ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2022 Справа № 914/1522/22

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Лілії Бернацької розглянув справу

за позовом: Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради Рівненської області, м. Здолбунів, Рівненська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик», м. Львів,

предмет позову: стягнення 67 219,33 грн,

підстава позову: порушення зобов`язань по договорах про закупівлю,

за участю представників:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС

12.07.2022 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» про стягнення 67 219,33 грн.

Ухвалою суду від 18.07.2022 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Хід судових засідань відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема, розгляд справи у судовому засіданні 03.08.2022 відкладено за клопотанням представника відповідача, поданого 02.08.2022 на електронну адресу суду.

Відводів складу суду сторонами не заявлено.

Відзиву на позовну заяву відповідачем у строк, встановлений законом і судом, не подано.

17.08.2022 позивачем подано клопотання про долучення доказів із зазначенням причин неможливості їх подання разом із позовною заявою, з доказами надіслання відповідачу. Зокрема, позивач зазначає, що у зв`язку із введенням воєнного стану в державі архів, де зберігалися первинні документи, було переміщено в інше приміщення, далі від стратегічного об`єкту, і частина документів, пов`язаних з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик», була загублена, але відшукана станом на 12.08.2022. Тому позивач просить визнати причини неподання таких доказів одночасно із позовом поважними.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи наведене, з метою повного та всебічного вирішення спору суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача про долучення доказів та визнання причин пропуску строку поважними.

У судове засідання 31.08.2022 сторони явку представників повторно не забезпечили. Проте, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач причин неявки не повідомив, заяв, клопотань не подавав.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 15.05.2019 року у справі № 0870/8014/12, щодо того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зазначає, що відповідач обізнаний про дане судове провадження, неявка представника судові засідання є повторною та систематичною, клопотань про намір подавати відзив на позовну заяву не подано. За таких обставин, суд не вважає повторну неявку представника відповідача у дане судове засідання такою, що перешкоджає вирішенню спору по суті в даному судовому засіданні.

Щодо неявки представника позивача, то відповідно до ч. 3 ст. 196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні 31.08.2022 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Позивач стверджує, що ТОВ «Кондор Логістик» не виконує свої обов`язки відповідно до умов договору, тоді як позивачем виконано свої зобов`язання та сплачено відповідачу 23 577,60 грн по договору № 17/03-П та 59 640,30 грн по договору № 16/12/3. Відповідачем здійснено відпуск пального лише на суму 230 432,64 грн по першому договору та на суму 18 981,10 грн по іншому договору. Крім стягнення основного боргу - 3 144,96 грн по договору № 17/03-П і 40 659,30 грн по договору № 16/12/3, позивачем також нараховано 572,21 грн пені, 220,08 грн штрафу, 830,33 грн інфляційних втрат і 150,37 грн 3% річних по договору № 17/03-П і 7 399,99 грн пені, 2 846,15 грн штрафу, 9 628,12 грн інфляційних втрат, 1 767,84 грн 3% річних по договору № 16/12/3.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

17.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (згідно з договором учасник, надалі по тексту рішення відповідач) та Комунальне підприємство «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради Рівненської області (згідно з договором замовник, надалі по тексту рішення позивач) уклали договір про закупівлю № 17/3-П, відповідно до якого учасник зобов`язується поставити (передати у власність) у визначені строки замовникові бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо (надалі - товар), визначений в додатку №1 «Специфікація Товару» до цього договору, а замовник - прийняти і оплатити його. Найменування товару: ДК 021:2015 - 09130000-9 - Нафта і дистиляти (бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо). Одиниця вимірювання: літр. Кількість: 10 470 літрів. Відпуск товару з АЗС здійснюється за картками на пальне.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна цього договору становить 233 577,60 грн.

Сторонами підписано специфікацію товару: бензин А-95 в кількості 2 500 л, вартістю 57 600,00 грн з ПДВ (ціна за одиницю товару 19,20 грн), бензин А-92 в кількості 200 л, вартістю 4 416,00 грн з ПДВ (ціна за одиницю товару 18,40 грн), та дизельне паливо в кількості 7 770 л, вартістю 171 561,60 грн, тобто всього на суму 233 577,60 грн.

27.03.2020 позивачем сплачено відповідачу 34 577,60 грн, 26.03.2020 93 678,40 грн, 17.08.2020 - 105 321,60 грн, тобто разом 233 577,60 грн.

16.12.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» та Комунальним підприємством «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради Рівненської області укладено ще один договір про закупівлю № 16/12/3, відповідно до якого відповідач зобов`язувався поставити у визначені строки замовникові (позивачу) товар, визначений в додатку № 1 «Специфікація товару», а замовник (позивач) - прийняти і оплатити його.

Відповідно до додатку № 1 до договору «Специфікація товару» учасник зобов`язався поставити замовнику бензин А-92 у кількості 540 л за ціною 19,98 грн з ПДВ за 1 л на загальну суму 10 789,20 грн, дизельне паливо у кількості 2 445 л за ціною 19,98 грн з ПДВ за 1 л на загальну суму 48 851,10 грн, тобто на загальну суму 59 640,30 грн.

28.12.2020 позивачем сплачено відповідачу 59 640,30 грн.

Позивач звертався до відповідача із претензією від 26.11.2020, повідомляв про неможливість реалізації пального по картках на суму 44 530,00 грн по договору № 17/03-П і просив вжити невідкладних заходів щодо поставки пального або повернення сплачених коштів.

Повторно позивач звертався із претензією від 17.12.2020 та вказував про неможливість реалізації карток на суму 16 344,40 грн.

У відповідь на таку претензію відповідач повідомив, що він не відмовляється від своїх зобов`язань та поставить пальне у повному обсязі, зазначив, що на заміну талонів позивачу надіслано паливні картки 16.12.2020, повідомив, що відбуваються технічні несправності на сервері, що здійснює зв`язок, облік та видачу палива на АЗС, що у свою чергу спричинило відмову у видачі пального.

Стосовно неналежного виконання умов по договору № 16/12/3, то позивач звертався до відповідача із претензією від 19.01.2021, відповідно до якої не реалізовано товару на суму 40 657,50 грн, у зв`язку з чим позивач просив вжити невідкладних заходів щодо поставки товару замовнику або повернути не використані кошти.

Відповідаючи на цю претензію, відповідач зазначив, що у зв`язку з призупиненням відпуску пального за талонами ТОВ «Інтер Кард» 16.12.2020 було здійснено заміну на паливні картки «ВОГ». Паливна картка «ВОГ» здійснює відпуск лише на АЗС ТОВ «ВОГ КАРД», тому реалізація на АЗС «Мотто» неможлива. Щодо відмов на АЗС «ВОГ» повідомив, що відбувались технічні роботи, що у свою чергу спричинило відмову в відпуску товару.

13.04.2021 позивачем отримано лист відповідача про продовження виконання договірних зобов`язань щодо відпуску пального у зв`язку з карантинними обмеженнями, повідомив про триваючі технічні проблеми в системі відпуску пального, у зв`язку з чим пропонував здійснювати відпуск пального частково, але в будь-якому випадку в повному обсязі до 31.12.2021 року.

24.06.2021 позивачем отримано лист відповідача від 18.06.2021, відповідно до якого відповідач не відмовляється від виконання договірних зобов`язань, про наступні поставки буде повідомлено в телефонному режимі, гарантує виконання умов договору в повному обсязі та відпуск палива на АЗС.

31.05.2022 позивачем надіслано відповідачу акт звірки взаємних розрахунків по обох договорах на загальну суму заборгованості 43 804,26 грн (3 144,96 грн по договору № 17/03-П і 40 659,30 грн по договору № 16/12/3), проте, такий не повернувся підписаним відповідачем.

У розпорядженні позивача на час звернення з позовом до суду є паливні картки в кількості 43 одиниці з терміном дії 06/23. Вказані картки позивач пред`являв на АЗС 27.05.2021, 04.08.2022 та 11.08.2022, за наслідками чого видано службові документи, в яких вказано про обмеження по послугах картки та відсутність залишків.

Дані факти матеріалами справи підтверджені, сторонами не спростовані.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, з огляду на таке.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із описаних обставин справи, між сторонами виникли правовідносини з поставки товару бензину та дизельного палива у талонах.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач придбав у відповідача паливо у талонах, загальною вартістю 293 217,90 грн (233 577,60 грн + 59 640,30 грн), які позивачем сплачено, що підтверджено платіжними дорученнями.

Відповідно до п. 4.4 договору № 17/03-П картки на пальне є товарно-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється відпуск товару на автозаправних станціях (далі - АЗС). Картки на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом. Для отримання товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне і на підставі цього здійснює відпуск товару відповідної марки та кількості. При відпуску товару картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання замовником товару, відповідного асортименту та кількості.

Позивач стверджує, відповідач не заперечує та не спростовує жодними доказами тієї обставини, що в листопаді 2020 позивач не зміг реалізувати талони на суму 44 530,00 грн, а в грудні 2020 на суму 16 344,40 грн. Після заміни талонів на паливні картки позивач все одно не у повному обсязі зміг реалізувати право на отримання пального, у зв`язку з чим станом на 01.05.2022 по договору № 17/03-П не використаними є грошові кошти в сумі 3 144,96 грн.

Аналізуючи виконання відповідачем зобов`язань по договору № 16/12/03, з обставин справи вбачається, що станом на січень 2021 позивач не зміг реалізувати талони, оплачені раніше відповідачу, що не заперечено та не спростовано відповідачем у листуванні з позивачем. Відповідач, будучи обізнаним про судовий розгляд справи, не спростував також обставини наявності боргу по вказаному договору в сумі 40 659,30 грн, що відображено позивачем у акті звірки станом на 01.05.2022.

Умовами п. 4.4 договору № 16/12/03 передбачено такі ж вимоги до карток/талонів та порядку їх пред`явлення на АЗС, що і в попередньому договорі.

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами, та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі, суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар на умовах передоплати, тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Суд також звертає увагу, що враховуючи суть правовідносин між сторонами та специфіку придбання палива у спосіб придбання талонів, мету придбання таких - мати можливість їх пред`явлення на АЗС для отримання палива у погодженій кількості та у межах строку дії таких карток, позивачу мали бути передані картки, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні картки на АЗС. Отримання палива на АЗС за умови пред`явлення карток/талонів є достатньою підставою для відпуску палива позивачу.

Відповідач ні в процесі досудового спілкування з позивачем, ні під час розгляду справи, не довів об`єктивних обставин неможливості виконання взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі. Постійні технічні збої в системі відпуску пального, технічні роботи, запровадження карантину, визначені відповідачем у листах як підстави неможливості виконання своїх зобов`язань не є обставинами непереборної сили та не звільняють відповідача від обов`язку належного та своєчасного виконання договірних зобов`язань. Більше того, порушення договірних зобов`язань почалось уже в листопаді 2020 і позивач не розривав договірних відносин упродовж тривалого часу, чим забезпечив відповідачу можливість налагодження відпуску пального. Проте, упродовж довгого часу відповідач не виконав своїх зобов`язань, адже позивач не зміг отримати оплачене пальне на АЗС по придбаних у відповідача талонах.

Приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 7 Цивільного кодексу України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Як встановлено з матеріалів справи, не спростовано відповідачем, лише частина з придбаних у відповідача талонів/карток виявилась придатними для їх отоварювання. Решта карток, загальною вартістю 43 804,26 грн з незалежних від позивача причин неможливо обміняти на АЗС на відповідне паливо, про що позивач систематично повідомляв відповідача, починаючи листопада 2020. Суд звертає увагу, що під час розгляду справи відповідач, будучи обізнаним про розгляд даної справи, також не повідомив інших обставин, ніж ті, про які стверджує позивач та підтверджує матеріалами справи.

Як передбачено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.09.2020 року у справі № 910/16505/19, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Аналізуючи твердження та подані на їх підтвердження докази позивачем і ненадання жодних доказів на їх спростування відповідачем, керуючись наведеним критерієм доказування, суд доходить висновку, що зазначені вище докази, надані позивачем, відповідають критеріям належності та вірогідності, тому вважаються такими, що підтверджують наведені позивачем обставини щодо реалізації ним придбаних у відповідача талонів лише частково та неможливості реалізації решти карток на суму 43 804,26 грн. (3 144,96 грн і 40 659,30 грн).

Відтак, обставину неможливості реалізувати частину карток, придбаних у відповідача, суд визнає доведеною та не спростованню. Наведене у свою чергу не відповідає умовам зобов`язань, що виникли між сторонами, адже, здійснюючи повну оплату товару палива у талонах, сторона (позивач) розраховувала на відпуск відповідного пального на відповідних АЗС, обов`язок забезпечення здійснення якого належить відповідачу.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено в ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як встановлено судом вище, та не спростовано відповідачем, із претензій позивача вбачається, що позивач, виявивши неможливість отримання палива на АЗС по талонах, вимагав у відповідача або повернення сплачених позивачем коштів, або поставку палива.

Суд звертає увагу, що кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини, не спростовані відповідачем, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог і наявність у позивача права на отримання від відповідача грошових коштів у розмірі вартості товару, який з незалежних від позивача причин не міг бути отриманий згідно з умовами договорів. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення 43 804,26 грн як основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач нараховує по обох договорах пеню та штраф.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 7.2 договорів у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставлених товарів за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання (позиція, наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2018 року у справі № 912/2483/17).

Позивачем здійснено нарахування пені на суму вартості неотоварених карток по договору № 17/03-П 3 144,96 грн за період 26.11.2020 26.05.2021, по договору № 16/12/3 40 659,30 грн за період 18.01.2021 18.07.2021. Перерахувавши пеню за визначені позивачем періоди, суд зазначає, що пеня становить 572,21 грн по договору № 17/03-П і 7 399,99 грн по договору № 16/12/3. Тобто, всього відповідачу обґрунтовано нараховано пеню в сумі 7 972,20 грн.

Позивач також має право нараховувати відповідачу штраф у розмірі 7 % від суми 3 144,96 грн, що становить 220,15 грн, і 7 % від суми 40 659,30 грн, що становить 2 846,15 грн, адже відповідач обізнаний в листопаді 2020 про неналежне виконання зобов`язань по договору № 17/03-П і в січні 2021 - по договору № 16/12/3. Станом на час звернення з позовом до суду липень 2022 зобов`язання на вказану вище суму не виконані, тому відповідач прострочив їх виконання на термін, більший 30 днів. Суд зауважує, що разом сума штрафу становить 3 084,30 грн, що є більшим від заявленого до стягнення позивачем. Тому, не маючи повноважень виходити за межі заявлених вимог, суд зазначає, що обґрунтованою є позовна вимога про стягнення з відповідача 3 066,21 грн штрафу.

Крім вказаних сум, позивач здійснює також нарахування, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач має право нараховувати інфляційні втрати на суму 3 144,96 грн за період 26.11.2020 30.06.2022, які становлять 830,33 грн, а також 3% річних, які правильно пораховані позивачем і становлять 150,37 грн; інфляційні втрати на суму 40 659,30 грн за період 18.01.2021 30.06.2022, які становлять 9 628,12 грн, а також 3% річних, які правильно пораховані позивачем і становлять 1 767,84 грн. Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 458,45 грн інфляційних втрат і 1 918,21 грн 3 % річних підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд підсумовує, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (ідентифікаційний код юридичної особи 39046990, 79044, Львівська область, місто Львів, вулиця Єфремова, будинок 84, квартира 1Б) на користь Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради Рівненської області (ідентифікаційний код юридичної особи 37992989, 35705, Рівненська обл., Здолбунівський р-н, місто Здолбунів, вулиця Коротка, будинок 9) 43 804,26 грн основного боргу, 7 972,20 грн пені, 3 066,21 грн штрафу, 10 458,45 грн інфляційних втрат, 1 918,21 грн 3 % річних та 2 481,00 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01.09.2022.

Суддя Матвіїв Р.І.