ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022 Справа № 914/1421/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАРТАКІВ-АГРО»

про: стягнення 56 808,00 грн.,

без виклику учасників,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2022р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАРТАКІВ-АГРО» про стягнення 56 808,00 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 06.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Ухвала суду надіслана учасникам справи на електронні адреси, що вказані у матеріалах справи.

Зокрема, зазначена ухвала надіслана відповідачу на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції Господарського суду Львівської області у справі № 914/1421/22.

Крім того, процесуальний документ щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходиться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дій щодо належного повідомлення відповідача про спір, що розглядається. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про відкриття судового провадження у даній справі.

В матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині оплати поставленого позивачем товару, зокрема, тим, що відповідачем не здійснено оплату за отриманий товар в повному обсязі та у встановлені договором строки.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

28 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АБМ - ТРЕЙД» постачальник за договором (надалі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАРТАКІВ-АГРО» - покупець за договором (надалі - відповідач) було укладено договір поставки №56 (надалі -договір).

Відповідно до положень п.1.1. договору, постачальник зобов`язується передавати у власність покупця товар згідно накладних відповідно до заявок (замовлень) покупця; а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах даного договору.

Згідно п.1.2. договору, предметом договору є товар (партія товару), вказаний у накладних (надалі - «товар»). Під «партією товару» сторони розуміють товар, зазначений в окремій видатковій накладній.

Відповідно до п.1.3. договору, асортимент, кількість та ціна товару погоджуються сторонами і вказуються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.

Строки та порядок постачання .врегульовано сторонами в розділі 2 договору, зокрема, пунктом 2.1 договору визначено, що для отримання товару покупець подає постачальнику заявку (замовлення) із зазначенням кількості, асортименту та інших характеристик товару.

Порядок розрахунків визначено розділом 4 договору.

Так, згідно п.4.1 договору, оплата за товар здійснюється на умовах відстрочення платежу. Перебіг терміну відстрочення починається з дня наступного за днем поставки і закінчується в крайній день цього терміну.

У відповідності до Додаткової угоди №1 від 18 лютого 2022 року, сторонами було внесено зміни до п.4.2 договору та визначено порядок оплати за товар наступним чином:

«За кожну окрему партію товару покупець зобов 'язаний здійснити оплату на наступних умовах:

- 15% (п`ятнадцять відсотків) від загальної суми партії товару - попередня оплата на протязі 2 (двох) банківських днів з дня отримання рахунку-фактури;

- 85% (вісімдесят п`ять відсотків) - протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту виконання обов`язку постачальника передати товар (згідно п. 2.6 договору)».

Згідно умов п.4.3 договору, оплата за поставлений товар здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника, який вказаний в цьому договорі або про який постачальник повідомить покупця додатково (у рахунку на оплату та/або окремим листом).

Відповідно до п.4.4 договору, датою оплати за даним договором вважається дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника.

На виконання положень розділу 2 договору, постачальником було здійснено поставки товару покупцю вартістю 66 828,00 грн., що підтверджується наступними документами:

-видатковою накладною №ЦБ567 від 04.03.2022р. на суму 25 332,00 грн.;

-видатковою накладною №ЦБ595 від 08.03.2022р. на суму 41 496,00 грн.;

-товарно-транспортною накладною №ЦБ567 від 04.03.2022р.;

-товарно-транспортною накладною №ЦБ595 від 08.03.2022р.

Як ствердив позивач, будь-яких претензій, зауважень чи рекламацій відносно поставленого товару від відповідача не надходило, здійснено лише частково оплату (15% попередня оплата) за отриманий товар 28.02.2022р. на суму 10 200,00 грн., а відповідно станом на дату звернення до суду заборгованість за поставлений товар склала 56 808,00 грн.

В підтвердження зазначеного, до матеріалів позовної заяви додані оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 станом на 27.06.2022р. та картка рахунку 361 за 28.02.2022р.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Ч.1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договорами вартість у встановлений договором строк.

Як встановлено судом, між сторонами існували господарські відносини, які виникли на підставі договору на поставки №56 від 28.04.2021р.

Судом встановлено, що згідно наявних в матеріалах справи видаткових накладних та супровідних документів до них, позивачем передано у власність відповідачу обумовлений договором товар на загальну суму 66 828,00 грн., які підписано без зауважень.

Відповідачем не було надано суду будь-яких заперечень щодо факту отримання ним від позивача товару.

Доказів виконання зобов`язань перед позивачем у повному обсязі відповідач суду не надав.

З матеріалів справи та наявних доказів у сукупності слідує, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Враховуючи, що строк оплати за поставлений товар настав, ненадання відповідачем контрозрахунку заборгованості, враховуючи відсутність доказів оплати в повному обсязі, вимога позивача про стягнення заборгованості за договором поставки товару підлягає задоволенню, а саме у розмірі 56 808,00 грн., оскільки матеріалами справи підтверджується поставка товару відповідачу на вказану суму.

Враховуючи встановлені вище обставини, не спростовані відповідачем, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог і наявність у позивача права на отримання від відповідача грошових коштів у розмірі неоплаченої вартості товару.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №9252 від 29.06.2022р. на суму 2 481,00 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАРТАКІВ-АГРО» (адреса: 79005, Львівська обл., Сокальський район, с.Копитів, вул.Шевченка, будинок 43і; ідентифікаційний код 43696053) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД» (адреса: 45500, Волинська обл., Локачинський район, смт.Локачі, вул.Горєлова, будинок 1; ідентифікаційний код 35580267) заборгованість у розмірі 56 808,00 грн. та 2 481,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.