ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"01" вересня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1469/22

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гренсміт Про» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан-Плюс» заборгованості за договором суборенди спеціальної техніки (екскаватора) б/н від 01.12.2021 р. за лютий 2022 р. у cумі 150000,00 грн. (забезпеченого порукою),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гренсміт Про» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан-Плюс» заборгованості за договором суборенди спеціальної техніки (екскаватора) б/н від 01.12.2021 р. за лютий 2022 р. у cумі 150000,00 грн. (забезпеченого порукою).

Разом з тим, ч. 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, розділом II «Наказне провадження».

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, відповідно до ч.1 ст. 148 ГПК України з заявою про видачу судового наказу може звернутись фізична особа підприємець та юридична особа для стягнення грошової заборгованості, яка виникла на підставі одного договору, укладеного між нею та боржником, яким може бути фізична особа підприємець або юридична особа.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Заявником заявлено вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан-Плюс» заборгованості за договором суборенди спеціальної техніки (екскаватора) від 01.12.2021 р. у cумі 150000,00 грн. (за лютий 2022 р.), укладеним між ТОВ «Гренсміт Про» (орендар) та ОСОБА_1 (суборендар).

Також, заявник зазначає, що зобов`язання за договором суборенди спеціальної техніки (екскаватора) від 01.12.2021 р. забезпечено порукою відповідно до договору поруки від 01.12.2021 р., укладеного між ТОВ «Меридіан - Плюс» (поручитель), ТОВ «Гренсміт Про» (орендар) та ОСОБА_1 (суборендар).

При цьому, заявник вказує боржником ТОВ «Меридіан - Плюс» зобов`язання перед кредитором - ТОВ «Гренсміт Про» у якого виникло на підставі договору поруки від 01.12.2021 р. за порушення зобов`язання ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан-Плюс» та ОСОБА_1 є солідарними боржниками. При цьому, у справах про стягнення заборгованості з поручителя боржник відповідно до ч. 1 ст. 555 ЦК України залучається до участі у справі як третя особа. Однак, вчинення такої процесуальної дії, як залучення до участі у справі третьої особи у наказному проваджені не передбачено.

Предметом розгляду даної заяви про видачу судового наказу є вимога про стягнення боргу на підставі двох договорів, а саме: договору суборенди та договору поруки, при цьому, за договором суборенди заборгованість виникла у ОСОБА_1 .

Таким чином, у заяві про видачу судового наказу заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ч. 1 ст. 148 ГПК України, відтак заявлена вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. 148, п. 3, ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гренсміт Про» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан-Плюс» заборгованості за договором суборенди спеціальної техніки (екскаватора) б/н від 01.12.2021 р. за лютий 2022 р. у cумі 150000,00 грн. (забезпеченого порукою).

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева