ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2022 р. Справа № 914/3473/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.

Суддів: Бонк Т.Б.

Зварич О.В.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Білої Любов Миколаївни, б/н від 19 травня 2022 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 11 квітня 2022 року (підписане 18.04.2022), суддя Крупник Р.В.

у справі №914/3473/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Білої Любов Миколаївни , м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП-БІОНІК", м. Дрогобич, Львівська область

про стягнення заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу за договором про надання бухгалтерських послуг №27/04-21 від 27.04.2021

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

18.11.2021 року Фізична особа-підприємець Біла Любов Миколаївна звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП-БІОНІК" про стягнення заборгованості за бухгалтерські послуги в розмірі 105 000,00 грн., 6 456,17 грн. пені, 1 110,82 грн. 3 % річних, 3 126,28 грн. шкоди спричиненої інфляцією та 45 000,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.04.2021 між ФОП Білою Л.М. (Виконавець) та ТзОВ "ВП-БІОНІК" (Замовник) укладено договір про надання бухгалтерських послуг №27/04-21, згідно із яким Виконавець зобов`язується надавати Замовнику бухгалтерські послуги, а Замовник зобов`язується оплачувати вартість наданих послуг згідно умов договору. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач порушив свої обов`язки та сплатив вартість наданих послуг лише частково. Крім того, відповідач з метою формування доказів неналежного виконання договору припинив позивачу доступ до бухгалтерської програми 1С-Bass ( Корп ) та програми подачі звітності «М.Е.Дос», що унеможливило проконтролювати підписання та подачу сформованої позивачем звітності, а також направив позивачу листа про намір розірвати договір у зв`язку із неналежним його виконанням позивачем, проти чого останній заперечив. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.04.2022 року у справі №914/3473/21 (суддя Р.В. Крупник) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП-БІОНІК» на користь Фізичної особи-підприємця Білої Любов Миколаївни 30 000,00 грн. основної заборгованості, 15 000,00 грн. штрафу, 3 096,99 грн. пені, 1 449,5 грн. інфляційних втрат, 560,95 грн. 3% річних та 751,56 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 1, а.с. 186-196).

Рішення суду мотивоване тим, що між позивачем (Виконавець) та відповідачем (Замовник) укладено договір № 27/04-21 про надання бухгалтерських послуг на виконання умов якого позивачем надано відповідачу бухгалтерські послуги. Суд встановив, що відповідач належним чином не виконав своїх обов`язків щодо сплати вартості наданих послуг згідно актів надання послуг №191 від 31.07.2021 та №177 від 14.07.2021, відтак, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 30 000,00 грн. основної заборгованості є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. У задоволенні решти вимог про стягнення основної заборгованості за період з серпня по грудень 2021 року суд відмовив, з огляду на відсутність у матеріалах справи належних доказів надання бухгалтерських послуг за вказаний період відповідно до умов договору.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 6 456,17 грн. пені, 1 110,82 грн. 3% річних, 3 126,28 грн. інфляційних втрат та 45 000,00 грн. штрафу, місцевий господарський суд здійснивши відповідний перерахунок дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення відповідних позовних вимог та стягнення із відповідача 15 000,00 грн. штрафу, 3 096,99 грн. пені, 1 449,5 грн. інфляційних втрат та 560,95 грн. 3% річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ФОП Біла Л.М. подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Незаконність і необґрунтованість рішення на думку скаржника полягає в неповноті встановлення обставин відсутності розірвання договору в односторонньому порядку і припинення грошових зобов`язань відповідача та неправильності встановлення обставин припинення грошових зобов`язань відповідача в залежності від доказів обсягу, строків та результатів наданих послуг, які мають значення для справи. На переконання скаржника, суд першої інстанції не вірно встановив що у листі №3 від 03.08.2021 відповідач попередив позивача про розірвання договору. Змістом листа відповідача №3 від 03.08.2021 (отриманий позивачем 12.08.2021) відсутнє обумовлене п.7.1 договору попередження за один місяць про розірвання договору. Щодо неналежного надання послуг відповідач, також, звертався до позивача своїм листом-претензією б/н від 11.08.2021. 09.09.2021 листом №002 позивач направила відповідачу відмову від пропозиції розірвати договір на пропонованих відповідачем умовах, тим же листом позивач направила відповідачу відповідь на претензію. Скаржник вказує, що надані в якості доказів направлення позивачу попередження про розірвання договору від 12.08.2021 копії опису вкладення, роздруківка трекінгу відправлень Укрпошти, два примірники накладної №100 від 12.08.2021 (відмінні зазначеним в них часом) та фіскальний чек від 12.08.2021 не є належними та допустимими доказами, оскільки накладні та фіскальний чек не дають можливості перевірити вміст поштового відправлення, а опис вкладення не містить номеру поштового відправлення, тому не відповідає вимогам пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 № 270. Наданий в якості доказу направлення позивачу попередження про розірвання договору від 12.08.2021 скріншот екрану комп`ютера про направлення позивачу електронного листа з заголовком попередженням про розірвання договору без тексту листа з прикріпленим файлом картинки, також, не являється належним та допустимим доказом направлення позивачу попередження про розірвання договору від 12.08.2021. Позивач стверджує, що зазначеного листа на свою поштову скриньку не отримувала, такий лист відсутній. Отже, на переконання скаржника розірвання договору укладенням двостороннього договору на пропонованих відповідачем в листі №3 від 03.08.2021 умовах або в односторонньому порядку, в тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених законом або за домовленістю сторін не відбулось. Скаржник вказує, що в період з серпня по грудень 2021 року щомісячно, за завданням відповідача та на підставі наявної у ФОП Білої Л.М. інформації про обсяги господарських операцій, що відображена в документах відповідача, здійснювала відповідне відображення господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліках, формувала відомості, розрахунки по заробітній платі тощо, формувала обов`язкову звітність, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, направленою відповідачу листами з описом вкладення сформованою позивачем на підставі відображених в бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій відомостей, розрахунків по заробітній платі та обов`язкової звітності. На думку скаржника, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що сторони поставили в залежність надання послуг за договором від надання відповідачем інформації про свою фінансово-господарську діяльність, позаяк, всяка інформація, у тому числі інформація про відсутність змін наявної інформації (наприклад щодо працівників, заробітної плати), має наслідком відображення в бухгалтерському та податковому обліках в періодах помісячно та формування відповідними показниками в обов`язковій звітності. Разом з тим, грошові зобов`язання відповідача у вигляді абонентської плати, за умовами пунктів 4.1 та 4.2 договору, є самостійними, здійснюються на умовах попередньої оплати щомісячно, не пізніше 20 числа, і не залежать від обсягів, строків та результатів виконання робіт позивачем за переліком у п.2.1 договору, відповідно, не залежать від підписання зі сторони відповідача направлених в порядку п.2.4 договору сформованих позивачем актів надання послуг. Також, припинення доступу до бухгалтерської програми lC-Bass (Корп) та програми подачі звітності «М.Е.Дос», невиконання відповідачем передбачених п. 3.1.1 договору власних зобов`язань не пізніше 05 числа наступного місяця забезпечувати позивача необхідною для виконання його зобов`язань інформацією, що відображена в документах, як прострочення боржника - не припиняє жодних грошових зобов`язань відповідача. Крім того, скаржник зазначає, що пунктом 6.9 договору обумовлено при прострочені виконання грошового зобов`язання Замовник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожен календарний день періоду прострочення платежу. Отже, суд дійшов хибного висновку, що в силу імперативних приписів закону розрахунок інфляційних втрат повинен розраховуватися за кожен місяць прострочення, а не за кожен календарний день, як обраховано позивачем. Просить частково скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2022 року у справі № 914/3473/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника та звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що 03.08.2021 відповідач надіслав позивачу повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку, яке отримано останнім 12.08.2021. Відповідно до п.7.1 договору укладеного між сторонами «...даний договір укладений на строк з 27.04.2021 до 31.12.2021 та набирає чинності з моменту підписання повноважними представниками сторін. Договір може бути розірваний кожною із сторін з попередженням другої сторони за один місяць». Вказане положення договору повністю кореспондує нормі ч. 1 ст. 907 ЦК України, відповідно до якої договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Таким чином, договір між сторонами був розірваний 03.09.2021, тобто через місяць після повідомлення про це відповідачем позивача. Факт відмови позивача підписати додаткову угоду про розірвання договору юридичного значення не має, оскільки відмова від договору є одностороннім правочином, тому погодження з іншої сторони не вимагається. Більше того, оскільки після 03.08.2021 позивач продовжував надсилати відповідачу претензії та різного роду листи, 12.08.2021 відповідачем на виконання вимог п. 7.1 договору повторно надіслано позивачу попередження про розірвання договору. Відповідач зазначає, що договором між сторонами не передбачено вимог щодо порядку, форми та способу попередження про розірвання договору, тому надіслані відповідачем листи (у т.ч. на електронну пошту, вказану у позовній заяві) за своєю суттю є попередженням про розірвання договору відповідно до п. 7.1 договору. У зв`язку із неналежним виконанням позивачем умов договору, починаючи з 03.08.2021, відповідач припинив позивачу доступ до бухгалтерської програми lC-Bass (Корп) та програми подачі звітності «М.Е.Дос.», внаслідок чого ФОП Біла Л.М. більше не мала доступу до інформації про фінансово-господарські операції відповідача, зокрема не отримувала інформації про розміри щомісячних доходів (прибутку) відповідача, його витрат, кількість найманих працівників, розміри їх зарплат тощо, не могла подавати податкову та іншу звітність. Таким чином, після 03.08.2021 позивач фактично не могла надавати і не надавала відповідачу жодної із бухгалтерських послуг, визначених у п. 2.1 договору. На думку відповідача додані до позовної заяви численні акти надання послуг носять формальний (фіктивний) характер, оскільки не містять деталізації (переліку) послуг, часу їх надання, не підписані відповідачем, а, як наслідок, жодним чином не засвідчують фактичного надання послуг і по своїй суті є неналежними доказами. Аналогічним чином слід оцінювати долучений позивачем акт звірки взаємних розрахунків, оскільки у такому відсутні будь-які дані зі сторони ТзОВ «ВП-БІОНІК», у т.ч. немає підпису представника відповідача, цей акт відповідачу раніше не надсилався, відповідно у нього не було можливості внести свої дані. Просить залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційне провадження у справі

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі № 914/3473/21 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2022 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Обставини справи

27 квітня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем Білою Любов Миколаївною (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВП-БІОНІК» (Замовник) укладено договір №27/04-21 про надання бухгалтерських послуг. Відповідно до п. 1.1 договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання, на платній основі надавати бухгалтерські послуги щодо обліку господарської діяльності Замовника та направлену на захист прав чи охоронюваних законом інтересів Замовника протягом дії даного договору і на умовах викладених у ньому (т. 1, а.с. 8).

Згідно із п. 2.1 договору Виконавець зобов`язується на підставі інформації Замовника про обсяги господарських операцій надавати бухгалтерські послуги Замовнику, а саме: надання інформаційної допомоги при складанні первинних та облікових документів, відображення господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліках, формування відомостей, розрахунків по заробітній платі тощо; формування та подачі обов`язкової звітності.

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору сторони узгодили, що обмін інформацією за цим договором може здійснюватися у таких режимах: письмовому, електронному, телефонному чи при безпосередньому спілкуванні на зустрічах, час та місце яких узгоджуються сторонами заздалегідь.

У відповідності до п. 2.2 договору Виконавець за додаткову оплату на підставі окремих домовленостей до цього договору може приймати на себе додаткові зобов`язання щодо: виготовлення проектів документів, усних чи письмових консультацій, висновків, аналітичних довідок з питань, що виникають чи можуть виникнути у діяльності чи у зв`язку з діяльністю Замовника; представницької участі перед третіми особами в якості консультанта з питань предмета цього договору (підпункти 2.2.1, 2.2.2 пункту 2.2 договору).

Протягом дії цього договору на кінець кожного місяця, або кварталу або року, в підтвердження факту наданих послуг з абонентського обслуговування в цьому місяці або кварталі або році, формує та підписує зі своєї сторони акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та, не пізніше 10 числа наступного місяця або кварталу або року, передає або направляє рекомендованим листом на адресу Замовника один примірник цього акта. Сформований, підписаний та переданий/направлений Виконавцем акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) щодо абонентського обслуговування Замовником вважається достатнім підтвердженням наданих Виконавцем та отриманих Замовником таких послуг і не потребує додаткового підтвердження/підписання зі сторони Замовника (п. 2.4 договору).

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 договору сторони обумовили, що Замовник зобов`язується своєчасно, але не пізніше 05 числа наступного місяця забезпечувати Виконавця необхідною для виконання його зобов`язань інформацією, що відображена в: первинних банківських документах; первинних касових документах; первинних документах на придбання та реалізацію товарно-матеріальних цінностей (накладні, рахунки, довіреності тощо); товарних звітах, у тому числі з обов`язковою інформацією про собівартість реалізованих товарів; звітах по залишках товарних запасів на кожне 01 число наступного за звітним місяцем; актах уцінки (дооцінки) товарних запасів; податкових накладних з операцій придбання та продажу товарів (робіт, послуг); укладених договорах; інвойсах, кредитнотах, митних декларацій та митних документах; первинних документів дебіторських та кредиторських відносин (рахунки, акти, векселя тощо); довідках щодо підтверджень дебіторської та кредиторської заборгованостей на кожне 01 число наступного за звітним місяця; наказах, штатних розкладах та інших документах, пов`язаних з нарахуванням заробітної плати та інших виплат працівникам Замовника.

За роботу, передбачену п. 2.1 цього договору незалежно від обсягів, строків та результатів її виконання Виконавцем, Замовник щомісячно, перераховує на користь Виконавця місячну абонентську плату в фіксованому розмірі 15 000,00 грн. без ПДВ. Розрахунки, передбачені п. 4.1 цього договору, здійснюються Замовником на умовах щомісячної оплати, але не пізніше 20 числа місяця в якому надаються послуги (п. п. 4.1, 4.2 договору).

За роботу, передбачену п. 2.2 цього договору, зокрема з питань, що виникають у зв`язку з діяльністю Замовника за попередні періоди, Замовник до 31.05.2021 перераховує на користь Виконавця 30 000,00 грн. без ПДВ (п. 4.3 договору).

Згідно із п. 4.5 договору оплата за додатковими зобов`язаннями визначеними п.2.2 цього договору здійснюється Замовником у розмірах і строки передбачених додатковими угодами до цього договору.

У п. 6.5 договору сторони погодили, що до правовідносин за цим договором порядок нарахування штрафних санкцій встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, не застосовується, а строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, штрафу, пені встановлюється в три роки.

При простроченні виконання грошового зобов`язання з оплати послуг за цим договором Замовник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за кожен календарний день періоду прострочення платежу, а також пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням (п. 6.9 договору).

При простроченні оплати послуг за цим договором більше одного місяця, Виконавець має право, крім стягнення передбачених п.6.9 суми боргу та пені, додатково стягнути із Замовника штраф у розмірі 50 відсотків від суми заборгованості (п. 6.10 договору).

Даний договір укладений на строк з 27.04.2021 до 31.12.2021 та набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін. Договір може бути розірваний кожною із сторін з попередженням другої сторони за один місяць. Цей договір, набуттям чинності припиняє будь-які домовленості між його сторонами, що існували раніше (п. 7.1 договору).

На виконання умов п. 2.1 договору позивачем надано відповідачу бухгалтерські послуги за травень, червень, липень 2021 року на загальну суму 45 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів надання послуг: №138 від 31.05.2021, №166 від 30.06.2021, №191 від 31.07.2021 (т. 1, а.с. 12, 13, 15).

В матеріалах справи наявні також копії актів надання послуг: №232 від 31.08.2021; №258 від 30.09.2021; №287 від 31.10.2021; №319 від 30.11.2021; №352 від 31.12.2021 на загальну суму 75 000,00 грн. (т. 1, а.с. 25, 30, 36, 62, 67).

Платіжними дорученнями №37 від 10.06.2021 та №177 від 14.07.2021 підтверджується, що відповідач сплатив 30 000,00 грн. вартості наданих послуг за травень та червень 2021 року (т. 1, а.с. 10-11).

Крім того, з матеріалів даної господарської справи вбачається, що позивач надав відповідачу консультаційні послуги обумовлені п. 2.2 договору на загальну суму 30 000,00 грн., що підтверджується актом надання послуг №177 від 14.07.2021 (т. 1, а.с. 14).

Згідно платіжного доручення №114 від 28.04.2021 відповідач перерахував позивачу 15 000,00 грн. в рахунок оплати вартості послуг за консультаційні послуги згідно договору № 27/04 від 27.04.2021 (т. 1, а.с. 9).

03.08.2021 ТзОВ «ВП-БІОНІК» надіслало ФОП Білій Л.М. лист вих. №3, у якому Товариство попередило позивача про намір розірвати договір № 27/04-21 про надання бухгалтерських послуг від 27.04.2021 в зв`язку з тим, що послуги надаються Виконавцем неналежним чином, в тому числі, але не виключно не сформована та не подана обов`язкова звітність до контролюючих органів: податкову декларацію з податку на додану вартість; податковий розрахунок з ЄСВ і ПДФО. Також Виконавець не надав Замовнику додаткові послуги, передбачені п. 2.2 договору. Товариство просило підписати проект додаткового договору про розірвання договору № 27/04-21 про надання бухгалтерських послуг від 27.04.2021, гарантувало оплату бухгалтерських послуг за липень 2021 року. Вказаний лист отримано ФОП Білою Л.М. 12.08.2021 (т. 1, а.с. 16-18).

ФОП Біла Л.М. надіслала на адресу ТзОВ «ВП-БІОНІК» лист від 05.08.2021, яким проінформувала, що їй було припинено доступ до бухгалтерської програми 1С-Вass (Корп), програми подачі звітності «М.Е.Дос», до якого долучила сформовану звітність за відповідний період, а також вимогу кредитора про сплату штрафу від 05.08.2021 (т. 1, а.с. 19-21).

Листом-претензією від 11.08.2021 відповідач висловив зауваження щодо невиконання ФОП Білою Л.М. умов договору щодо надання бухгалтерських послуг (т. 1, а.с. 22-23).

09.09.2021 ФОП Біла Л.М. надіслала на адресу ТзОВ «ВП-БІОНІК» лист, яким відмовилася від пропозиції розірвати договір, у зв`язку із відсутністю для цього підстав. Відповідь на претензію від 09.09.2021, у якому надала пояснення щодо зауважень ТзОВ «ВП-БІОНІК» викладених у листі-претензії від 11.08.2021. Повідомлення від 09.09.2021, у якому наголосила на відсутності доступу до програм бухгалтерської звітності, відсутності оплати за надані послуги за липень та серпень 2021 року, у т.ч. за вимогою від 05.08.2021, а також акт надання послуг №232 від 31.08.2021 (т. 1, а.с. 24. 26, 27, 28).

В подальшому ФОП Біла Л.М. направляла відповідачу листи: від 07.10.2021 з актом надання послуг №258 від 30.09.2021; від 08.11.2021 з актом надання послуг №287 від 31.10.2021; від 08.12.2021 з актом надання послуг №319 від 30.11.2021; від 05.01.2022 з актом надання послуг №352 від 31.12.2021 та актом звірки взаємних розрахунків б/н від 31.12.2021, у яких продовжувала інформувати відповідача про відсутність доступу до спеціалізованих бухгалтерських програм та відсутність оплати за відповідні місяці (т. 1, а.с. 29, 35, 61, 66).

В матеріалах справи міститься заява свідка (обставини, про які відомо свідку), у якій ФОП Біла Л.М. у відповідь на поставлені відповідачем запитання повідомила про обставини надання послуг згідно умов п. 2.1 та п. 2.2 договору, та до якої долучила документи на підтвердження власних доводів (т. 1, а.с. 119-124).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як встановлено судом, між Фізичною особою-підприємцем Білою Любов Миколаївною (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВП-БІОНІК» (Замовник) укладено договір №27/04-21 про надання бухгалтерських послуг від 27.04.2021 року, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання, на платній основі надавати бухгалтерські послуги щодо обліку господарської діяльності Замовника та направлену на захист прав чи охоронюваних законом інтересів Замовника протягом дії даного договору і на умовах викладених у ньому.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, положення ст. ст. 901, 903 ЦК України пов`язують виникнення зобов`язання з оплати наданих послуг з фактом їх надання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем надано відповідачу бухгалтерські послуги, що підтверджується: актом надання послуг №138 від 31.05.2021 - на загальну суму 15 000,00 грн., про надання бухгалтерських послуг за травень 2021 року; актом надання послуг №166 від 30.06.2021 - на загальну суму 15 000,00 грн., про надання бухгалтерських послуг за червень 2021 року; актом надання послуг №177 від 14.07.2021 - на загальну суму 30 000,00 грн., про надання консультаційних послуг зг. договору №27/04-21; актом надання послуг №191 від 31.07.2021 - на загальну суму 15 000,00 грн., про надання бухгалтерських послуг за липень 2021 року, а також про надання послуг щодо внесення всієї інформації з 01.01.2021 по 31.07.2021 в 1С, формування та прийняття звітності. Дані акти підписані електронним цифровим підписом директора відповідача та позивачем.

З наведеного вбачається, що відповідач прийняв надані послуги без зауважень, претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт в нього не має, такі докази в матеріалалх справи відстуні.

ТзОВ «ВП-БІОНІК» в повному обсязі повністю сплачено кошти за послуги надані позивачем в травні та червні 2021, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення №37 від 10.06.2021 та №177 від 14.07.2021. Також матеріалами справи підтверджується та обставина, що згідно платіжного доручення №114 від 28.04.2021 відповідач сплатив позивачу 15 000,00 грн. за послуги котрі позивач мав надати на виконання вимог п. 2.2 договору і факт надання котрих оформлено електронним актом надання послуг №177 від 14.07.2021.

Крім того, в листі №3 від 03.08.2021 відповідач гарантував позивачу оплату наданих послуг за липень, факт надання котрих було оформлено актом надання послуг №191 від 31.07.2021.

Таким чином, матеріалами даної господарської справи підтверджено, що позивачем надано відповідачу щомісячні бухгалтерські послуги (за період з травня по липень 2021) та послуги передбачені п. 2.2 договору (послуги щодо внесення всієї інформації з 01.01.2021 по 31.07.2021) на загальну суму 75 000,00 грн. З цієї суми залишилися неоплаченими бухгалтерські послуги за липень 2021 року у розмірі 15 000,00 грн. та послуги передбачені п. 2.2 договору у розмірі 15 000,00 грн. (котрі згідно п. 4.3 договору відповідач повинен був заплатити до 31.05.2021).

Крім того, в матеріалах справи містяться копії актів надання послуг: №232 від 31.08.2021; №258 від 30.09.2021; №287 від 31.10.2021; №319 від 30.11.2021; №352 від 31.12.2021 - на загальну суму 75 000,00 грн., як докази надання бухгалтерських послуг за період з серпня по грудень 2021 року. Дані акти підписані лише позивачем.

Як зазначалось вище, п. 2.4 договору №27/04-21 про надання бухгалтерських послуг від 27.04.2021№27/04-21 про надання бухгалтерських послуг від 27.04.2021 сторони, зокрема погодили, що сформований, підписаний та переданий/направлений Виконавцем акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) щодо абонентського обслуговування Замовником вважається достатнім підтвердженням наданих Виконавцем та отриманих Замовником таких послуг і не потребує додаткового підтвердження/підписання зі сторони Замовника.

Проте, відповідно до п. 2.1 договору Виконавець зобов`язувався надавати Замовнику визначений сторонами перелік бухгалтерських послуг на підставі інформації про обсяги господарських операцій наданої останнім. Перелік документів, які містять необхідну для виконання Виконавцем своїх зобов`язань інформацію, та строки надання такої інформації, а саме не пізніше 05 числа наступного місяця, визначено сторонами у підпункті 3.1.1 пункту 3.1 договору.

З наведеного вбачається, що сторонами застосовано договірну конструкцію зустрічного виконання зобов`язання передбачену ч. 1 ст. 538 ЦК України, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Оскільки, сторони поставили в залежність надання позивачем послуг за договором від надання відповідачем інформації про свою фінансово-господарську діяльність, то доказом виконання позивачем свого зустрічного обов`язку за договором є не лише акти надання послуг, але й докази отримання необхідної інформації від Замовника або відсутність заперечень з його сторони щодо надання такої інформації.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 03.08.2021 позивачу було припинено доступ до бухгалтерської програми 1С-Вass (Корп) та програми подачі звітності «М.Е.Дос», у зв`язку із чим вона не могла надавати жодної із бухгалтерських послуг, визначених п. 2.1 договору. Дана обставина підтверджується листами: від 05.08.2021; від 09.09.2021; від 07.10.2021; від 08.11.2021; від 08.12.2021; від 05.01.2022, у яких ФОП Біла Л.М. визнає факт відсутності у неї доступу до спеціалізованих бухгалтерських програм, починаючи з 03.08.2021.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що після 03.08.2021 ФОП Біла Л.М. не могла забезпечувати надання бухгалтерських послуг у порядку погодженому сторонами у договорі.

Відтак, суд апеляційної інстанції критично оцінює твердження скаржника, що після вказаної дати (03.08.2021) бухгалтерські послуги надавались на підставі наявної інформації, яка не оновлювалась, оскільки виконання ФОП Білою Л.М. такого обов`язку є можливим виключно за умови виконання відповідачем свого обов`язку щодо надання інформації, перелік якої визначений п. 3.1.1 договору.

03.08.2021 ТзОВ «ВП-БІОНІК» надіслало ФОП Білій Л.М. повідомлення про розірвання договору у вигляді додаткового договору про розірвання договору №27/04-21 від 27.04.2021 про надання бухгалтерських послуг, тобто відповідач відмовився від договору в односторонньому порядку. Дане повідомлення ФОП Біла Л.М. отримала 12.08.2021, про що зазначено у тексті позовної заяви.

Згідно із ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

За загальним правилом розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 651 ЦК України).

Приписами ст. 188 ГК України унормовано, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Процедура розірвання господарського договору закріплена у цій статті ГК України.

Відтак, одностороння відмова від договору про надання послуг може мати місце виключно на підставах прямо установлених законом чи домовленістю сторін.

У п. 7.1 договору сторони погодили, що договір може бути розірваний кожною із сторін, з попередженням другої сторони за один місяць.

Жодних умов щодо порядку, форми та способу такого попередження договором не визначено, як і не передбачено необхідності доведення існування підстав для розірвання такого договору, зокрема неналежне виконання чи невиконання умов договірного зобов`язання однією із сторін.

З огляду на вищенаведені норми права та умови укладеного між сторонами договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку із розірванням договору внаслідок односторонньої відмови відповідача, правові підстави для надання послуг у позивача були відсутні.

Твердження скаржника про те, що ФОП Біла Л.М. відмовилась від підписання додаткового договору та, відповідно, розірвання основного договору, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки у п. 7.1 договору передбачено безумовне право кожної сторін на відмову від договірного зобов`язання.

Також, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо того, що пропозиція відповідача розірвати договір шляхом укладення додаткової угоди та посилання у листі вих. №3 від 03.08.2021 на неналежне виконання нею умов договору, свідчать про те, що підставою для розірвання договору є визначені законом підстави, а не одностороння відмова, оскільки договором не передбачено вимог щодо порядку, форми та способу такого попередження про розірвання договору, а надісланий відповідачем лист розцінюється судом, як попередження про розірвання договору передбачене п. 7.1 договору.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки, передбачені п. 4.1 цього договору, здійснюються Замовником на умовах щомісячної оплати, але не пізніше 20 числа місяця в якому надаються послуги.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що за роботу, передбачену п. 2.2 цього договору, зокрема з питань, що виникають у зв`язку з діяльністю Замовника за попередні періоди Замовник, до 31.05.2021 перераховує на користь Виконавця 30 000,00 грн. без ПДВ.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що вартість наданих послуг у розмірі 15 000,00 грн. за липень 2021 року залишилась неоплаченою відповідачем. Крім того, відповідач не здійснив в повному обсязі оплати за послуги надані згідно п. 2.2 договору (неоплаченими залишились 15 000,00 грн.).

Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконав своїх обов`язків щодо сплати вартості наданих послуг згідно актів надання послуг №191 від 31.07.2021 та №177 від 14.07.2021, колегія суддів констатує наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 30 000,00 грн. основної заборгованості, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок та підставно відмовлено у решті вимог про стягнення основної заборгованості за період з серпня по грудень 2021 року, оскільки у матеріалах справи № 914/3473/21 відсутні належні докази надання бухгалтерських послуг за вказаний період відповідно до умов договору №27/04-21 про надання бухгалтерських послуг від 27.04.2021.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 6 456,17 грн. пені, 1 110,82 грн. 3% річних, 3 126,28 грн. інфляційних втрат та 45 000,00 грн. штрафу, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 549 названого Кодексу унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 6.5. договору сторони погодили, що до правовідносин за цим договором порядок нарахування штрафних санкцій встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, не застосовується, а строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, штрафу, пені встановлюється в три роки.

При простроченні виконання грошового зобов`язання з оплати послуг за цим договором Замовник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за кожен календарний день періоду прострочення платежу, а також пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням (п. 6.9 договору).

Крім того, п. 6.10 договору сторони погодили, що при прострочені оплати послуг за цим договором більше одного місяця, Виконавець має право, крім стягнення передбачених п. 6.9 суми боргу та пені, додатково стягнути із Замовника штраф у розмірі 50 відсотків від суми заборгованості.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Місцевий господарський суд перевіривши підстави, правильність та період нарахування штрафу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення відповідних позовних вимог та стягнення із відповідача 15 000,00 грн. штрафу, 3 096,99 грн. пені, 1 449,5 грн. інфляційних втрат, 560,95 грн. 3% річних

Суд апеляційної інстанції перевіривши правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку штрафу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних вважає його арифметично вірним.

Колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про хибність висновку суду першої інстанції, що в силу імперативних приписів закону розрахунок інфляційних втрат повинен розраховуватися за кожен місяць прострочення, а не за кожен календарний день, як обраховано позивачем, враховуючи таке.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України , за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, місцевий господарський суд підставно дійшов висновку, що в силу імперативних приписів закону розрахунок інфляційних втрат повинен здійснюватися за кожен місяць прострочення, а не за кожен календарний день, як обраховано позивачем.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 11.04.2022 року у справі № 914/3473/21.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2022 року у справі №914/3473/21 необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Білої Любов Миколаївни, б/н від 19 травня 2022 року залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 11.04.2022 у справі № 914/3473/21 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Зварич О.В.