ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. Справа№ 911/3158/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 06.09.2022 у справі №911/3158/20 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради

на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.02.2022 про відмову у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню

у справі № 911/3158/20 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради

про стягнення 58 103,44 грн.,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2022 до Господарського суду Київської області від Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради надійшла заява про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, в якій заявник просив визнати судовий наказ Господарського суду Київської області від 24.12.2020 у справі № 911/3158/20 про стягнення з Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 13 227,63 грн. пені, 5 274,06 грн. 3 % річних, 8 737,28 грн. інфляційних втрат з 29.08.2021 таким, що не підлягає виконанню.

Подана заява обґрунтована тим, що пеня, інфляційній втрати та 3 % річних, які є предметом стягнення за вказаним наказом, підлягають списанню у відповідності до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» та Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», що є підставою для визнання вказаного наказу в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних таким що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.02.2022, повний текст якої підписаний 22.02.2022, у справі №911/3158/20 у задоволенні заяви Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради б/д та б/н про визнання судового наказу таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 911/3158/20, відмовлено.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що:

- за змістом положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» який набрав чинності 30.11.2016, в редакції Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», який набрав чинності 29.08.2021, списання, нарахованих на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу, неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних можливо у випадку погашення такої заборгованості до 01.06.2021 та за умови включення до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості заборгованості за кожним кредитором окремо за станом на 01.06.2021, проте доказів того, що боржник подав до Мінрегіону відповідні документи та доказів того, що Мінрегіоном прийнято відповідне рішення про внесення змін до Реєстру щодо підприємства-боржника боржником не подано;

- за таких обставин послання заявника на ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» який набув чинності 30.11.2016, як на підставу вважати зобов`язання за наказом Господарського суду Київської області від 27.04.2021 у даній справі припиненими у частині стягнення пені, процентів річних та інфляційних втрат, є передчасними, оскільки в силу внесених змін до вказаного закону сфера його дії не розповсюджується на спірні відносини до моменту подання боржником встановленого законом переліку документів та включення боржника до Реєстру (або внесення змін до Реєстру стосовно боржника) за правилами ч.ч. 2, 3, 4 ст. 3 вказаного закону за кожним кредитором окремо.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Комунальне підприємство «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 21.02.2022 у справі №911/3158/20 та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню частково.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржувана ухвала не відповідає нормам як процесуального, так і матеріального права.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на те, що:

- судом першої інстанції не враховано судову практику, яка склалась у спірних правовідносинах;

- положеннями Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», в редакції Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», який набрав чинності 29.08.2021, право на списання неустойки, інфляційних втрат та відсотків річних не поставлено в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природній газ до набрання чинності законом.

Крім того, скаржник заявив клопотання, в якому просить поновити пропущений строк для подання апеляційної скарги.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022, справу №911/3158/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3158/20, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №911/3158/20.

21.07.2022 від Господарського суду Київської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.02.2022 у справі №911/3158/20 залишено без руху, апелянту надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 2 600,00 грн.

04.08.2022 від Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання, до якого додані докази сплати судового збору в розмірі 2 600,00 грн.

В період з 01.08.2022 по 14.08.2022 головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді - Куксов В.В., Шаптала Є.Ю. перебували у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 задоволено клопотання Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження на ухвали Господарського суду Київської області від 21.02.2022 у справі №911/3158/20 та поновлено апелянту вказаний строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради на ухвали Господарського суду Київської області від 21.02.2022 у справі №911/3158/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 06.09.2022 на 11:15 год.

Станом на 06.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників позивача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвалу суду першої інстанції підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Позов заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 44 092,10 грн. 3 % річних в сумі 5 274,06 грн. та інфляційних втрат в сумі 8 737,28 грн. нарахованих за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати поставленого у період з листопада 2017 року по лютий 2018 року природного газу за договором постачання природного газу № 2162/1718-КП-17 від 20.09.2017.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.12.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021, у справі № 911/3158/20 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 13 227,63 грн. пені, 5 274,06 грн. 3 % річних, 8 737,28 грн. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Розглядаючи спір сторін по суті, суди першої та апеляційної інстанції встановили, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку по оплаті поставленого позивачем протягом спірного періоду газу, з огляду на що вимоги про стягнення, нарахованих за прострочення обов`язку щодо його оплати, пені, 3 % річних та інфляційних втрат у заявлених позивачем до стягнення розмірах є законними та обґрунтованими, проте оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшли висновку про необхідність зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на 70 % від заявленої до стягнення суми - до 13 227,63 грн.

27.04.2021 на виконання вказаного рішення Господарським судом Київської області видано наказ № 911/3158/20 (далі Наказ).

31.01.2022 до Господарського суду Київської області від Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради надійшла заява про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню в якій заявник просив визнати судовий наказ Господарського суду Київської області від 24.12.2020 у справі № 911/3158/20 про стягнення з Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 13 227,63 грн. пені, 5 274,06 грн. 3 % річних, 8 737,28 грн. інфляційних втрат з 29.08.2021 таким, що не підлягає виконанню.

Подана заява обґрунтована тим, що пеня, інфляційній втрати та 3 % річних, які є предметом стягнення за вказаним наказом, підлягають списанню у відповідності до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» та Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», що є підставою для визнання вказаного наказу в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних таким що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.02.2022, повний текст якої підписаний 22.02.2022, у справі №911/3158/20 у задоволенні заяви Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради б/д та б/н про визнання судового наказу таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 911/3158/20, відмовлено, з чим колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 ГПК України).

Отже, ч. 2 ст. 328 ГПК України містить такі підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано.

Тобто, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, в т.ч. і розміру боргу боржника, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі Закон № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

В свою чергу Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», який набрав чинності 29.08.2021 (далі Закон № 1639-IX), серед іншого, внесено зміни до Закону № 1730-VIII.

Так, за змістом положень ст. 1 Закону № 1730-VIII (тут і далі в редакції Закону № 1639-IX) заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду):

- кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування;

- кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг (у тому числі заборгованість перед НАК «Нафтогаз України», право вимоги якої набуто шляхом заміни кредитора у зобов`язанні);

- кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії, електропостачальником, оператором системи розподілу (як правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася непогашеною станом на 1 червня 2021 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах), методика визначення якої затверджується Кабінетом Міністрів України;

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію (ст. 2 Закону № 1730-VIII);

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Закону № 1730-VIII для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону (взаєморозрахунки щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення - примітка суду) не потребує обов`язкового включення до реєстру.

Так в ст. 1 Закону № 1730-VIII встановлено, що процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Отже за змістом Закону № 1730-VIII врегулювання заборгованості згідно з нормами Закону може відбуватися шляхом проведення взаємозаліку, реструктуризації заборгованості або її списання, необхідною умовою саме для проведення яких необхідним є включення до реєстру.

Водночас, за змістом ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII:

- на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються;

- нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб: підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону; підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII, серед іншого, слідує, що нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01.06.2021, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021.

Списання у порядку ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII не вимагає реалізації процедури взаєморозрахунків або реструктуризації, передбачених ст. 5 цього закону, а, отже, по суті є окремим економічним заходом, спрямованим на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожиті енергоносії.

Отже, списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість в силу прямого припису ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII, не обумовлено жодною іншою обставиною, крім набрання ним чинності та, зокрема, не вимагає як узгодження з постачальником природного газу чи підтвердження останнім, так і включення підприємства споживача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Правова позиція щодо того, що норма ст. 7 Закону № 1730-VIII прямо не передбачає обов`язковість такої умови (включення до реєстру) для списання нарахувань на заборгованість за спожитий газ, і пов`язує право на списання цих сум у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ - у строк до 01.06.2021 викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.07.2022 у справі № 920/526/21. Схожа правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 905/1866/19.

Слід зазначити і про те, що з контекстного змісту Закону № 1730-VIII слідує, що заборгованість, яка підлягає врегулюванню відповідно до цього закону, та заборгованість з 3 % річних, неустойки, інфляційних витрат відокремлені законодавцем, хоча остання заборгованість включається у довідку для включення в реєстр, але вона відображається із основною заборгованістю, яка підлягає врегулюванню згідно закону.

При цьому неможливість внесення до реєстру основної заборгованості, яка погашена станом на 01.06.2021, фактично унеможливлює та робить недоцільним внесення заборгованості зі сплати неустойки, 3 % річних та інфляційних витрат, в умовах відсутності боргу, який підлягає врегулюванню за Законом №1730-VIII.

Тобто запровадження в дію ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII по суті скасовує ознаки протиправності в діях відповідача в частині прострочення оплати за поставлений природній газ, оплата якого проведена до 01.06.2021, скасовує дію підстав для проведення відповідних нарахувань та встановлює імперативний припис про списання вже нарахованих санкцій, а списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість, що свідчить про те, що вказаною статтею законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування та стягнення з боржників (споживачів) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що сума основного боргу, стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені за несвоєчасне погашення якої є предметом цього спору, погашено відповідачем до 01.06.2021, що, зокрема, встановлено і судовими рішеннями у цій справі № 911/3258/20.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення поданої Комунальним підприємством «Тетіївтепломережа» Тетіївської міської ради заяви про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню.

Враховуючи положення ст. 7 Закону № 1730-VIII, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України, для визнання наказу Господарського суду судом Київської області від 27.04.2021 у справі № 911/3158/20 в частині стягнення з Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 13 227,63 грн. пені, 5 274,06 грн. 3 % річних, 8 737,28 грн. інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.

Водночас у поданій заяві відповідач просить суд визнати наказ таким, що частково не підлягає виконанню з 29.08.2021, проте ГПК України не надає суду можливості визначити дату з якою наказ визнається таким що не підлягає виконанню, адже такою датою є дата набрання чинності відповідним судовим рішенням, яким наказ визнано таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За приписами ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореної ухвали судом першої інстанції мале місце неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду Київської області від 21.02.2022 у справі №911/3158/20 підлягає скасуванню, а подана Комунальним підприємством «Тетіївтепломережа» заява про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню б/н б/д задовольняється частково.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» підлягає частковому задоволенню.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 9 ст. 129 ГПК України встановлює, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір у цій справі виник внаслідок порушення відповідачем строків розрахунку за поставлений позивачем природній газ та те, що рішенням Господарського суду Київської області від 24.12.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021, у справі № 911/3158/20 фактично встановлено наявність у позивача права на стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % у заявлених до стягнення розмірах, витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу цієї апеляційної скарги покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.02.2022 у справі №911/3158/20 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 21.02.2022 у справі №911/3158/20 скасувати.

3. Заяву Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню б/н б/д задовольнити частково.

4. Визнати наказ Господарського суду Київської області від 27.04.2021 у справі № 911/3158/20 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства «Тетіївтепломережа» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 13 227,63 грн. пені, 5 274,06 грн. 3 % річних, 8 737,28 грн. інфляційних втрат.

5. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

6. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №920/826/20.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 06.09.2022.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала