом на надання заперечень, докази на спростування позовних вимог не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання платних послуг, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Як встановлено судом, доказів припинення укладеного між сторонами договору або зміни його умов матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України обов`язковим до виконання сторонами.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач у спірному періоді надав відповідачу обумовлені договором послуги на загальну суму 9 163 грн 86 коп., які не були оплачені відповідачем, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 9 163 грн 86 коп.

З урахуванням умов п. 3.1. договору строк оплати наданих послуг є таким, що настав:

- за актом та рахунком № 1159 від 20.07.2021 - 30.07.2021 ;

- за актом та рахунком № 1829 від 26.10.2021 - 05.11.2021.

Оскільки відповідачем своєчасно не сплачено вартість наданих позивачем послуг, суд вважає позовну вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 9 163 грн 86 коп. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних судом порушень норм чинного законодавства та умов договору не встановлено.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 946 грн 30 коп. суд зазначає наступне.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, викладеного у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 924/312/18 від 24.04.2019, у справі № 910/5625/18 та у справі №916/1883/16 від 17.10.2018 вказавши, що:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується залежно від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці (пункт 38.1 постанови).

У пункті 38.2 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата визначила методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, при з`ясуванні підставності нарахування кредитором інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України судам належить визначити конкретну дату (подію), з настанням якої пов`язується строк виконання грошового зобов`язання; дослідити обставини виконання зобов`язання боржником (борг погашався частинами чи однією сумою у повному обсязі) та з`ясувати період у часі, упродовж якого мало місце прострочення боржника у виконанні зобов`язання перед кредитором (пункт 28 постанови ОП КГС від 20.11.2020 у справі № № 910/13071/19).

Перевіривши наданих позивачем розрахунок інфляційних втрат, з огляду на передбачений умовами договору строк остаточного розрахунку, а також враховуючи правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, господарський суд дійшов висновку, що сума інфляційних втрат вірно розрахована позивачем та до стягнення з відповідача підлягають інфляційні у заявленому розмірі.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 163 грн 86 коп. основного боргу, 946 грн 30 коп. інфляційних втрат, 167 грн 50 коп. 3 % річних - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 126, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ) на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій (50002, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, буд. 223а, ) 9 163 грн. 86 коп. (дев`ять тисяч сто шістдесят три грн. 86 коп.) основного боргу, 946 грн. 30 коп. (дев`ятсот сорок шість грн.. 30 коп.) інфляційних втрат, 167 грн. 50 коп. (сто шістдесят сім грн.. 50 коп.) 3% річних, 2 481 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 05.09.2022

Суддя І.А. Рудь