ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. Справа№ 910/12412/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі Гончаренку О.С.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 17.08.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 28.10.2021 (повний текст складено 08.11.2021)

у справі №910/12412/21 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП"

до Управління освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 964 467,75 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" (далі - позивач, скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Управління освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення 8517,75 грн. реальних збитків та 955950 грн. упущеної вигоди, завданих унаслідок відхилення відповідачем тендерної пропозиції позивача.Рішенням Господарського суду Київської області від 01.11.2021 позов задоволено повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21 скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 11.11.2021.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при розгляді відповідачем тендерної пропозиції позивача порушено вимоги чинного законодавства, оскільки відповідач не здійснив перевірку пропозиції на відповідність всім іншим умовам тендерної документації. При цьому, розрахунок плати за подання скарги здійснюється виходячи з очікуваної вартості предмета закупівлі, у зв`язку з чим позивач зазнав збитків у повній сплаченій сумі, незважаючи на кількість пунктів скарги. Також позивач зауважив, що розмір упущеної вигоди становить ціну договору, який був би укладений між сторонами в разі визнання позивача переможцем закупівлі. Крім того, позивачем надавався гарантійний лист та лист-підтвердження виробника товару, що в сукупності підтверджує втрату реально можливого доходу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Ходаківська І.П., суддів Євсіков О.О., Владимиренко С.В.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 у зв`язку перебуванням судді Ходаківської І.П. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/12412/21.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Остапенко О.М.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 у зв`язку перебуванням судді Остапенко О.М. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/12412/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12412/21.

Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/12412/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2022 у зв`язку перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/12412/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2022 для розгляду справи №910/12412/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21. Відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21. Призначено справу до розгляду на 17.08.2022.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" про проведення судового засідання у режимі відео конференції задоволено.

Представник позивача з`явився в судове засідання 17.08.2022 та надав свої пояснення щодо апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, своїх представників не направив. Заяв та клопотань з цього приводу не надходило.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представника відповідача.

Щодо клопотання скаржника про прийняття та долучення до матеріалів справи додаткового доказу - копію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №640/29951/20, колегія суддів зазначає, що вказана постанова суду не є доказом в розумінні ст. 73 ГПК України, проте, їй буде надано правову оцінку в межах ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 17.08.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, Управління освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації оголосило про проведення процедури закупівлі у формі відкритих торгів, предметом якої є «ЄЗС ДК 021:2015-33740000-9 Засоби для догляду за руками та нігтями (Антисептичний засіб для рук)». Оголошення про проведення процедури закупівлі оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу (Prozorro.gov.ua) за №UA-2020-08-21-001496.

З метою участі в указаній процедурі закупівлі позивач подав відповідачу тендерну пропозицію, яку рішенням тендерного комітету відповідача, оформленим протоколом розгляду тендерних пропозицій від 07.10.2020, відхилено.

Підставами для відхилення відповідачем тендерної пропозиції позивача відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі» зазначено наступне: 1) наданий у складі тендерної пропозиції позивача висновок від 01.20.2019 №12.2-18-1/21939 державної санітарно-епідеміологічної експертизи не містить підтвердження індексу гострої токсичності при нанесенні на шкіру, сенсибілізуючої дії - 0 балів та індекс гострої токсичності при введенні у шлунок - 1 бал; 2) пунктом 12 додатку №1 до тендерної документації вимагалось надати нормативну документацію на запропоновану продукцію на підтвердження якісних характеристик, що встановлені вимогами тендерної документації, тоді як ТОВ «Гренландія НВП» не надало нормативну документацію на запропоновану продукцію в повному обсязі, що не відповідає вимогам тендерної документації.

Надалі, переможцем процедури закупівлі визначено ТОВ «Міконт», з яким 19.11.2020 укладено договір №451 на постачання продукції, що була предметом закупівлі.

Не погоджуючись з прийняти рішенням, позивач звернувся 17.10.2020 до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель зі скаргою про порушення законодавства у сфері публічних закупівель щодо неправомірного відхилення його тендерної пропозиції та визначення переможцем процедури закупівлі ТОВ «Міконт».

За подання відповідної скарги позивачем сплачено 8517,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.10.2020 № 553636428.

Рішенням Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 13.11.2020 № 21167-р/пк-пз у задоволенні скарги відмовлено. Разом із цим, у мотивувальній частині рішення зазначено про часткове погодження з доводами позивача щодо протиправності рішення тендерного комітету замовника, оформленого протоколом розгляду тендерних пропозицій від 07.10.2020, а саме в частині неправомірного відхилення тендерної пропозиції позивача через ненадання нормативної документації на запропоновану продукцію, встановивши надання ним такої документації.

Відтак, позивачем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що в разі не відхилення відповідачем його тендерної пропозиції саме позивач був би визнаний переможцем торгів, та що в разі укладення між сторонами в межах процедури закупівлі договору останній був би повністю позивачем виконаний.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами всіх елементів складу цивільного правопорушення, вчиненого відповідачем, як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, а саме не доведено протиправність прийнятого відповідачем рішення про відхилення тендерної пропозиції позивача, а відтак і наявність безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та понесеними позивачем витратами у вигляді обов`язкового платежу за подання скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За положеннями статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 1 статті 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За змістом статей 1, 18 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) скарги, що стосуються тендерної документації та/або прийнятих рішень, дії чи бездіяльності замовника, що відбулися до закінчення строку, установленого для подання тендерних пропозицій, можуть подаватися до органу оскарження (Антимонопольного комітету України), з моменту оприлюднення оголошення про проведення торгів, але не пізніше ніж за чотири дні до дати, установленої для подання тендерних пропозицій. За подання скарги до органу оскарження справляється плата. Розмір плати визначається Кабінетом Міністрів України. Орган оскарження за результатами розгляду скарги приймає обґрунтоване рішення, яке набирає чинності з дня його прийняття та є обов`язковим для виконання замовниками, особами, яких вони стосуються.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель зі скаргою від 17.10.2020 про порушення законодавства у сфері публічних закупівель щодо неправомірного відхилення його тендерної пропозиції та визначення переможцем процедури закупівлі ТОВ «Міконт».

Проте, рішенням Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 13.11.2020 № 21167-р/пк-пз у задоволенні скарги відмовлено.

Разом із тим, ознакою наявності такої умови відповідальності як причинно-наслідковий зв`язок є те, що протиправні дії заподіювача є причиною, а шкода є наслідком саме такої протиправної поведінки.

Натомість, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами всіх елементів складу цивільного правопорушення, вчиненого відповідачем, як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, а саме не доведено протиправність прийнятого відповідачем рішення про відхилення тендерної пропозиції позивача, а відтак і наявність безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та понесеними позивачем витратами у вигляді обов`язкового платежу за подання скарги.

Як зазначалось колегією суддів вище, позивачем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №640/29951/20 апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишено без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №640/29951/20 залишено без змін.

Проте, колегія суддів зазначає, що наявність вищезазначених судових рішень не спростовує висновків колегії суддів, що скаржником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами всіх елементів складу цивільного правопорушення, вчиненого відповідачем, як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про стягнення 955 950,00 грн. упущеної вигоди, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною 1 статті 142 ГК України прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

При цьому, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

На обґрунтування наявності збитків у вигляді упущеної вигоди позивач зазначив, що внаслідок неправомірного відхилення відповідачем тендерної пропозиції позивача, останній втратив можливість на одержання 955 950,00 грн. доходу, що становить ціну його тендерної пропозиції.

Наведений розмір упущеної вигоди, на переконання скаржника, підтверджується також протоколом розкриття тендерних пропозицій, гарантійним листом від 28.09.2020 № 09/39 та листом-підтвердженням від 28.09.2020 № 09/04 ТОВ «Гренландія», яке є виробником товару, що пропонувалася позивачем до постачання. Крім того, позивачем надано договір поставки товарів від 15.04.2020 № 15/04/20, який за твердженнями позивача укладений для виконання договору в спірній процедурі закупівлі, а також договори поставки щодо досвіду виконання аналогічної поставки.

У той же час, суд наголошує на тому, що позивач, який має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинен довести, що гарантовано отримав би відповідну вигоду у разі, якщо б його право не було порушено іншою особою. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Разом із цим, колегія суддів дослідивши матеріали справи, погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані позивачем докази не є достатніми на підтвердження реальної можливості отримання позивачем доходу в розмірі 955 950,00 грн. в разі не відхилення відповідачем його тендерної пропозиції.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій від 29.09.2020, окрім позивача та визначеного відповідачем переможця торгів ТОВ «Міконт», учасниками процедури закупівлі також були ТОВ «Імекс Макс» та ТОВ «Лізоформ».

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначати, що в разі не відхилення відповідачем тендерної пропозиції скаржника, а також враховуючи, що саме позивач був би визнаний переможцем торгів, стверджувати, що в разі укладення між сторонами в межах процедури закупівлі договору останній був би повністю позивачем виконаний, не вбачається можливим.

При цьому, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що із наданого позивачем договору поставки товарів від 15.04.2020 № 15/04/20, який укладений між позивачем та ТОВ «Гренландія», неможливо дійти висновку про його укладення позивачем саме для виконання договору в межах процедури закупівлі №UA-2020-08-21-001496, що проводилася у вересні-жовтні 2020 року.

Надання позивачем на підтвердження розміру упущеної вигоди досвіду виконання аналогічного договору, гарантійного листа та листа-підтвердження виробника товару не можуть бути належними доказами наявності збитків саме у вигляді неодержаного доходу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами наявність упущеної вигоди в сумі 955 950,00 грн., у зв`язку із чим обґрунтовано відмволено у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи, наведені скаржниками в апеляційних скаргах, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційних скаргах обставин.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2021 у справі №911/2169/21 відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за їх подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія НВП" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/12412/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/12412/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 26.08.2022.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала