ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2022 р. Справа№ 927/630/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2022

у справі №927/630/21 (суддя Белов С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до Приватного підприємства «Фірма «Голд Транс»

за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) в розмірі 18 975,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) в сумі 18 957,27 грн., яка становить частину з виплаченого позивачем як страховою організацією за укладеним з ОСОБА_2 договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 20.09.2017 страхового відшкодування, в зв`язку з пошкодженням автомобіля BMW 520L, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДПТ, що сталася з вини ОСОБА_1 , який є працівником відповідача та керував належним відповідачу автомобілем Renault Premium 340, державний номерний знак НОМЕР_2 .

При розрахунку заявленої до стягнення суми позивач виходить з того, що ним за наслідками спірної ДТП ОСОБА_2 мало бути виплачено 118 975,27 грн., проте, так як станом на дату спірної ДТП цивільно-правова відповідальність осіб, які на законних підставах керують автомобілем Renault Premium 340, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в АТ «СК «Омега» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/143550 за умовами якого страхова сума за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 100 000,00 грн., стягненню з відповідача підлягає залишок шкоди, який не покривається вказаним полісом, а саме 18 985,27 грн. (118 975,27-100 000,00).

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що хоча автомобіль Renault Premium 340, державний номерний знак НОМЕР_2 станом на дату спірної ДТП перебував у власності відповідача і право на керування вказаним транспортним засобом було передано ОСОБА_1 шляхом передавання йому реєстраційного документу на цей транспортний засіб, проте останній у цей час не перебував з відповідачем у трудових правовідносинах, що виключає стягнення з відповідача виплаченого позивачем за наслідками спірної ДТП страхового відшкодування.

Крім того відповідач послався на те, що додані позивачем на підтвердження розміру заподіяної внаслідок спірної ДТП шкоди докази не є належними, так як наданий позивачем Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 86-D/89/9 від 10.06.2021 складено без проведення обов`язкового у подібних випадках технічного огляду автомобіля BMW 520L, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також заявив про сплив позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2022 у справі №927/630/21 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру збитків.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2022 у справі №927/630/21 та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог яким позовом задовольнити.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на помилковість висновків суду першої інстанції щодо ненадання позивачем належних доказів на підтвердження розміру збитків.

Крім того апелянт зауважив на тому, що відповідач у відзиві на позов визнав наявність у нього взаємовідносин з ОСОБА_1 , а також на тому, що для з`ясування наявність між відповідачем та ОСОБА_1 трудових правовідносин позивач просив суд витребувати з Пенсійного фонду України відомості про перебування вказаної особи у трудових правовідносинах, проте судом першої інстанції у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Також у апеляційній скарзі апелянт просив суд поновити йому строк на апеляційне оскарження

Крім того, скаржником разом із апеляційною скаргою подано клопотання про витребування доказів в якому апелянт просив витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області всі можливі відомості (але обов`язково: «період трудових або цивільно-правових відносин»; «Категорія особи») Таблиці № 5 Форми Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідача щодо громадянина ОСОБА_1 за період з 08.06.2018 по 14.06.2018, а також копії Звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідача щодо громадянина ОСОБА_1 за період з 08.06.2018 по 14.06.2018.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2022, справу №927/630/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2022 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/630/21, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №927/630/21.

24.05.2022 від Господарського суду Чернігівської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим. суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481*100=248 100 грн.) крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 248 100,00 грн., справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2022 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2022 у справі №927/630/21, апелянту поновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2022 у справі №927/630/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2022 у справі №927/630/21, постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області всі можливі відомості (але обов`язково період трудових або цивільно-правових відносин), а також копії Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомогу, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Приватного підприємства «Фірма «Голд Транс» () щодо громадянина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 01.06.2018 по 01.08.2018.

23.08.2022 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшли витребувані судом документи.

Станом на 30.08.2022 відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

20.09.2017 позивач, як страховик, та ОСОБА_2 , як страхувальник та вигодонабувач, уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № ПК/21 (далі Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем BMW 520L, державний номерний знак НОМЕР_1 (далі Автомобіль).

Згідно з пунктом 5.1 Договору строк дії Договору з 00 год. 00 хв. 21.09.2017 по 23 год. 59 хв. 20.09.2018.

12.06.2018 близько 14 год. 00 хв. В с. Репехів, Жидачівського району, Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю Автомобіля та автомобіля Renault Premium 340, державний номерний знак НОМЕР_2 (далі Автомобіль 1) під керуванням ОСОБА_1 .

Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Коропського районного суду Чернігівської області від 03.07.2018 у справі № 735/861/18.

У результаті ДТП пошкоджено застрахований позивачем Автомобіль.

Згідно зі складеним позивачем, з урахуванням розрахунку страхового відшкодування, Страховим актом № 19411В/01/2018 від 17.07.2018, з урахуванням того, що франшиза за Договором страхування (безумовна) щодо збитків, завданих ДТП, становить 0% від страхової суми та того, що сума несплачених страхових платежів становить 6 028,50 грн., до виплати призначено 112 946,77 грн., а загальна сума страхового відшкодування, яка мала бути виплачена за наслідками спірної ДТП, становить 118 975,27 грн. (112 946,77+6 028,50).

Як слідує зі змісту вказаного страхового акту, вартість матеріального збитку, що підлягає виплаті за умовами Договору, визначена позивачем виходячи з даних, встановлених в рахунках ТОВ «Арія Моторс» № ВМW-003159 від 19.06.2018 та № АР00031318 від 19.06.2018

Водночас згідно з наданим позивачем та виконаним на його замовлення ФОП Видута Д.Ю., який є оцінювачем (свідоцтво про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів № 146 від 13.06.2017), Звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 86-D/89/9 від 10.06.2021 вартість матеріального збитку, завданого власнику Автомобіля внаслідок ДТП станом на 12.06.2018 складає 196 217,70 грн. з ПДВ та 165 865,44 грн. без ПДВ та є вартістю відновлюваного ремонту Автомобіля, тобто більшу за визначену позивачем суму.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» (тут і далі в редакції, чинній на дату спірної ДТП) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У поданій позивачу Заяві на виплату страхового відшкодування від 20.06.2018 страхувальник просить страхове відшкодування перерахувати йому за вказаними у заяві реквізитами.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 87207 від 19.07.2018, страхове відшкодування в сумі 112 496,77 грн. перераховано позивачем на рахунок ОСОБА_2 .

З відмітки банку на вказаному платіжному дорученні слідує, що воно банком проведено, а отже, страхове відшкодування позивачем виплачене в повному обсязі.

З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача як власника Автомобіля 1 та працедавця ОСОБА_1 матеріальну шкоду в порядку регресу (суброгації) в сумі 18 957,27 грн..

При розрахунку заявленої до стягнення суми позивач виходить з того, що ним за наслідками спірної ДТП ОСОБА_2 мало бути виплачено 118 975,27 грн. проте, так як станом на дату спірної ДТП цивільно-правова відповідальність осіб, які на законних підставах керують Автомобілем 1 була застрахована в АТ «СК «Омега» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/143550 за умовами якого страхова сума за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 100 000,00 грн., стягненню з відповідача підлягає залишок шкоди, який не покривається вказаним полісом, а саме 18 985,27 грн. (118 975,27-100 000,00).

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним з огляду на наступне.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено Автомобіль, визнано ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Коропського районного суду Чернігівської області від 03.07.2018 у справі № 735/861/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що станом на дату спірної ДТП Автомобіль 1 перебував у власності відповідача.

В свою чергу відповідач, хоча і є власником Автомобіля 1, проте станом на 12.06.2018 (дата спірної ДТП) не володів ним, доказом чого є те, що керував Автомобілем 1 саме ОСОБА_1 .

Позивач зазначає про те, що ОСОБА_1 станом на дату спірної ДТП був працівником відповідача, а відтак саме відповідач має відшкодувати завдану його працівником під час виконання трудових (службових) обов`язків шкоду.

В свою чергу відповідач наявність таких правовідносин заперечує та зазначає про те, що право на керування Автомобілем 1 було передано ОСОБА_1 шляхом передавання йому реєстраційного документу на цей транспортний засіб, можливість чого прямо передбачена п. 2.2 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 яким встановлено, що: власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

За змістом положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, для встановлення наявності підстав для задоволення позовних вимог у цій справі перш за все слід встановити наявність трудових відносин між відповідачем та ОСОБА_1 .

З матеріалів справи слідує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серія БР № 035362 зазначено, що місцем роботи ОСОБА_1 є Приватне підприємство «Фірма «Голд Транс», а посада водій.

В свою чергу у вступній частині постанови Коропського районного суду Чернігівської області від 03.07.2018 у справі № 735/861/18 вказано, що ОСОБА_1 є непрацюючою особою.

Для з`ясування обставин щодо наявності або відсутності у відповідача та ОСОБА_1 трудових правовідносин ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області всі можливі відомості (але обов`язково період трудових або цивільно-правових відносин), а також копії Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомогу, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Приватного підприємства «Фірма «Голд Транс» () щодо громадянина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 01.06.2018 по 01.08.2018.

З інформації, яка надійшла від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (лист вих. № 2500-0802-8/27974 від 16.08.2022) слідує, що відомості про громадянина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 01.06.2018по 01.08.2018 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні.

Крім того у наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомогу, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Приватного підприємства «Фірма «Голд Транс» () з червня по серпень 2018 року також відсутні відомості про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем у вказаний період.

Отже, наявними у матеріалах справи документальними доказами спростовується твердження позивача про перебування ОСОБА_1 станом на дату спірної ДТП у трудових відносинах з відповідачем.

За таких обставин, посилання позивача на те, що саме відповідач має відшкодувати завдану шкоду як особа, яка є роботодавцем особи, яка визнана винної у спірній ДТП, є безпідставними.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

За змістом положень чинного законодавства, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги, а відтак, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду і якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість, а лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, відсутні і правові підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на обставини, які викладені вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій справі.

Враховуючи підстави відмови у задоволенні позовних вимог колегією суддів не досліджуються та не встановлюються обставини, пов`язані з визначенням позивачем розміру збитків, так як вказане не впливає на вирішення спору сторін по суті.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу колегією суддів враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2022 у справі № 927/630/21, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2022 у справі № 927/630/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2022 у справі № 927/630/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/630/21.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала