РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.08.2022Справа № 910/4499/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» (вул. Стрийська, буд. 73, м. Львів, Львівська обл., 79031; ідентифікаційний код 07985602)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машінтех» (вул. Муромська, буд. 18А, кв. 1, м. Київ, 03190; ідентифікаційний код 38203001)

про стягнення 191 520, 00 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод» (далі за текстом - ДП «ЛБТЗ», Позивач, Покупець) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машінтех» (далі за текстом - ТОВ «Машінтех», Відповідач, Постачальник) про стягнення 191 520, 00 грн штрафних санкцій за неналежне виконання Відповідачем умов договору поставки № 13693561 від 26.10.2021 (далі за текстом - Договір).

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору здійснено попередню оплату товару в сумі 720 000, 00 грн, однак Відповідач порушуючи умови Договору здійснив поставку товару з порушенням строків у зв`язку з чим Позивачем у відповідності до вимоги пункту 7.2. Договору здійснено нарахування пені та штрафу.

У поданій відповіді на відзив на позовну заяву Позивач не погоджується із запереченнями Відповідача щодо відсутності в його діях вини, а фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника не є форс-мажорними обставинами.

Позивач також посилається на те, що Відповідач укладаючи Договір мав передбачити наслідки порушення його умов та можливість нарахування Повивачем штрафних санкцій, підстав для зменшення яких, на думку Позивача, Відповідачем не наведено.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

У поданому відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що прострочення поставки товару за Договором зумовлено нестачею контейнерного обладнання, про що повідомлявся Позивач листом від 23.12.2021.

На підтвердження факту існування істотної зміни обставин по Договору та невинуватості Відповідача в частині порушення строків здійснення поставки Відповідач надає суду висновок Чернігівської регіональної Торгово-промислової палати від 30.12.2021, що, на думку Відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, Відповідач у поданому відзиві звертає увагу суду на причинно-наслідковий зв`язок між діями Відповідача та порушенням термінів поставки товару за Договором, негативний вплив військової агресії російської федерації на території України на майновий стан Відповідача, а також на те, що заявлені Позивачем вимоги в умовах воєнного стану є надмірними, не відповідають принципу пропорційності та не забезпечують розумний баланс.

3. Процесуальні дії у справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

13.07.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач просить суд поновити процесуальний строк на його подачу, відмовити у задоволенні позову, а також подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.07.2022 клопотання ТОВ «Машінтех» про поновлення процесуального строку задоволено, поновлено Відповідачу процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву та долучено відзив від 13.07.2022 до матеріалів справи № 910/4499/22.

27.07.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

26.10.2021 між ДП «ЛБТЗ» та ТОВ «МАШІНТЕХ» укладено Договір, згідно з пунктом 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити у визначений термін у власність Покупцю верстат універсально-заточний MTG20A, код класифікатора ДК 021:2015-42630000-1 Металообробні верстати (надалі - Обладнання) та здійснити пусконалагоджувальні роботи Обладнання.

Відповідно до пункту 1.3. Договору найменування, номенклатура, вартість, кількість, технічні характеристики Обладнання вказуються в специфікаціях на нього (Додаток № 1 до Договору), які є невід`ємною частиною Договору. Обладнання, що поставляється за Договором повинно бути новим, не раніше 2021 року випуску, яке не використовувалося раніше Постачальником або іншими особами.

Обладнання поставляється на умовах DDP відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» Міжнародної торгової палати (в редакції 2010), пункт поставки - Україна, 79031, м. Львів, вул. Стрийська, 73, Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод». (пункт 2.1. Договору)

Пунктом 2.2. Договору закріплено, що Постачальник зобов`язується протягом 30 календарних днів з дати отримання ним попередньої оплати в порядку, передбаченому Розділом 4 цього Договору зобов`язаний поставити Обладнання Покупцю.

Ціна Договору вказується в Специфікації Обладнання, що є невід`ємною частиною Договору та становить 1 440 000, 00 грн, в тому числі ПДВ. У ціну Договору входить його поставка Постачальником та здійснення відповідних пусконалагоджувальних робіт Обладнання. (пункт 4.1. Договору)

Порядок здійснення платежів по Договору закріплено пунктом 4.2. Договору, а саме:

50 % від вартості Обладнання, вказаного в пункті 4.1. Договору, в якості попередньої оплати, протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника; 30 % від вартості Обладнання, вказаного в пункті 4.1. Договору, протягом 15-ти банківських днів після отримання обладнання та підписання Сторонами видаткової накладної; 20 % від вартості Обладнання, вказаного в пункті 4.1. Договору, протягом 30-ти банківських днів після підписання Сторонами Акту виконаних пусконалагоджувальних робіт та після обов`язкової реєстрації Постачальником податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 7.2. Договору, у разі прострочення Постачальником терміну поставки Покупцю Обладнання, встановленого пунктом 2.2. Договору, Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) Обладнання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів - додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості непоставленого (недопоставленого) Обладнання.

Договір вступає в силу з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2021 (пункт 10.1. Договору).

Додатком № 1 до Договору закріплено Специфікацію Обладнання на загальну суму 1 440 000, 00 грн

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем виставлено Позивачу рахунок на оплату № 1214 від 02.11.2021 на суму 1 440 000, 00 грн за 2 шт верстату універсально-заточного MTG20A.

Позивачем на виконання пункту 4.2. Договору здійснено перерахування Відповідачу попередньої оплати в розмірі 720 000, 00 грн (50 % від вартості Обладнання) згідно платіжного доручення № 1579 від 08.11.2021 на суму 720 000, 00 грн, в призначенні платежу якого зазначено: «зг.рах № 1214 від 02.11.2021. За верстат універсальний заточний. На викон.держ.контр.№ 35 від 12.12.2018 в т.ч. ПДВ 20 % -120 000 грн».

Враховуючи дату здійснення Позивачем попередньої оплати - 08.11.2021 та положення пункту 2.2. Договору, товар за Договором повинен був бути поставлений Відповідачем Позивачу у строк до 08.12.2021 (включно), а не 09.12.2021 як про це зазначає Позивач.

Листом № 2893 від 17.11.2021 Позивач звернувся до Відповідача щодо отримання інформації по виконанню останнім договорів поставки, в тому числі і даного Договору. Також у вказаному листі наголошено про можливість застосування штрафних санкцій у відповідності до пункту 7.2. Договору.

Листом № 487 від 25.11.2021 Відповідач надав відповідь, в якій повідомив, що «верстат універсально-заточний MTG20A» (у кількості - 2 одиниці), поставка якого здійснюється за Договором прибуде для проходження митного контролю 19.12.2021, після чого товар буде відвантажений на адресу визначену Договором у строк до 24.12.2021.

В даному листі Відповідач зазначив, що затримка поставки Обладнання за Договором виникла через недостачу контейнерного обладнання для транспортування.

24.12.2021 Позивач повторно звернувся до Відповідача з претензією № 3238 про сплату штрафних санкцій за непоставлене Обладнання за Договором, яку Постачальник отримав 30.12.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 696, проте відповіді на вказану претензію Відповідачем не надано.

Згідно наданої до матеріалів справи видаткової накладної № 111 від 10.02.2022 Обладнання за Договором на суму 1 440 000, 00 грн поставлено Позивачу 10.02.2022.

Суд вказує, що дана видаткова накладна підписана представниками сторін, чиї підписи скріплено печатками.

Також суд зазначає, що Відповідачем не заперечується дата здійснення поставки товару за Договором Позивачу.

З метою досудового врегулювання спору ДП «ЛБТЗ» 22.04.2022 звернулося з претензією № 871 від 20.04.2022 до ТОВ «Машінтех» з вимогою сплатити штрафні санкції за неналежне виконання умов Договору, яку Постачальник отримав 29.04.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення

№ 485.

Згідно доводів Позивача відповідь на вказану вище претензію № 871 від 20.04.2022 станом на день подання позову не отримано.

З огляду на викладене, Позивачем здійснено нарахування пені за 63 календарних дні (10.12.2021-10.02.2022) за прострочення поставки в розмірі 0,1 % від вартості Обладнання - 90 720, 00 грн та штраф в розмірі 7 % від вартості Обладнання - 100 800, 00 грн, що в загальному становить 191 520, 00 грн.

Як вбачається з доводів Відповідача, останнім не заперечується факт затримки постачання товару за Договором, на поважність причин чого до суду надано лист № 302 від 20.12.2021 від ТОВ «Фосдайк Груп» (експедитор), з якого вбачається що причиною затримки стала нестача контейнерного обладнання, а також зазначено орієнтовну дату поставки товару - 19.01.2022.

Відповідачем до поданого відзиву додано лист № 538 від 23.12.2021, який адресовано Позивачу та в якому повідомляється про орієнтовну дату доставки - 19.01.2022, а також лист № 562 від 31.12.2021, в додатках якого зазначено висновок ЧТПП № ЧК-862 від 30.12.2021 на 7 арк.

Судом встановлено, що доказів направлення листів № 538 від 23.12.2021 та № 562 від 31.12.2021 на адресу Позивача в матеріалах справи немає, а тому доводи Відповідача щодо звернення з такими листами до Позивача не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно пункту 8.3. Договору передбачено, що сторона, для якої склались форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зобов`язана не пізніше десяти днів з дати їх настання письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення в цінний листа та повідомлення про вручення) інформувати іншу сторону про настання таких обставин та про їх наслідки. Документом, яким посвідчується форс-мажорні обставини є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою.

Згідно пункту 8.4. Договору неповідомлення/несвоєчасне повідомлення Стороною, для якої склалися форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), іншу Сторону про їх настання або припинення веде до втрати права Сторони посилатись на такі обставини як на підставу, що звільняє її від відповідальності за невиконання/несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором.

Враховуючи доводи Позивача викладені у відповіді на відзив судом взято до уваги, що висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-862 виданий 30.12.2021, в той час як кінцевим терміном постачання Обладнання за Договором є 08.12.2021.

Згідно наданих Відповідачем доказів, вбачається, що ним надано відповідь № 116 від 03.06.2022 на претензію Позивача № 871 від 20.04.2022, до якої Відповідачем повторно долучено висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-862 виданий 30.12.2021.

Суд вказує, що у якості доказів направлення на адресу Позивача відповіді на претензію № 116 від 03.06.2022 Відповідачем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 392, в той час як знову ж таки пунктом 8.3. Договору передбачено, що повідомлення про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) здійснюється шляхом направлення цінного листа з описом вкладення в цінний лист та повідомлення про вручення.

Також Відповідачем до матеріалів справи надано контракт № 20210730-2 від 30.07.2021, згідно якого Відповідачем здійснювалось закупівля Обладнання за Договором та згідно пункту 3.1.1. якого поставка товару Відповідачу його контрагентом мала бути протягом 60-ти днів з дати підписання додатків до нього.

Згідно наданого Відповідачем висновку Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-862 від 30.12.2021 вбачається, що затримка постачання Обладнання за Договором спричинено виникненням документально підтверджених істотних змін обставин, які сторони не передбачили та не могли передбачити при укладанні Договору, мають невідворотний характер та свідчать про прямий причинно-наслідковий зв`язок з фактом унеможливлення виконання зобов`язань за Договором в строк, а така зміна істотних обставин є підставою для перегляду та внесення змін до Договору.

Підсумовуючи викладене вище, Відповідач стверджує, що він є невинуватим у порушенні строків поставки товару за Договором, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позову.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору , суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статтей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені вище обставини, Відповідач повинен був поставити Позивачу товар за Договором у строк до 08.12.2021, однак згідно видаткової накладної № 111 від 10.02.2022 товар поставлено 10.02.2022, що свідчить про порушення Відповідачем умов Договору, а саме пункту 2.2. такого Договору.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Суд погоджується з доводами Позивача, що порушення господарських зобов`язань контрагентами Відповідача не є підставою для порушення умов Договору та звільненням від застосування штрафних санкцій, оскільки це не є невідворотними та надзвичайними обставинами.

Також суд вказує, що Відповідач укладаючи даний Договір був обізнаний з наслідками його невиконання та можливістю застосування Позивачем штрафних санкцій.

З матеріалів справи не вбачається за можливе встановити, що Відповідачем вчинено всі необхідні від нього дії задля належного виконання умов Договору, наприклад звернення до Позивача з пропозицією внести зміни до Договору, як це передбачено статтею 652 ЦК України з огляду на затримку строків постачання товару.

Натомість надані Відповідачем листи № 538 від 23.12.2021 та № 562 від 31.12.2021 не можуть прийматися судом у якості доказів належного повідомлення Позивача про затримку поставки товару оскільки не містять доказів їх направлення, а також не впливають на закріплений за Відповідачем обов`язок здійснення поставки у строк до 08.12.2021.

Що стосується наданого Відповідачем висновку Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-862 від 30.12.2021 суд зазначає наступне.

Статтею 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5) (далі за текстом - Регламент), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

Пунктом 3.2. Регламенту не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

В свою чергу саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) при виконання умов Договору та поважності причин порушення строків поставки товару, а відтак відсутні підстави для звільнення Відповідача від відповідальності.

Додатково суд погоджується з доводами Позивача, що висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-862 від 30.12.2021 датований вже після того, як відповідачем фактично порушено зобов`язання.

Крім того, суд вказує, що Відповідачем порушено положення пункту 8.3. Договору, а саме не надано належних доказів направлення зазначеного висновку (опис вкладення в цінний лист) на адресу Покупця, що в свою чергу згідно з положеннями пункту 8.4. виключає право Відповідача посилатися на форс-мажорні обставини.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи встановлення судом порушення Відповідачем господарського зобов`язання за Договором, а саме порушення строків поставки товару, суд вважає правомірним застосування Позивачем положення пункту 7.2. Договору та нарахування Відповідачу пені та штрафу.

Водночас, суд перевіривши надані Позивачем розрахунки та враховуючи межі заявлених вимог вважає правомірним здійснювати нарахування пені саме за період з 10.12.2021 по 09.02.2022, оскільки 10.02.2022 зобов`язання вже було виконано Відповідачем, що відповідно виключає можливість нарахування пені за вказане число.

Здійснивши перерахунок пені за вказаний судом період та штрафу, суд зазначає, що стягненню з Відповідача підлягає пеня в розмірі 89 280, 00 грн та штраф в розмірі 100 800, 00 грн.

Що стосується посилань Відповідача на надмірність заявлених Позивачем штрафних санкцій та невідповідність останніх принципу пропорційності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити: чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, значності прострочення виконання, наслідки порушення зобов`язання, відповідність/невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24.12.2020 №914/1888/19, від 26.01.2021 №916/880/20, від 23.01.2021 №921/580/19, від 26.01.2021 №916/880/20.

Частиною 2 статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З огляду на надані Відповідачем докази, враховуючи те, що Позивач є державним підприємством, що відноситься до оборонно-промислового комплексу, суд не вбачає підстав для зменшення заявлених Позивачем штрафних санкцій, які за своєю суттю не є збитками про що зазначає Відповідач, а є саме санкцією (відповідальністю) за неналежне виконання умов Договору, яке виникло до початку запровадження на території України воєнного стану з огляду на військову агресію російської федерації, що наразі не впливає на предмет даного спору.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення Відповідачем договірного зобов`язання в частині строків поставки товару за Договором, Позивачем правомірно нараховано пеню та штрафні санкції у відповідності до пункту 7.2. Договору, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Машінтех» (вул. Муромська, буд. 18А, кв. 1, м. Київ, 03190; ідентифікаційний код 38203001) на користь Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» (вул. Стрийська, буд. 73, м. Львів, Львівська обл., 79031; ідентифікаційний код 07985602) пеню - 89 280 (вісімдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп, штраф - 100 800 (сто тисяч вісімсот) грн. 00 коп, судовий збір - 2 851 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 29.08.2022

Суддя Антон ПУКАС