ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2022 року м.Дніпро Справа № 904/5669/21 (187/1754/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Мороза В.Ф., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 (повний текст рішення складено 14.02.2022, суддя Мартинюк С.В.) у справі

за позовом ОСОБА_1 , м. Кам`янське

до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ", смт Курилівка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача розпорядник майна боржника ПАТ "Дніпровець" арбітражний керуючий Шистопал П.М., м.Дніпро

про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку

в межах справи

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Охорона", м. Дніпро

до боржника Публічного акціонерного товариства "Дніпровець", смт Курилівка

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпровець», в якому, з урахуванням поданих уточнень, просила визнати недійсним та припинити державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 841430 від 29.12.2012, кадастровий номер - :01:001:2893, виданого Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству «Дніпровець» (переіменований на ПАТ "Дніпровець") на підставі розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 19.09.2012 №833-р-12 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки», постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 у справі №2а/0470/11198/12, номер запису про право: 5002425 від 13.03.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка, яка належить позивачеві на праві приватної власності (державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №73 та виданий на підставі рішення Курилівської селищної ради народних депутатів №14-3/ХХІІІ від 25.03.1999) була внесена до статутного фонду сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець" (яке в подальшому переіменовано в публічне акціонерне товариство "Дніпровець").

На підставі розпорядження голови Петриківської РДА від 20.09.2011 №535-р-11; розпорядження голови Петриківської РДА від 19.09.2012 №833-р-12; постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 та від 04.10.2012 було виготовлено та видано ПАТ "Дніпровець" державний акт на право приватної власності серії ЯМ № 841430 від 29.12.2012. Документи, які були підставою для виготовлення державного акту на право приватної власності серія серії ЯМ № 841430 від 29.12.2012 скасовані.

Наявність двох державних актів на право власності на одну і ту ж саму земельну ділянку порушує конституційне право позивача щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 у даній справі позов задоволено; визнано недійсним та припинено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №841430 від 29.12.2012, кадастровий номер - :01:001:2893, виданого Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству «Дніпровець» (переіменований на ПАТ "Дніпровець") на підставі Розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 19.09.2012 № 833-р-12 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки», постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 у справі №2а/0470/11198/12, номер запису про право: 5002425 від 13.03.2014. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Дніпровець" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази приймання-передачі земельної ділянки позивачем, в якості оплати акцій відповідача. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази переходу права власності на земельну ділянку загальною площею 1,1157 га від позивача до відповідача, тому суд дійшов висновку, що умови установчого договору в частині передачі земельної ділянки в якості формування статутного фонду, виконані не були.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із вказаним рішенням, публічне акціонерне товариство "Дніпровець" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати, застосувати позовну давність до позовних вимог, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Аргументуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що системний аналіз положень цивільного законодавства, чинного на момент укладення установчого договору про створення товариства, яке на цей час іменоване ПАТ "Дніпровець", свідчить про те, що підписанням установчого договору, додатків до нього, а також фактичною передачею земельних ділянок до статутного капіталу товариства, підтверджується виникнення права власності ПАТ "Дніпровець", передані до статутного капіталу товариства.

Отже моментом набуття права власності на земельні ділянки товариством, як і одночасно припинення такого права фізичних осіб - засновників - є дата формування статутного капіталу товариства у зв`язку з його створенням.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2010 у справі №К39/140-10 акціонерам ПАТ "Дніпровець" відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним установчого договору, а також встановлено відсутність підстав вважати, що установчий договір не підписувався засновниками та земельні ділянки не були передані до статутного капіталу товариства в обмін на акції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2014, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.08.2015, у справі №904/8877/13 відмовлено у задоволенні позову трьох акціонерів ПАТ "Дніпровець" про визнання частково недійсним установчого договору сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець" від 23.12.1999, в частині внесення фізичними особами у кількості 477 осіб, в статутний фонд СРЗАТ "Дніпровець" права приватної власності позивачів на земельні ділянки, визнання частково недійсним статуту СРЗАТ "Дніпровець", в частині передання фізичними особами у кількості 477 осіб, права власності позивачів на земельні ділянки.

Вказаними судовими рішеннями встановлено відсутність порушень чинного на той час законодавства України під час створення товариства, а також під час формування статутного капіталу товариства шляхом внесення до його складу земельних ділянок фізичними особами в обмін на акції товариства.

Скаржник звертає увагу, що на час звернення із позовною заявою (23.12.2020) вже сплинув строк позовної давності, оскільки позивачу ще у 2012 році були відомі обставини ймовірного порушення його прав та інтересів, на відновлення яких подано даний позов.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що позивачу до передачі права власності на земельну ділянку до статутного капіталу ПАТ "Дніпровець" на праві приватної власності належали земельні ділянки загальною площею значно меншою ніж оскаржувана земельна ділянка.

Заявляючи вимогу про визнання недійсним та скасування в цілому оскаржуваного державного акту на право власності на земельну ділянку ПАТ "Дніпровець", позивач протиправно поставив на вирішення суду питання про права та обов`язки інших осіб (попередніх власників дрібних земельних ділянок, що також увійшли до складу оскаржуваної земельної ділянки).

Скаржник вказує, що визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, яким посвідчено право іншої особи на іншу земельну ділянку (більшої площі, з іншим кадастровим номером), в жодному разі не є достатньою самостійною підставою для проведення державної реєстрації права власності позивача на земельну ділянку меншої площі. За таких обставин, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, скаржник посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

3.2 Доводи інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.03.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2022 відкладено вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/5669/21 (187/1754/20).

23.03.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 28.03.2022 відмовлено публічному акціонерному товариству "ДНІПРОВЕЦЬ" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022; апеляційну скаргу залишено без руху; надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 6 306,00 грн та надіслання іншим учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документи листом з описом вкладення, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали від 28.03.2022 скаржником надані докази усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 09.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; призначено справу до розгляду на 09.06.2022 на 11 годин 00 хвилин.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 09.06.2022 розгляд справи відкладено до 21.07.2022 на 10 годин 30 хвилин.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 21.07.2022 розгляд справи відкладено до 25.08.2022 на 10:00 годин.

25.08.2022 у судове засідання з`явився представник відповідача, який надав відповідні пояснення.

Позивач та треті особи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників.

Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Якщо учасник справи має намір взяти участь у судовому засіданні, але не має можливості взяти участь у першому засіданні, він має повідомити суд про причини неявки. У випадку визнання таких причин поважними суд може відкласти розгляд справи.

Позивач та треті особи не повідомили суд апеляційної інстанції про наявність поважних причин неможливості забезпечити у судове засідання явку повноважного представника.

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії").

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою контакт-центру суду та/або за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Матеріали справи свідчать про те, що представник позивача неодноразово звертався до суду апеляційної інстанції з клопотаннями про відкладення розгляду справи.

Отже, позивач був обізнаний про дане судове провадження та не був позбавлений можливості прийняти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що неявка позивача та третіх осіб не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутністю.

25.08.2022 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судам

Позивачу на праві приватної власності належать земельні ділянки, що розташовані на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту), загальною площею - 1,1157 га (кормові угіддя).

Право власності на зазначену вище земельну ділянку підтверджується підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73, який виданий на підставі рішення Курилівської селищної ради народних депутатів № 14-3/ХХІІ від 25.03.1999.

28.09.2020 позивач звернувся до проектної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою з метою розроблення та виготовлення кадастрового номеру на належну позивачеві земельну ділянку, яка розташована на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області загальною площею - 1,1157га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва..

За результатами розгляду заяви позивача Міськрайонним управлінням у Петриківському районі та у м. Кам`янське відділу у Петриківському районі Головного управлінь Держгеокадастру у Дніпропетровської області листом №3-710/0-0.191-704/152-20 від 11.12.2020 повідомлено, що земельні ділянки також одночасно обліковуються на праві приватної власності за ПАТ "Дніпровець".

Право власності за ПАТ "Дніпровець" на земельну ділянку площею 2,1603 га, кадастровий номер :01:001:0378, на загальну площу - 2,1603 га, посвідчено державним актом на право власності серія ЯМ № 841430 від 29.12.2012.

Підставою для виготовлення зазначеного вище державного акту на право власності СР ЗАТ "Дніпровець" (ПАТ "Дніпровець") слугували наступні документи: розпорядження голови Петриківської РДА від 20.09.2011 № 535-р-11; розпорядження голови Петриківської РДА від 19.09.2012 № 833-р-12; постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 та від 04.10.2012 у справі № 2а/0470/11198/12.

На момент звернення позивачем із позовом, документи, які слугували підставою для виготовлення та видачі СР ЗАТ "Дніпровець" вищевказаних державних актів на право власності на земельну ділянку, а саме: розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 19.09.2012 р. № 833-р-12 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству "Дніпровець" скасовано, що підтверджується постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2012 у справі №2а/0470/4323/12; ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 у справі №2а/0470/4323/12; постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 у справі №2а/0470/14427/12; постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 у справі №804/17320/14; постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 у справі №804/12930/14; ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015 у справі № К/800/68371/14; постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2014 у справі №2а/0470/4316/12; ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 у справі №К/800/36817/14; постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2015 у справі №8014/17313/14; постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 у справі №23н-14/2а/0470/11198/12; постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області від 07.04.2015 у справі № 804/12684/14.

Відповідно до установчого договору про створення і діяльність Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" (в подальшому - ПАТ "ДНІПРОВЕЦЬ") вирішено створити Сільськогосподарське риболовецьке закрите акціонерне товариство "ДНІПРОВЕЦЬ".

Засновниками акціонерного товариства виступили громадяни України за списком згідно з Додатком 1 (в тому числі ОСОБА_2 ); ВАТ "ДНІПРОЕНЕРГО"; ТОВ "ПРОМТОВАРИ"; КСРП "ПРИДНІПРОВЕЦЬ".

Укладеним установчим договором визначено основні питання діяльності СР ЗАТ "ДНІПРОВЕЦЬ" - предмет та цілі діяльності, правова характеристика товариства, статутний фонд, органи управління та контролю тощо.

Засновники в порядку викупу акцій зобов`язувались внести до статутного фонду: ВАТ "ДНІПРОЕНЕРГО" - майно та нематеріальні активи в сумі 6891520,00 грн у вигляді прямої інвестиції в обмін на корпоративні права; КСРП "ПРИДНІПРОВЕЦЬ" - майно в сумі 389765,00 грн; ТОВ "ПРОМТОВАРИ" - майно та кошти в сумі 100000,00 грн; фізичні особи - право приватної власності на земельні ділянки та кошти в сумі 2465243,00 грн.

Рішенням господарського суду від 04.10.2010 по справі №К39/140-10 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до відповідача-1: сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець", відповідача-2: колективного сільськогосподарського риболовецького підприємства "Придніпровець", відповідача-3: відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго", відповідача-4: товариства з обмеженою відповідальністю "Промтовари" про визнання недійсним установчого договору від 23.12.1999 про створення і діяльність сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець", статуту зазначеного товариства з урахуванням наступних змін та доповнень, та ліквідацію сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 у справі №904/8877/13, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.08.2015, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до публічного акціонерного товариства "Дніпровець" про визнання частково недійсним установчого договору сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець" від 23.12.1999, в частині внесення фізичними особами, у кількості 477 осіб, в статутний фонд сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець" права приватної власності позивачів на земельні ділянки, визнання частково недійсним статуту сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець", в частині передання фізичними особами, у кількості 477 осіб, права приватної власності позивачів на земельні ділянки.

Позивач вважає, що наявність двох державних актів на право власності на одну і ту ж земельну ділянку, порушує його права щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Законодавець у частинах першій та другій статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої та другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

За приписами ст.45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Отже, належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві.

Належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного матеріального правовідношення (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № Б-39/02-09).

Тож визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Частиною 2 ст.90 Земельного кодексу України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ОСОБА_15 до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" про визнання недійсним та припинення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2021 у справі № 581/478/18 та від 26.05.2021 у справі №607/2263/16 вказано, що належними відповідачами у справах про визнання недійсними актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 841413 від 29.12.2012, виданий Петриківською райдержадміністрацією (правонаступником якої є Дніпровська районна державна адміністрація), яка залучена третьою особою у даній справі.

Разом з цим, права, передбачені Господарським процесуальним кодексом України щодо третьої особи і відповідача, є різними за своїми значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи.

Колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги про визнання державного акта недійсним безпосередньо стосуються прав та обов`язків Дніпровської районної державної адміністрації та не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, яка в такій ситуації має бути залучена співвідповідачем, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 48 Господарського процесуального кодексу України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. Отже за власною ініціативою суд не може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем.

У даному випадку, позивач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про залучення до участі у справі Дніпровську районну державну адміністрацію в якості співвідповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, постановах Верховного суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18, від 31.08.2021 у справі № 921/273/20).

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до державного акту серія ЯМ №841430 за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 8,6595 га.

Апеляційний господарський суд приймає до уваги наданий відповідачем лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 14.07.2022 та враховує, що надана Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області інформація свідчить про те, що земельний масив площею 8,6595 га складається з дев`яти земельних ділянок, які належать ОСОБА_16 (державний акт серія ДП №65 від 19.05.1999), ОСОБА_17 (державний акт серія ДП №66 від 19.05.1999), ОСОБА_18 (державний акт серія ДП №67 від 19.05.1999), ОСОБА_19 (державний акт серія ДП №68 від 19.05.1999), ОСОБА_20 (державний акт серія ДП №69 від 19.05.1999), ОСОБА_21 (державний акт серія ДП №70 від 19.05.1999), ОСОБА_22 (державний акт серія ДП №71 від 19.05.1999), ОСОБА_23 (державний акт серія ДП №72 від 19.05.1999), ОСОБА_1 (державний акт серія ДП №73 від 19.05.1999).

Отже, визнання недійсним та припинення державного акту серія ЯМ №870551 від 29.12.2012 може впливати на права та обов`язки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які не були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що неправильне визначення судом першої інстанції належного складу учасників спору і вирішення оскаржуваним рішенням про обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, виключає вирішення судом цього спору по суті заявлених вимог, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Встановивши наведені обставини, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи і дав їм неправильну юридичну оцінку, що свідчить про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення господарського суду та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

4.5 Розподіл судових витрат

З урахуванням приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача. Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 у справі №904/5669/21 (187/1754/20) скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , м. Кам`янське на користь публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ", смт.Курилівка судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6 306,00 (шість тисяч триста шість) грн.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку

Постанова складена у повному обсязі 31.08.2021.

Головуючий В.О.Кузнецов

Суддя В.Ф.Мороз

Суддя Л.А.Коваль