ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/558/22

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Бєлих О.В. на підставі ордеру;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до громадської організації „Луч.Чорноморка про визнання недійсним рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) звернувся до господарського суду із позовною заявою до громадської організації „Луч.Чорноморка (далі по тексту ГО „Луч.Чорноморка) про визнання недійсним рішення загальних зборів членів громадської організації, яке оформлено протоколом №191 від 29.06.2019р., в частині третього питання порядку денного щодо затвердження кошторису щомісячних витрат ГО „Луч.Чорноморка) та застосування з 01.08.2019р. диференційованої (прогресивної) системи оплати внесків, при якій будуть сплачуватись: базові внески у однаковому для всіх членів розмірі 250 грн. на місяць, та додаткові внески, які обчислюються для кожного члена пропорційно площі займаної ним земельної ділянки на території ГО „Луч.Чорноморка, з розрахунку 35 грн. за 0,01 га площі відповідної земельної ділянки на місяць.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на порушення його прав в результаті прийняття загальними зборами спірного рішення. Так, позивачем наголошено, що Статутом ГО „Луч.Чорноморка не передбачено сплату базових та додаткових внесків, а, отже, відповідач намагається безпідставно замінити сплату економічно обґрунтованих платежів додатковими внесками, які фактично є платою за землю; встановлення рішенням обов`язку членів сплачувати внески залежно від площі земельної ділянки є дискримінацією членів ГО за майновою ознакою. Крім того, позивачем було наголошено, що рішення були прийняті за відсутності кворуму. Наведене, з урахуванням ненадання ГО „Луч.Чорноморка документів щодо фінансово-господарської діяльності є підставою для задоволення заявлених позивачем вимог.

Ухвалою суду від 04.04.2022р. дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 23.06.2022р. судом було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Ухвалою від 23.06.2022р. судом було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів.

ГО „Луч.Чорноморка жодного разу в судові засідання по даній справі не з`явилось, про причини неявки суд не повідомляло. Суд зазначає, що відповідач був повідомлений про розгляд даної справи шляхом надсилання ухвал за адресою місцезнаходження ГО „Луч.Чорноморка: 65496, Одеська область, Овідіопольський район, с. Чорноморка, бул. Карла Лібкнехта, буд. 35, яка була перевірена судом згідно з даними системи LIGA360. Проте, ухвали суду, якими ГО „Луч.Чорноморка був повідомлений про дату та час судових засідань, були повернуті у зв`язку із відсутністю адресата.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ГО „Луч.Чорноморка про розгляд господарським судом даної справи. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 згідно наявної в матеріал справи членської книжки №34, починаючи з 1993р. є членом Садового товариства „Луч.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Статуту житлово-будівельного об`єднання громадян - ГО „Луч, затвердженого рішенням загальних зборів, яке оформлено протоколом №1 від 14.01.2000р., житлово-будівельне об`єднання громадян є добровільним об`єднанням громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, житлових, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, побутових, спортивних та інших спільних інтересів. Житлово-будівельне об`єднання є правонаступником Садівничого об`єднання громадян „Луч.

05.02.2002р. Таїровською селищною радою народних депутатів було видано ОСОБА_1 державний акт про право приватної власності на землю №081198, з якого вбачається, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1 га, надана для будівництва і обслуговування будинку та господарських будівель на території селищної ради, АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. п. 1.1, 2.1 Статуту ГО „Луч.Чорноморка, затвердженого рішенням загальних зборів, яке оформлено протоколом №8 від 01.08.2016р., ГО це добровільне об`єднання, утворене фізичними особами, які добровільно об`єдналися для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та піших інтересів. Метою діяльності організації є здійснення та захист прав і свобод, задоволення економічних, і соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів членів організації.

Згідно з п. 3.1 Статуту ГО „Луч.Чорноморка членами організації можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають нерухоме майно або земельну ділянку оформлені належним чином, внесли вступний внесок, визначений Статутом організації, дотримуються вимог цього Статуту і користуються правом ухвального голосу.

Відповідно до п. 4.1 Статуту ГО „Луч.Чорноморка член організації має право голосу на загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; отримувати підтримку організації; вносити пропозиції щодо поліпшення роботи організації, усунення недоліків у її роботі, органів управління та посадових осіб; звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю організації, посадових осіб організації із запитаннями пов`язаними з членством організації, діяльністю її посадових осіб, одержати письмові відповіді на свої запити; оскаржувати рішення, дії, бездіяльність керівника органів організації та подавати скарги в порядку згідно з чинним законодавством України.

Положеннями п. 4.2 Статуту ГО „Луч.Чорноморка визначено, що обов`язками члена організації є додержання вимог статуту організації; виконання рішень органів управління організації та органів контролю за її діяльністю; виконання своїх договірних зобов`язань перед організацією; сплата визначених статутом організації платежів у розмірі, встановленому рішенням правління та затвердженому загальними зборами організації.

Згідно з п. 5.1 Статуту ГО „Луч.Чорноморка вищим органом управління організації є загальні збори членів організації. До компетенції загальних зборів членів належить, зокрема, затвердження розмірів вступного і членського внесків, визначених за рішенням правління; затвердження річного звіту та балансу організації, кошторисів і витрат.

Відповідно до п. п. 5.3, 5.7 Статуту ГО „Луч.Чорноморка про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени організації повинні були повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. 3агальні збори членів організації правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні 50% її членів, а збори уповноважених - не менше двох третин уповноважених осіб.

Пунктом 5.9 Статуту ГО „Луч.Чорноморка встановлено, що кожний член організації чи уповноважена особа мас один голос. Член організації має право приймати участь у загальних зборах через свого представника, правомочність якого підтверджується дорученням, завіреним підписом голови правління організації та печаткою організації.

Згідно з п. 5.10 Статуту ГО „Луч.Чорноморка рішення загальних зборів приймаються простою більшістю голосів від числа присутніх учасників. Рішення про внесення змін до статуту організації, відчуження майна організації на суму, яка складає п`ятдесят і більше відсотків майна організації та про ліквідацію організації приймаються більшістю, не менш ніж ѕ % голосів.

Відповідно до п. 5.12, п. 8.2.1 Статуту ГО „Луч.Чорноморка в період між загальними зборами діяльність організації здійснює правління організації. Джерелами формування майна організації є, зокрема, вступні, цільові, інші внески членів організації та сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

18.02.2019р. відбулось засідання правління ГО „Луч.Чорноморка, оформлене протоколом №191П, на якому правлінням було обговорено необхідність зміни системи оплати членських внесків в умовах соціальних, культурних та економічних потреб організації. При цьому, на засідання також було обговорено питання щодо недоплати членських внесків членами організації з різних причин.

25.06.2019р. відбулось засідання правління ГО „Луч.Чорноморка, оформлене протоколом №197П, на якому правлінням було обговорено питання щодо затвердження порядку денного загальних зборів 29.06.2019р.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 29.06.2020р. вбачається, що станом на 29.06.2019р. членами ГО „Луч.Чорноморка були 116 фізичних осіб.

29.06.2019р. відбулись загальні збори членів ГО „Луч.Чорноморка, за результатами проведення яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №191, про визнання результатів фінансово-господарської діяльності правління організації за період з липня 2018р. по червень 2019р. включно задовільними (питання перше порядку денного); про затвердження запропонованого правлінням штатного розкладу правління, кошторис щомісячних витрат організації, з 01.08.2019р. застосовувати диференційовану (прогресивну) систему оплати внесків, при якій будуть сплачуватись: базові внески у однаковому для всіх членів організації розмірі 250,00 грн. на місяць, та додаткові внески, які обчислюються для кожного члена організації пропорційно площі займаної ним ділянки на території організації з розрахунку 35 грн. за 0,1 га площі відповідної земельної ділянки; заборгованість по внескам за попередній періоди має бути сплачена до 01.08.2019р. (питання третє порядку денного).

До рішення загальних зборів, оформленого протоколом №191 від 29.06.2019р., додано схему щомісячних витрат ГО „Луч.Чорноморка.

Список членів, які брали участь у загальних зборах, якими було прийнято рішення, оформлене протоколом №191 від 29.06.2019р., був наданий ГО „Луч.Чорноморка на запит позивача від 27.08.2019р. Так, з вказаного списку вбачається, що членами організації є 122 особи; на загальних зборах були присутні 72 особи. При цьому, від імені 10 членів діяли особи за довіреністю.

Листами №01-13/150/ЗПИ від 16.09.2019р., №01-13/5-155/ЗПИ від 20.09.2019р. Департаментом архітектури та містобудування у відповідь на звернення ОСОБА_1 було повідомлено, що земельна ділянка у АДРЕСА_1 , згідно з адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Київського адміністративного району м. Одеси.

27.12.2019р. головою ГО „Луч.Чорноморка було затверджено схему щомісячних доходів та витрат ГО „Луч.Чорноморка на 2020р.

31.12.2019р. ревізійною комісією було складено акт фінансово-господарської діяльності ГО „Луч.Чорноморка за період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р.

31.08.2020р. ОСОБА_1 разом із іншими членами ГО „Луч.Чорноморка було подано до відповідача заяву про надання інформації про діяльність ГО „Луч.Чорноморка.

Проте, листом №133 від 05.09.2020р. ГО „Луч.Чорноморка відмовило у наданні запитуваної інформації з підстав невиконання членами об`єднання рішень загальних зборів.

31.12.2020р. ревізійною комісією було складено акт фінансово-господарської діяльності ГО „Луч.Чорноморка за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 на підтвердження факту сплати членських внесків було надано суду платіжне доручення від 22.03.2020р., а також квитанції до прибуткового касового ордеру за 2018 - 2020 роки.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань визначає Закон України „Про громадські об`єднання № 4572-VI від 22.03.2012р. (з наступними змінами та доповненнями, далі по тексту Закон України „Про громадські об`єднання).

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1 Закону України „Про громадські об`єднання громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Частиною 1 ст. 2 Закону України „Про громадські об`єднання врегульовано, що ніхто не може бути примушений до вступу у будь-яке громадське об`єднання. Належність чи неналежність до громадського об`єднання не може бути підставою для обмеження прав і свобод особи або для надання їй органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування будь-яких пільг і переваг.

Статтею 3 Закону України „Про громадські об`єднання врегульовано, що одним із принципів діяльності громадського об`єднання є самоврядність. Самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина 1 ст. 92 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України „Про громадські об`єднання статут громадського об`єднання має містити відомості про 1) найменування громадського об`єднання та за наявності - скорочене найменування; 2) мету (цілі) та напрями його діяльності; 3) порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об`єднанні, права та обов`язки його членів (учасників); 4) повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі керівні органи) громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи); 5) періодичність засідань і процедуру прийняття рішень керівними органами громадського об`єднання, у тому числі шляхом використання засобів зв`язку; 6) порядок звітування керівних органів громадського об`єднання перед його членами (учасниками); 7) порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об`єднання та розгляду скарг; 8) джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна громадського об`єднання; 9) порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об`єднання (у разі їх створення громадським об`єднанням, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи); 10) порядок внесення змін до статуту; 11) порядок прийняття рішення щодо саморозпуску або реорганізації громадського об`єднання, а також щодо використання його коштів та іншого майна, що залишилися після саморозпуску, - для громадського об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи. У статуті громадського об`єднання можуть бути передбачені додаткові положення щодо утворення, діяльності і саморозпуску чи реорганізації громадського об`єднання, що не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 24 Закону України „Про громадські об`єднання врегульовано, що громадське об`єднання зі статусом юридичної особи для виконання своєї статутної мети (цілей) має право володіти, користуватися і розпоряджатися коштами та іншим майном, яке відповідно до закону передане такому громадському об`єднанню його членами (учасниками) або державою, набуте як членські внески, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, набуте в результаті підприємницької діяльності такого об`єднання, підприємницької діяльності створених ним юридичних осіб (товариств, підприємств), а також майном, придбаним за рахунок власних коштів, тимчасово наданим у користування (крім розпорядження) чи на інших підставах, не заборонених законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.01.2021р. по справі № 127/21764/17 за позовом фізичної особи до громадської організації товариства садоводів «Малинівка» про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів товариства, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вказала, що позов у зазначеній справі стосувався саме захисту прав позивача на управління громадською організацією, здійснення повноважень органу управління товариства садоводів та порядку скликання загальних зборів (зборів уповноважених) та правомочності їх рішень. З викладених обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір в частині вимог про визнання недійсним та скасувати рішення має розглядатись господарським судом.

Предметом заявлених ОСОБА_1 позовних вимог до ГО „Луч.Чорноморка є вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів членів громадської організації, яке оформлено протоколом №191 від 29.06.2019р., в частині третього питання порядку денного. Таким чином, даний позов подано на захист права позивача на участь у діяльності громадського об`єднання, а, отже, за своєю суттю даний спір найбільш наближений до корпоративного спору. З викладених обставин суд вбачає за можливе застосувати практику щодо підстав оскарження рішень загальних зборів господарських товариств з урахуванням особливостей управління громадським об`єднанням, визначеним Законом України „Про громадські об`єднання.

Відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 29.05.2018 по справі №920/432/17, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та / або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

У постанові від 29.05.2018 по справі №920/432/17 Верховний Суд дійшов висновку, що під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на ухвалення загальними зборами рішення.

Господарський суд зазначає, що Закон України „Про громадські об`єднання не встановлює порядку проведення загальних зборів учасників громадського об`єднання, що відповідає принципу самоврядності, за яким члени об`єднання самостійно здійснюють управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей) та визначають напрями діяльності. Таким чином, під час вирішення питання про наявність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів з питання третього порядку денного необхідно враховувати положення Статуту ГО „Луч.Чорноморка.

Положеннями п. 4.1 Статуту ГО „Луч.Чорноморка встановлено право члена організації у голосуванні на загальних зборах.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 29.06.2019р. відбулись загальні збори членів ГО „Луч.Чорноморка, за результатами проведення яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №191. При цьому, із списку членів, які брали участь у загальних зборах, вбачається, що ОСОБА_1 брав участь у загальних зборах. Таким чином, право позивача у голосуванні на загальних зборах порушено не було.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 також посилається на прийняття загальними зборами рішення про сплату базових та додаткових внесків, сплата яких не передбачена Статутом ГО „Луч.Чорноморка.

Статтею 24 Закону України „Про громадські об`єднання врегульовано, що майном громадського об`єднання є, зокрема, членські внески. Питання про види, порядок визначення розміру членських внесків та порядок їх сплати Закон не визначає, а, отже, зазначені питання можуть бути врегульовані у Статуті на власний розсуд об`єднання.

Статутом ГО „Луч.Чорноморка встановлено, що затвердження розмірів вступного і членського внесків належить до компетенції загальних зборів членів. При цьому, джерелами формування майна ГО „Луч.Чорноморка є вступні, цільові, інші внески членів організації (п. 8.2.1 Статуту).

З викладених обставин господарським судом відхиляються доводи ОСОБА_1 про прийняття загальними зборами рішення про сплату базових та додаткових внесків, сплата яких не передбачена Статутом, оскільки Статут не визначає чіткого переліку внесків, а, отже, загальні збори можуть врегулювати вказане питання, в тому числі, у спосіб не заборонений законом. Таким чином, застосування диференційованої ставки внесків (залежно від площі земельної ділянки) не є підставою для визнання рішення загальних зборів недійсним.

Відповідно до ст. 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.12.2019р. по справі №910/6471/18 дійшла висновку, що за відсутності відповідного нормативного застереження щодо встановлення однакового розміру внесків для власників квартир та нежитлових приміщень, рішення загальних зборів ОСББ, яким було розподілено витрати на управління будинком в залежності від виду нерухомого майна, належного співвласникам (житлове чи нежитлове), не можна вважати прийнятим з порушенням норм чинного законодавства.

Слід зазначити, що у вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду було враховано відсутність доказів на підтвердження обмеження прав позивача по справі №910/6471/18 або надання іншим власникам житлових приміщень несправедливих переваг.

Господарський суд зазначає, що незважаючи на відмінність правовідносин, які склались між ОСОБА_1 та ГО „Луч.Чорноморка, а також між позивачем та відповідачем у межах справи №910/6471/18, у зазначеній постанові Великою Палатою Верховного Суду сформовано загальний підхід до вирішення питання наявності або відсутності дискримінації щодо позивача: встановлення обмеження прав позивача або надання іншим членам об`єднання несправедливих переваг за рахунок внеску, який має бути сплачений позивачем.

Проте, під час вирішення даного спору судом не були встановлені обставини, які можуть свідчити про наявність ознак щодо дискримінації ОСОБА_1 по відношенню до інших членів ГО „Луч.Чорноморка, оскільки всі члени мають сплачувати внески в залежності від площі земельної ділянки.

Слід зазначити, що в процесі вирішення судом даного спору ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про витребування податкової звітності відповідача, дослідження якої, за переконання позивача, необхідно для перевірки підстав прийняття ГО „Луч.Чорноморка рішення про підвищення щомісячних грошових внесків. Ухвалою від 23.06.2022р. судом було відмовлено позивачу у задоволенні зазначеного клопотання. При цьому, відсутність економічного обґрунтування для прийнятті спірного рішення також була покладена ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Господарський суд зазначає, що не всі порушення, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, можуть бути підставою для визнання рішення недійсним. Так, Закон України „Про громадські об`єднання та Статут ГО „Луч.Чорноморка не встановлює обов`язку для об`єднання прийняти рішення про розмір внесків залежно від їх економічного обґрунтування. Проте, разом з цим, дотримання ГО „Луч.Чорноморка зазначеного підходу відповідатиме принципу розумності.

З викладених обставин суд доходить висновку, що відсутність економічного обгрунтування для встановлення певного розміру внесків не є достатньою та безумовною підставою для визнання рішення загальних зборів недійсним.

Відповідно до п. 5.3 Статуту ГО „Луч.Чорноморка про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени організації повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дотримання ГО „Луч.Чорноморка зазначеної вимоги Статуту в частині повідомлення позивача про порядок денний загальних зборів.

Враховуючи проведення 25.06.2019р. засідання правління ГО „Луч.Чорноморка, на якому правлінням було обговорено питання щодо затвердження порядку денного загальних зборів, які були призначені 29.06.2019р., можна дійти висновку, що положення п. 5.3 Статуту ГО „Луч.Чорноморка в частині повідомлення позивача про порядок денний загальних зборів відповідачем дотримане не було.

Як зазначалось вище по тексту рішення, не всі порушення, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, можуть бути підставою для визнання рішення недійсним, а, отже, суд, враховуючи надані позивачем докази, повинен оцінити, як ці порушення вплинули на ухвалення загальними зборами рішення. Проте, докази, які можуть свідчить про вплив вказаного порушення на ухвалення загальними зборами рішення ОСОБА_1 суду надані не були. При цьому, судом враховано, що позивач брав участь у проведенні загальних зборів, які відбулись 29.06.2019р.

Таким чином, підстави для визнання рішення загальних зборів, яке оформлено протоколом №191 від 29.06.2019р., в частині третього питання порядку денного, недійсним з підстав порушення ГО „Луч.Чорноморка порядку повідомлення позивача про порядок денний загальних зборів відсутні.

Відповідно до п. 5.7 Статуту ГО „Луч.Чорноморка загальні збори членів організації правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні 50% її членів, а збори уповноважених - не менше двох третин уповноважених осіб.

Так, у ч.3 ст. 2 ГПК однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст.13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 ст.13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме позивач як особа, яка стверджує про відсутність кворуму для проведення загальних зборів, має довести обставину, на яку він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог.

У рішенні загальних зборів, яке оформлено протоколом №191 від 29.06.2019р., вказано, що членами ГО „Луч.Чорноморка є 108 осіб, на зборах присутні 58 членів, що складає 54% від загальної кількості членів об`єднання. Натомість, згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 29.06.2020р. вбачається, що станом на 29.06.2019р. членами ГО „Луч.Чорноморка були 116 фізичних осіб. Таким чином, суд, враховуючи відомості з державного реєстру, доходить висновку, що для проведення загальних зборів потрібна участь 58 осіб, які і були присутні на загальних зборах.

Господарським судом відхиляються доводи ОСОБА_1 , яким було наведено численні зауваження до списку осіб, присутніх під час проведення загальних зборів (включення осіб, які не є членами ГО „Луч.Чорноморка; відсутність довіреностей на представництво інтересів окремих осіб тощо), оскільки, по-перше, списки членів ГО „Луч.Чорноморка, довіреності на представництво інтересів позивачем суду надані не були, по-друге, клопотання про їх витребування у відповідача позивачем також заявлено не було.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту проведення ГО „Луч.Чорноморка загальних зборів за відсутності кворуму, що у сукупності із висновками, до яких суд дійшов по тексту рішення вище, свідчить про необхідність відмови у задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог до ГО „Луч.Чорноморка про визнання недійсним рішення загальних зборів членів громадської організації, яке оформлено протоколом №191 від 29.06.2019р., в частині третього питання порядку денного.

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява N 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог, оскільки більшість наведених позивачем доводів взагалі не стосується предмета спору.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до громадської організації „Луч.Чорноморка про визнання недійсним рішення загальних зборів членів громадської організації, яке оформлено протоколом №191 від 29.06.2019р., в частині третього питання порядку денного щодо затвердження кошторису щомісячних витрат організації та застосування з 01.08.2019р. диференційованої (прогресивної) системи оплати внесків, при якій будуть сплачуватись: базові внески у однаковому для всіх членів розмірі 250 грн. на місяць, та додаткові внески, які обчислюються для кожного члена пропорційно площі займаної ним земельної ділянки на території організації, з розрахунку 35 грн. за 0,01 га площі відповідної земельної ділянки на місяць.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 01 вересня 2022 р.

Суддя С.П. Желєзна