номер провадження справи 15/84/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2022 Справа № 908/1156/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича розглянувши

позов Товариства з обмеженою відповідальністю Юнітрек, 69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 26-А

до відповідача Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14

за участю секретаря судового засідання Кабаку І.Ю.,

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача Єгоров О.В., довіреність №250722-1 від 25.07.2022;

від відповідача Морозов В.С., довіреність №319 від 22.12.2021.

суть спору

21.07.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Юнітрек, м. Запоріжжя до відповідача Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 67 555,95 грн, з яких: основна заборгованість у розмірі 57 600,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 9160,60 грн, 3% річних в розмірі 795,35 грн.

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю Юнітрек просив суд здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2022, справу № 908/1156/22 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 26.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1156/22, присвоєно справі номер провадження 15/84/22. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 25.08.2022 о/об 10 год. 00 хв. Відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі.

Копії ухвали суду від 26.07.2022 по справі № 908/1156/22 надіслані сторонам з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за вказаними у позові адресами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

12.08.2022 (в установлений законом строк) на адресу суду від ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї правової позиції посилається на те, що на момент звернення позивача з позовом до суду строк для добровільної оплати рахунку на оплату послуг за договором про закупівлю послуг № 470921 від 02.09.2021 не сплив, оскільки рахунок на оплату № 1932 від 31.12.2021 отримано лише 19.07.2022 разом з позовом. Таким чином, на думку відповідача, строк оплати починається з 20.07.2022 та закінчується 18.08.2022.

У відповіді на відзив (вх. № 9921/08-08/22 від 23.08.2022), яка отримана судом 23.08.2022 позивач спростовує доводи відповідача з посиланням на недоведеність своїх заперечень, а саме не надано копії (виписок) з журналів вхідної кореспонденції, бухгалтерських реєстрів і тому подібних доказів на підтвердження не надходження рахунку на оплату за період з дати його оформлення, тобто з 31.12.2022 до дати надходження копії позовної заяви і доданих до неї документів 19.07.2022. Звертав увагу суду на те, що Акт надання послуг № 2295 від 31.12.2021 був підписаний відповідачем без зауважень щодо відсутності рахунку на оплату. Зазначений Акт містить відомості щодо вчинення позивачем дій на виконання умов договору № 470921 від 02.09.2021 на загальну суму 57 600,00 грн. Крім того, банківські реквізити позивача для здійснення оплати містяться у договорі. Факт надання 05.01.2022 рахунку на оплату наданих послуг №1932 від 31.12.2021 на суму 57 600,00 грн працівнику відповідача підтверджується письмовими поясненнями від 18.08.2022 менеджера в оптовій торгівлі ТОВ «Юнітрекс». Просив позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідача у повному обсязі незалежно від результатів вирішення спору.

22.08.2022 судом отримані пояснення ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 32-32/69 від 18.08.2022 відповідно до яких відповідач з посиланням на ст. ст. 239, 331 ГПК України просив у разі задоволення позову розстрочити виконання судового рішення на строк 12 місяців. Підставою для застосування положень ст. 331 ГПК України зазначав знаходження великої кількості об`єктів енергетики на окупаційній території, втручання у роботу систем розподілу електроенергії окупантами, постійні пошкодження та руйнування енергетичної інфраструктури через воєнні бойові дії, вкрай тяжке фінансове становище на підприємстві. Основною причиною скрутного становища товариства є значна заборгованість споживачів за надані населенню області послуги з постачання електричної енергії, надання судами розстрочки виконання рішень боржникам ПАТ «Запоріжжяобленерго», а також відсутність у товариства можливості отримувати прибуток через встановлення НКРЕКП для відповідача нульового алгоритму та встановлення щодобових багатомільйонних відрахувань протягом кількох років.

В запереченнях ТОВ «ЮНІТРЕК» №230822-1, які отримані судом 23.08.2022, позивач просив суд не приймати доводи та докази відповідача, які викладені та наданні до пояснень, відмовити у задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду.

В судовому засіданні 25.08.2022, в порядку ст. 216 ГПК України оголошено перерву до 02.09.2022 об 10 год. 00 хв. Сторони під розписку обізнані про дату та час наступного судового засідання.

31.08.2022 судом отримані від ПАТ «Запоріжжяобленерго» пояснення №32-32/73, в яких відповідач наполягає, що за умовами договору підставою для оплати послуг є не лише акт здачі-приймання наданих послуг підписаний сторонами, а і рахунок, який мав бути отриманий замовником. На думку відповідача, відсутність рахунку до 19.07.2022 зумовило перенесення строку виконання сплати, який починається з 20.07.2022.

У судовому засіданні 02.09.2022 здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу Оберіг. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Судом перевірені повноваження присутніх в судовому засіданні представників сторін. Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові, відповіді на відзиві, запереченнях на клопотання. Просив позов задовольнити в повному обсязі, відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців.

Представник відповідача підтримав свої заперечення, що викладені у відзиві на позов, поясненнях №32-32/69 від 18.08.2022 та №32-32/73 від 29.08.2022. Просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 02.09.2029 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, прийнято рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної

Дослідивши надані сторонами докази, суд установив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (Замовник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнітрек» (Виконавець, позивач у справі) 02.09.2021 року укладено договір № 470921 про закупівлю послуг (далі - договір).

Відповідно до пункту 1 розділу 1 «Предмет Договору» договору, Виконавець зобов`язався у 2021 році надати послуги зі встановлення вимірювального обладнання згідно Код ДК 021:2015 - 51220000-0 Послуги зі встановлення контрольного обладнання (Встановлення цифрових датчиків рівня палива ДУ-02М в кількості 36 шт. на транспортні засоби, що належать Замовникові), а Замовник - прийняти і оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 3.1. договору ціна цього договору без ПДВ 68040,00 грн.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що розрахунок за надані послуги проводяться Замовником протягом 30 календарних днів після підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг, на підставі отриманого Замовником рахунку.

Додатковою угодою №1 від 31.12.2021 року до Договору пункт 3.1 виклали в наступній редакції: «Ціна цього договору становить: всього без ПДВ 57 600,00 грн.».

Пункт 10.1 договору виклали також в новій редакції: «Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 30.01.2022 року».

Матеріали справи містять заяву ПАТ «Запоріжжяобленерго» №2048/004 від 19.10.2021, відповідно до якої відповідач просив надати послуги зі встановлення контрольного обладнання встановлення цифрових датчиків рівня палива ДУ-02М в кількості 36 штук на транспортних засобах ПАТ «Запоріжжяобленерго» з 25 жовтня 2021, згідно переліку транспортних засобів, які надані в додатку №1 та графіку встановлення згідно додатку №2.

У листі №201021-1 від 20.10.2021 позивач повідом про прийняття заявки №2048/004 від 19.10.2021 до виконання.

Листом №011221-1 від 01.12.2021 позивач повідомив відповідача, що останнім в порушення умов договору та графіку надання послуг згідно заявки №2048/004 від 19.10.2021 не було своєчасно надано 6 одиниць транспортних засобів для надання послуг зі встановлення на них цифрових датчиків рівня палива ДУ-02М,. Зауважив, що виконавець вживає усіх заходів для своєчасного надання послуг.

Як свідчать наданий до суду Акт надання послуг № 2295 від 31.12.2021 позивач на виконання умов договору надав послуги з встановлення цифрових датчиків рівня палива ДУ-02М у кількості 36 штук, загальною вартістю 57 600,00 грн.

Зазначений Акт підписаний обома сторонами та скріплений печатками товариств. В акті міститься примітка, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

На оплату наданих послуг відповідачу наданий рахунок № 1932 від 31.12.2021 на суму 57 600,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг та з метою досудового врегулювання спору на його адресу 21.04.2022 була надіслана претензія № 210422-1 від 21.04.2022 з проханням протягом десяти календарних днів з дня находження цієї претензії погасити виниклу заборгованість.

Претензія отримана відповідачем 25.04.2022, що підтверджується витягом з сайту Укрпошти (арк.с. 23).

Претензія залишена без відповіді, без відповідачем в добровільному порядку не погашений.

Невиконання відповідачем зобов`язань за договором № 470921 від 02.09.2021 щодо оплати наданих послуг стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У частині 1 ст. 175 ГК України закріплено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо оплати наданих послуг, у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Як вже зазначалося судом, сторонами в п. 4.1 договору узгоджено, що оплата здійснюється відповідачем протягом тридцяти календарних днів після підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг, на підставі отриманого замовником рахунку.

Матеріали справи не містять жодних зауважень чи претензій від відповідача щодо строків, якості та вартості наданих послуг. Акт про надання послуг № 2295 від 31.12.2021 підписані уповноваженим представником відповідача без зауважень.

Таким чином, суд дійшов висновку про належне виконання позивачем умов договору, та про те, що послуги прийняті уповноваженим представником відповідача без зауважень.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів спростування доводів позивача та належного виконання ним зобов`язань щодо повної оплати наданих послуг у рамках договору № 470921 від 02.09.2021.

Суд зауважує, що під оцінці наданого Акту № 2295 від 31.12.2021 встановлено, що зазначений Акт містить посилання на договір на підставі якого надавалися відповідні послуги. Також зазначено про розрахунковий документ рахунок на оплату покупцю №1932 від 31.12.2021.

З зазначеного слідує, що підписуючи Акт № 2295 від 31.12.2021 відповідач повністю погодився зі змістом даного акту, в тому числі із наявністю розрахункового документу (рахунку №1932 від 31.12.2021).

Доказів звернення до позивача з проханням/вимогою про отримання розрахункового документа (рахунку на оплату) для подальшої оплати наданих йому послуг в рамках договору 470921 від 02.09.2021, відповідач суду не надав.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

За таких обставин суд визнав законними та обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 57 600,00 грн.

Внаслідок наявності прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 795,35 грн за період з 01.02.2022 по 18.07.2022 та інфляційних втрат за період з лютого 2022 по червень 2022 (включно) у розмірі 9160,60 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

З аналізу зазначеної норми законодавства вбачається, що три проценти річних є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто три проценти річних не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань, які можуть бути узгоджені сторонами, оскільки ця норма законодавства є імперативною. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат суд визнав виконаним вірно, а вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 795,35 грн за період з 01.02.2022 р. по 18.07.2022 та інфляційні втрати у розмірі 9160,60 грн за період прострочення з лютого 2022 по червень 2022 (включно), законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статі 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача суду не надав. Факт наявності заборгованості за договором №470921 від 02.09.2021 підтверджується матеріалами справи. Заперечення щодо ненадання позивачем рахунку для оплати наданих послуг та відповідно не настання строку для оплати не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 2481,00 грн покладається на відповідача.

Розглянувши клопотання ПАТ «Запоріжжяобленерго» про розстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Положенням ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена судом за правилами ст. 86 ГПК України.

Проаналізувавши доводи відповідача викладені у відзиві щодо розстрочення виконання судового рішення по справі та надані в обґрунтування вказаного клопотання докази, з`ясувавши правову позицію позивача щодо вказаного клопотання (заперечив повністю), а також відсутність доказів критичного (скрутного) фінансового становища станом на момент прийняття рішення, суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявність у нього виняткового випадку, тобто, обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, як підстави для розстрочення виконання судового рішення по цій справі.

При цьому, судом враховано, що позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики. А тому, довготривале невиконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за договором може мати негативний вплив на діяльність підприємства позивача.

До того ж, кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

Разом з тим, відповідач не обґрунтував, яким чином він планує здійснювати щомісячні платежі у випадку розстрочення суми боргу за судовим рішенням у даній справі рівними частинами на 12 місяців, з огляду на те, що його рахунки арештовані та, як вказує сам відповідач, він не може впливати, ані на перерахування коштів та їх обсяг, ані на встановлення алгоритму, що фактично залежить від прийнятих рішень НКРЕКП. Довідки надані відповідачем в обґрунтування критичного фінансового стану щодо податкового боргу, кредиторської заборгованості, дебіторської заборгованості дефіциту обігових коштів, мінімально необхідних платежів в повній мірі не відображають загального фінансового стану товариства, та не свідчать про можливе істотне ускладнення виконання рішення суду. Крім того, обов`язок зі сплати коштів за надані послуги настав до введення воєнного стану в Україні, а саме 31.01.2022.

Про наявність форс-мажорних обставин як це передбачено умовами п.п 8.1-8.5 договору, відповідач протягом 10-ти днів з моменту їх виникнення позивачу у письмовій формі не повідомив.

З підстав викладених вище, суд не вбачає підстав для надання відповідачу розстрочки виконання рішення у даній справі.

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що він не позбавлений права при наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, звернутися до господарського суду з заявою про відстрочення або розстрочення рішення на стадії виконання із наданням належних доказів у підтвердження відповідної заяви (клопотання), в порядку ст. 331 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітрек» (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 26-А, ідентифікаційний код юридичної особи 42345149) 57 600,00 грн (п`ятдесят сім тисяч шістсот грн 00 коп.) основного боргу, 795,35 грн (сімсот дев`яносто п`ять грн. 35 коп.) 3% річних, 9160,60 грн (дев`ять тисяч сто шістдесят грн 60 коп.) інфляційних втрат, 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 08 вересня 2022 року.

Суддя І. С. Горохов