СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

06 вересня 2022 року м. Харків Справа № 917/371/22

Східний апеляційний господарський суд у складі: суддя Бородіна Л.І., розглянувши апеляційну скаргу Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава,

на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2022 (суддя Киричук О.А), ухвалене в приміщенні Господарського суду Полтавської області в м.Полтава, повний текст якого складений 27.07.2022,

у справі № 917/371/22

за позовом: Фізичної особи - підприємця Білоуса Володимира Івановича, с. Наріжжя, Семенівський район, Полтавська область,

до відповідача: Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава,

про стягнення 18473,68грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 27.07.2022 у справі №917/371/22 позов задоволено; стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича 18473,68грн боргу; 2481,00грн витрат зі сплати судового збору; 3500,00грн адвокатських витрат.

Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 19.08.2022 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2022 у справі № 917/371/22, в задоволенні позову відмовити та стягнути з Білоуса В. І. на користь Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради понесені судові витрати.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно із частиною 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначені розміри ставок судового збору.

Згідно із підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, що справляється з апеляційних скарг на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, за подання апеляційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір з урахуванням приписів статей 4, 6 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 3721,50грн.

Натомість, при поданні апеляційної скарги скаржником не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, скаржник просить відстрочити сплату судового збору до вирішення апеляційної скарги по суті у зв`язку з триваючою повномаштабною збройною агресією Російської федерації проти України, запровадження воєнного стану на території України тощо.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктами 1,2 частини 3 статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу статті 8 Закону України Про судовий збір чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію суд, враховуючи майновий стан сторони, може…, тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відстрочення або розстрочення судового збору з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд відстрочити, розстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №912/10061/20.

Скаржник не відноситься до категорії осіб, визначених у статті 8 Закону України Про судовий збір, а предметом спору не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. За таких обставин, скаржник в розумінні статті 8 Закону України Про судовий збір не має права на відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Крім того, скаржником не надано будь-яких належних доказів в розумінні статті 76 ГПК України, які б свідчили про відсутність коштів на рахунках, які б могли бути спрямовані для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, або інших доказів, які б свідчили про неможливість сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, оскільки відстрочення або звільнення від сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку апелянтом не доведено, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про відстрочення сплати судового збору.

Також, відповідно до статті 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

У пункті 3 частини 3 статті 258 ГПК України зазначено, що до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Отже, у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок надсилання копій апеляційної скарги з доданими до неї документами іншім учасникам справи покладається на скаржника.

Відповідно до частини 1 статті 41 ГПК України учасниками у справах позовного провадження є сторони та треті особи.

При дослідженні матеріалів апеляційної скарги встановлено, що до апеляційної скарги у якості доказів надіслання апеляційної скарги позивачу надано поштову накладну без опису вкладення, з якої неможливо встановити що саме надіслано позивачу, а отже вказаний документ не є належним доказом в розумінні статей 76, 77 ГПК України.

Крім того, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження на підставі частини 2 статті 256 ГПК України у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення він отримав 11.08.2022.

Відповідно до вимог частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

Оскаржуване рішення ухвалено місцевим господарським судом 27.07.2022, повний текст якого складений 27.07.2022, отже, строк подання апеляційної скарги розпочався 28.07.2022 та сплив 16.08.2022.

Проте, скаржник звернувся з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду 19.08.2022, що вбачається з відтиску штампу на поштовому конверті та з інформації АТ «Укрпошта».

З наведеного вбачається, що апеляційна скарга подана з пропуском встановленого статтею 256 ГПК України строку на оскарження рішення місцевого господарського суду.

Пунктом 1 частини 2 статті 256 ГПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Зі змісту положень статті 256 ГПК України вбачається, що факт отримання судового рішення не в день його проголошення або складення надає право скаржнику на поновлення строку на апеляційне оскарження за обставин, визначених у частині 1 статті 256 ГПК України.

В обґрунтування обставин пропуску строку на подання апеляційної скарги скаржник вказує, що оскаржуване рішення було отримано його представником лише 11.08.2022, що підтверджується його особистим підписом в матеріалах справи. При цьому, скаржником до апеляційної скарги не надано будь-якого належного та допустимого доказу, з якого можна встановити дату отримання апелянтом оскаржуваного судового рішення чи причини його неотримання в строк для можливості апеляційного оскарження.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частини 1 статті 76 ГПК України).

Проте, скаржником не надано належних і допустимих доказів в підтвердження обставин, викладених у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 3 статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Розглянувши подану скаржником заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, зазначені у заяві, є недостатньо обґрунтованими (неповажними), що є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням можливості апелянту вказати інші підстави поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суддя-доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга подана з порушенням пунктів 2, 3 частини 3 статті 258 ГПК України, частини 1 статті 256 ГПК України, а саме: без доказів сплати судового збору і надсилання копії скарги позивачу у справі, а також з пропуском строку на апеляційне оскарження та без належного обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради слід залишити без руху на підставі статті 260 ГПК України та встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, у зв`язку з чим апеляційний господарський суд відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України вважає за необхідне витребувати матеріали справи у суду першої інстанції.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.07.2022 у справі №917/371/22 залишити без руху.

2.Встановити Управлінню житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

3.Витребувати у Господарського суду Полтавської області справу №917/371/22.

4.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя Л.І. Бородіна