УХВАЛА

02 вересня 2022 року

м. Київ

Справа № 910/8899/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства юстиції України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі

за позовом Акціонерного товариства "РВС Банк"

до Міністерства юстиції України,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_1 , 2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни, 3) Державного підприємства "Національні інформаційні системи"

про визнання протиправним та скасування наказу від 17.02.2021 № 620/5,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 (повний текст складено 06.07.2022) і рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/8899/21, подана 30.08.2022 до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Міністерства юстиції України, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Звертаючись із касаційною скаргою, Міністерство юстиції України посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме неправильне застосування норм матеріального права у зв`язку із застосуванням норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Верховний Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржнику необхідно чітко вказати норму права, висновок щодо застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і зазначити, в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У касаційній скарзі Міністерство юстиції України наводить перелік постанов Верховного Суду, які містять висновки, що, на думку скаржника, не були враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови. Проте скаржник не наводить самих висновків Верховного Суду, які, на його думку, не були враховані при ухваленні оскаржуваної постанови. Скаржник також не зазначає норми права, щодо застосування якої не враховано висновок Верховного Суду.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду є недостатнім, оскільки у касаційній скарзі не наведено висновки, які, на думку скаржника, не враховано судом апеляційної інстанції, та не зазначено відповідні норми права.

Таким чином, касаційна скарга Міністерства юстиції України оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовну заяву Акціонерне товариство "РВС Банк" подало у червні 2021 року, її предметом є 2 вимоги немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 установлено у розмірі 2 270,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022, позов задоволено повністю, а саме:

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 17.02.2021 № 620/5 "Про задоволення скарги";

- поновлено записи про право власності Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, місто Київ, вул. Введенська, будинок 29/58; ідентифікаційний код 39849797)шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами № :02:001:0004 та № :02:009:0042 за Акціонерним товариством "РВС Банк".

Міністерство юстиції України у касаційній скарзі просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/8899/21 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, скаржник мав сплатити судовий збір у сумі 9 080,00 грн, а саме 2 270,00 х 200 % х 2, де 2 270,00 грн - ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги, 2 - кількість вимог немайнового характеру, які оскаржуються.

Однак Міністерство юстиції України доказів сплати судового збору до касаційної скарги не додало.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частинами 2, 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

Повний текст постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 складено 06.07.2022, тому останнім днем її оскарження відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України є 26.07.2022.

Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу 30.08.2022, тобто поза межами 20-денного строку, встановленого частиною 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України для подання касаційної скарги.

У заяві про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження скаржник зазначає, що копію оскаржуваної постанови апеляційної інстанції отримав 06.07.2022 через підсистему "Електронний Суд". Проте, на думку скаржника, якщо справа розглядалася за матеріалами в паперовій формі судові рішення мають надсилатися в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Скаржник зазначає, що, оскільки відсутні докази надсилання йому копії оскаржуваної постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення, є підстави для визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення цього строку.

Розглянувши заяву Міністерства юстиції України про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд дійшов висновку, що підстави, викладені у ньому, є неповажними з огляду на таке.

Право господарського суду при вирішенні питання, що виникає у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовується процесуальним законодавством. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання або заяви про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Міністерство юстиції України є державним органом, який має електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Як зазначає скаржник, повний текст оскаржуваної постанови було йому доставлено до електронного кабінету 06.07.2022 Північним апеляційним господарським судом через підсистему "Електронний суд". Однак Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу не у двадцятиденний строк з моменту отримання копії оскаржуваної постанови (до 26.07.2022), а 30.08.2022, зазначаючи при цьому, що повний текст оскаржуваної постанови йому не надсилався рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Верховний Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 42, 43 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Сторони також мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою контакт-центру суду та/або за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Крім того, слід зазначити, що 25.07.2022 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні скаржника - ОСОБА_1 було подано касаційну скаргу у цій справі на ті ж самі рішення судів першої та апеляційної інстанцій. Згідно з матеріалами справи скаржник цю касаційну скаргу отримав 01.08.2022 (відповідно до відомостей з сайту Укрпошта за поштовим ідентифікатором № 080). Ухвалою Верховного Суду від 08.08.2022 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та призначено справу до розгляду. Вказану ухвалу скаржник отримав 10.08.2022. Тобто скаржник був обізнаний про те, що справа № 910/8899/21 перебуває на розгляді суду касаційної інстанції задовго до звернення зі своєю касаційною скаргою.

Колегія суддів звертає увагу, що таке тривале зволікання скаржника із реалізацією права на касаційне оскарження (35 днів з останнього дня для оскарження цього рішення - 26.07.2022) не підтверджене об`єктивними обставинами, які б розумно виправдовували неможливість звернення з касаційною скаргою у цій справі у максимально стислий строк.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зауважує, що норми Господарського процесуального кодексу України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати суду докази та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Щодо відсутності доказів направлення Міністерству юстиції України копії оскаржуваної постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення слід зазначати, що на теперішній час у зв`язку з відсутністю асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції деякі суди призупиняють поштову відправку судової кореспонденції.

Крім того, відповідно до рішення Ради Суддів України від 05.08.2022 з метою підвищення рівня використання електронного судочинства під час відправлення правосуддя в умовах скрутного фінансового забезпечення судів рекомендовано судам, зокрема у випадках, коли адвокат, нотаріус, приватний виконавець, арбітражний керуючий, судовий експерт, державний орган, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального секторів економіки, який бере участь у справі, не має офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, вимагати зареєструвати таку офіційну електронну адресу для подальшого направлення судом процесуальних документів в електронній формі; виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання). Закликано усіх учасників судових проваджень, зокрема, з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у їх справах, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки; зареєструвати електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; зареєструватися в підсистемі "Електронний кабінет" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи; використовувати функціонал "Електронного кабінету" для ознайомлення з поданими документами в електронній формі.

Касаційну скаргу скаржник надіслав до суду касаційної інстанції лише 30.08.2022, тобто зі значним порушенням встановленого Законом строку на касаційне оскарження без належного обґрунтування причин пропуску процесуального строку, які були б пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальної дії.

Скаржником в обґрунтування причини звернення з касаційною скаргою після спливу строку на оскарження зазначеної постанови апеляційного господарського суду зазначено про неотримання оскаржуваного рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте скаржник все ж отримав копію оскаржуваної постанови через підсистему "Електронний суд" 06.07.2022. Причин, які були б об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення скаржника та були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення ним процесуальної дії Міністерство юстиції України у своїй заяві про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не наводить.

Суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Оскільки скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку касаційного оскарження не наведено обставин, які були б об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення скаржника та були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення ним процесуальної дії, заява про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження визнається судом необґрунтованою.

Відповідно до частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 цього Кодексу.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Міністерству юстиції України необхідно:

- подати нову редакцію касаційної скарги, у якій навести та обґрунтувати передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги (із урахуванням змісту цієї ухвали);

- подати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі (9 080,00 грн) за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір";

- подати клопотання (заяву) про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та навести інші підстави, підтверджені належними доказами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

З огляду на викладене, касаційна скарга Міністерства юстиції України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/8899/21 підлягає залишенню без руху на підставі частин 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали Міністерству юстиції України буде відмовлено у відкритті касаційного провадження на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/8899/21 на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 288, 290, частинами 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/8899/21 залишити без руху до 22.09.2022, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак