РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.08.2022Справа № 910/19789/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронні системи майбутнього"

до Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування"

про стягнення 18 580,90 грн.

без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронні системи майбутнього" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" про стягнення у розмірі 18 580,90 грн, з яких: сума основного боргу у розмірі 17 627,98 грн., 3% річних у розмірі 328,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі 624,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №1736 від 26.01.2018 на виконання проектних робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Станом на 17.01.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 13.12.2021.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 була надіслана рекомендованим листом з повідомленнями про вручення поштового відправлення №476 на юридичну адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в позовній заяві та відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з цим, представник відповідача відзиву станом на момент ухвалення даного рішення до суду не надав.

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи факт того, що строк, передбачений для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, закінчився, тоді як відповідачем не подано жодної заяви по суті спору, а також не надано клопотання про поновлення процесуальних строків для вчинення відповідних процесуальних дій, справа підлягає розгляду за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

26.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронні системи майбутнього» (далі - позивач, виконавець) та Державним підприємством «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (далі - відповідач, замовник) укладено договір №1736 на виконання проектних робіт (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується у межах договірної ціни та у строки, обумовлені в цьому Договорі, на підставі вихідних даних, що надаються Замовником, виконати наступні проектні роботи стадії «Проект»:- розробити розділи «Система пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей. Система передавання тривожних сповіщень»; - розробити розділи «Автоматика внутрішнього протипожежного водопроводу»; -розробити розділи «Блискавкозахист»; (далі - проектна документація, Роботи) по об`єкту: «Комплексна забудова території об`єктами житлового і соціально- побутового призначення (1, 2, 2а мікрорайони) житлового масиву Осокорки-Центральні у Дарницькому районі м. Києва. Друга черга будівництва. Коригування. Блок соціально-побутового обслуговування (поз. 62 за ГП)» (далі - Об`єкт), а Замовник зобов`язується прийняти зазначені Роботи та оплатити їх.

Відповідно до п.1.5 договору результатом виконання Робіт по цьому Договору є проектна документація, яка повинна відповідати умовам цього договору, положенням чинного законодавства України, підзаконним актам та іншим нормативним документам, щодо неї повинні бути зняті всі зауваження, що стосуються виконання Виконавцем проектних робіт за цим договором, а також бути придатною для використання її за цільовим призначенням.

Згідно з п. 2.1. договору строк розробки проектної документації - 30 робочих днів з моменту отримання виконавцем від замовника грошових коштів, перерахування яких передбачене в п. 3.3.1. договору та вихідних даних, необхідних для розробки проектної документації.

В п.3.1. договору визначено, що загальна ціна Робіт (договірна ціна) узгоджена Сторонами протоколом узгодження договірної ціни на проектні роботи (Додаток 2 до Договору) та Кошторисом на виконання проектних Робіт (Додаток 1 до Договору) і становить: - 18 362,48 грн. крім того ПДВ 20% - 3672,50 грн., всього - з ПДВ 20% - 22 034,98 грн.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що плата Замовником Робіт здійснюється в наступному порядку: п.3.3.1. Протягом 5-ти (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку Виконавця Замовник перераховує на банківський рахунок Виконавця 20% загальної ціни Робіт (договірної ціни) п. 3.1.; п. 3.3.2. Остаточний розрахунок з Виконавцем за виконані Роботи Замовник здійснює протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня підписання Сторонами Акту виконаних робіт, шляхом перерахування на банківський рахунок Виконавця коштів у розмірі 80 % ціни Робіт, зазначеної в п.3.1. Договору.

Відповідно до п. 5.2 договору передбачена передача виконавцем проектної документації в 5-ти примірниках в твердому вигляді та запис на електронний носій пам`яті в форматі PDF, про що сторони складають акт виконаних робіт.

У пункті 5.3. сторони погодили, що замовник зобов`язується розглянути наданий виконавцем примірник проектної документації протягом 5-ти (п`яти) робочих днів з моменту його отримання.

За умовами п. 5.4. договору за результатами розгляду наданого виконавцем примірника проектної документації замовник приймає виконані роботи шляхом підписання акту виконаних робіт або не приймає, про що письмово повідомляє виконавця.

У випадку обґрунтованої відмови замовника від приймання робіт, уповноваженими представниками сторін складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та строків їх виконання. Зазначені в п. 5.3. примірники проектної документації під час складення такого акту, передається представнику виконавця (п. 5.5. договору).

Пунктом 9.2. договору сторони дійшли згоди, щодо строку дії Договору - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Цей Договір починає діяти з моменту його підписання та скріплення печатками уповноваженими представниками Сторін. Дія цього Договору припиняється в момент належного виконання Сторонами всіх взятих на себе, за цим Договором зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору Позивач виставив Відповідачу рахунок на оплату №70 від 29.01.2018 на суму 4 407,00 грн., а Відповідач в свою чергу здійснив перерахування на рахунок Позивача грошові кошти у загальному розмірі 4 407,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку Позивача за 02.02.2018.

Крім того, на виконання умов Договору Позивач передав Відповідачу проектну документацію, що підтверджується накладною (актом) приймання - передачі проектної документації від 27.02.2018 та накладною (актом) приймання - передачі проектної документації від 14.11.2018.

Як зазначає позивач, після підписання зазначених актів приймання - передачі проектної документації, зауважень чи претензій від Відповідача до Позивача не надходило, що, за доводами останнього, є підтвердженням належного виконання Робіт з розробки проектної документації за Договором №1736 від 26.01.2018 та прийняття їх Замовником.

Позивач зазначає, що первинний документ, в якому зафіксовано обставини виконання Робіт був складений та підписаний Сторонами 30.06.2020 №346 на суму 4 407,00 грн. (копію додано), яка була сплачена Відповідачем на користь Позивача та відображає лише частину від узгодженої загальної договірної ціни в розмірі 22 034.98 грн.

Водночас Позивач звертає увагу суду, що будь-яких додаткових угод про зменшення ціни Договору №1736 від 26.01.2018 Сторони не укладали та не підписували, відповідно не оплаченою залишилася сума в розмірі 17 627,98 грн.

Для документального оформлення виконаних зобов`язань за Договором № 1736 від 26.01.2018 та для здійснення остаточного розрахунку за виконані Роботи, ТОВ «ОСМ» листом від 24.03.2021 №14 направило на поштову адресу Замовника у двох примірниках Акти надання послуг від 23.03.2021 № 200 на загальну суму 17 627,98 грн. для належного їх оформлення (підписання та проставляння печаток на відповідних документах) з проханням невідкладного підписання зазначених вище документів та їх повернення до TOB «ОСМ» (копії листа та Акту додано).

Зазначені вище документи Замовник отримав 26.03.2021, що позивач підтверджує зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення №219 (копію зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення додано).

Однак, як вказує позивач, Відповідач Акт надання послуг від 23.03.2021 №200 на загальну суму 17 627,98 грн. не підписав, мотивованої відмови від його підписання не надав.

Крім того, позивач вказує, що додатковим підтвердженням реальності здійснення зазначених вище господарських операцій між Замовником і Виконавцем за Договором №1736 від 26.01.2018 є складені ТОВ «ОСМ» на користь ДП «НДПІ містобудування» податкова накладна від 02.02.2018 № 2 на загальну суму 4 407,00 грн. (копію податкової накладної разом з копією квитанції про її прийняття додано) та податкова накладна від 23.03.2021 № 40 на загальну суму 17 627,98 грн. (копію податкової накладної разом з копією квитанції про її прийняття додано).

Отже з викладеного вбачається, що станом на дату подання до суду цієї позовної заяви, Замовник частково оплатив вартість виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Охоронні системи майбутнього" Робіт у сумі 4 407,00 грн., що підтверджується доданою до позовної заяви відповідною банківською випискою.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач звертався до відповідача з претензією від 15.06.2021 року №27 про сплату заборгованості у розмір 17 627,98 грн., яка була отримана відповідачем 30.06.2021 року, що підтверджується відомостями з пошукової системи трекінгу з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» поштового відправлення №030.

Однак, відповідач залишив претензію без відповіді та задоволення.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору не у повному обсязі оплатив виконані позивачем роботи, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 17 627,98 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 328,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі 624,03 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ст. 887 ЦК України).

Таким чином, згідно з положеннями статей 317, 887 Цивільного кодексу України, якщо замовник не підписав акт та не висловив заперечення щодо виконаних робіт, то такі роботи вважаються прийнятими.

Отже, надання і прийняття робіт на підставі підписаних в односторонньому порядку актів і виникнення за такими актами прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт виконавцем за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором.

Тобто виконавець не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання актів надання послуг, а має лише констатувати факт відмови від підписання актів.

При цьому сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів надання послуг не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на положення пункту п. 3.3.2. договору строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення оплати вартості виконаних позивачем робіт, тоді як строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати робіт настав, наявність заборгованості у розмірі 17 627,98 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач доказів сплати боргу у розмірі 17 627,98 грн. станом на день розгляду справи суду не надав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором на виконання проектних робіт №1736 від 26.01.2018 у розмірі 17 627,98 грн.

В зв`язку з порушенням Відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 328,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі 624,03 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").Зважаючи на обов`язок суду з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, не виходячи при цьому за межі позовних вимог, суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку в межах заявлених періодів та дійшов висновку про те, що сума 3% річних у розмірі 328,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі 624,03 грн., є арифметично вірною, обґрунтованою та здійсненою у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, господарський суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 17 627,98 грн., 3% річних у розмірі 328,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі 624,03 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26А, ідентифікаційний код 01422832) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронні системи майбутнього» (03680, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 4, ідентифікаційний код 36797376) суму основного боргу у розмірі 17 627,98 грн., 3% річних у розмірі 328,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі 624,03 грн. та 2270,00 грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 31.08.2022.

Суддя І.В. Приходько