ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3468/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників учасників процесу:

від боржника адвокат Хомко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2022

по справі №916/3468/21

за заявою боржника ОСОБА_1

про банкрутство

суддя суду першої інстанції Грабован Л.І.

місце постановлення ухвали: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

повний текст ухвали складено та підписано: 23.02.2022.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою підготовчого засідання суду від 08.12.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів до 07.04.2022; призначено керуючим реструктуризацією боржника ОСОБА_1 арбітражного керуючого Данілова А.І. (т. 1 а.с. 149-158).

09.12.2021 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №67827 (т. 1 а.с. 160-161).

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк») звернулося із заявою від 21.12.2021 (вх. №3-847/21 від 23.12.2021р.) (т. 1 а.с. 165-167) із врахуванням уточнень до неї від 11.01.2022р. (вх. №3-5/22 від 12.01.2022р.) (т. 2 а.с. 69-70) про визнання вимог до фізичної особи ОСОБА_1 , що забезпечені іпотекою та виникли внаслідок не виконання договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.05.2008р. у розмірі 253 896, 73 дол. США, що станом на 21.12.2021р. за курсом НБУ 27, 2846 грн. за 1 дол. США еквівалентно 6 927 470, 72 грн. по кредиту та процентам та 36 239, 05 грн. пені, а саме: 81017, 48 дол. США (що еквівалентно 4421045, 97 грн.) кредитна заборгованість (основний борг), що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 44099, 48 дол. США (що еквівалентно 1203236, 67 грн.) заборгованість по процентам за користування кредитом, що нараховані до 18.05.2018р., у тому числі 26268, 06 дол. США, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 128779, 77 дол. США (що еквівалентно 3513704, 51 грн.) заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, що нараховані до 20.11.2021р.; 15044, 02 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 21195, 03 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 1720 грн. судовий збір, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 4540 грн. судовий збір, що сплачений кредитором при поданні заяви з вимогами до боржника у справі №916/3468/21.

Заява обґрунтована тим, що АКІБ «УкрСиббанк» (з 27.11.2018р. нова назва АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №0 від 21.05.2008р., відповідно до умов якого банк надав боржнику кредит (грошові кошти) в сумі 100000, 00 дол. США на споживчі цілі, в забезпечення виконання якого боржник передав в іпотеку нерухоме майно- квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 103, 1 кв.м., згідно умов договору іпотеки, укладеного 21.05.2088р. між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц, яке станом на 07.12.221р. залишається не виконаним, позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто солідарно заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором у загальній сумі 111819, 39 дол. США.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.02.2022 визнано частково грошові вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 в сумі 157 538, 82 дол. США із задоволенням у другу чергу та в сумі 36 239, 05 грн. із задоволенням у третю чергу.

Решту заявлених грошових вимог Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 відхилено. Ухвала суду обґрунтована наступним.

Судом встановлено, що 21.05.2008 між заявником та боржником був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальник зобов`язувався повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 18.05.2018, який сторонами не був продовжений.

Тобто, у межах строку кредитування до 18.05.2018 боржник, мав зокрема, повертати заявнику кредит і сплачувати проценти.

В подальшому банк звернувся із позовною заявою до Київського районного суду м. Одеси, за результатами розгляду якої рішенням від 13.03.2014 по справі №520/18038/13-ц позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.05.2008 задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у загальній сумі 111819, 39 дол. США.

Приймаючи до уваги зміну АТ «УкрСиббанк» порядку виконання умов кредитного договору на підставі звернення до суду із позовом про дострокове погашення кредиту, та те, що право заявника нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом припинилося, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування заявником таких процентів у сумі 17 831, 42 дол. США після прийнятого судом рішення стосовно заборгованості за кредитом.

Крім того, приймаючи до уваги те, що стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується трьома останніми роками, які передували зверненню з позовом суду, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування заявником таких процентів у сумі 78 526, 49 дол. США.

Також, судом зазначено, що вимоги АТ «УкрСиббанк» про визнання суми сплаченого судового збору в розмірі 4540 грн. суд зазначає, що такий збір не є грошовим зобов`язанням у відповідності до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, однак зазначається в реєстрі вимог кредиторів із черговістю задоволення вимог кредиторів перша.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 18 лютого 2022 року скасувати, справу направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

1. на думку банку, суд неправомірно відмовив йому в стягненні заборгованості щодо нарахованих відсотків відповідно до ст. 1048 ЦК України в сумі 17 831,42 дол. США, тому що не врахував встановлену домовленість між сторонами в договорі про надання споживчого кредиту щодо нарахування процентів до моменту повного повернення коштів.

2. скаржник зазначає про неврахування п.5 Перехідних положень та ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства вказано, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

В резолютивній частині ухвали Господарського суду Одеської області від 18.02.2022 по справі №916/3468/21 суд прописав розмір і склад грошових вимог в доларах США, а не в національній валюті, що свідчить про неправильне застосування судом норм матеріального права та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

3. В резолютивній частині ухвали Господарського суду Одеської області від 18.02.2022 по справі №916/3468/21 висновків, щодо витрат судового збору банку в розмірі 4 540 грн., судом не зазначено, що свідчить про порушення норм процесуального права.

4. Суд не дослідив рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014 по справі №520/18038/13-ц та безпідставно відмовив у задоволенні грошової вимоги банку, а саме вимоги у вигляді судового збору у розмірі - 1720,50 грн., який був задоволений за вищевказаним рішенням суду.

Узагальнені доводи інших учасників провадження по справі.

21.06.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції була прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 поновлено Акціонерному товариству «УкрСиббанк» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 18.02.2022 по справі № 916/3468/21.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2022 по справі №916/3468/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 призначено справу № 916/3468/21 до розгляду на 30.08.2022 о 12:00 год.

В судовому засіданні 30.08.2022 представник Боржника заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

Крім того, для належного повідомлення учасників справи про дату судового засідання, розміщено на веб-сайті суду інформацію щодо дати, часу та місця проведення розгляду справи №916/3468/21.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

Згідно п.1.1. Статуту заявника (нова редакція) (т. 1 а.с. 171-176), погодженого Національним банком України від 06.08.2020р., та затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів АТ УкрСиббанк 24.06.2020р., АТ УкрСиббанк є правонаступником комерційного інноваційного банку Харківінкомбанк; згідно рішення загальних зборів акціонерів від 18.06.1992р. (протокол №2) було змінено найменування банку на Акціонерний комерційний інноваційний банк УкрСиббанк; рішенням загальних зборів акціонерів від 25.08.1993р. (протокол №4) змінено організаційну форму банку на відкрите акціонерне товариство; рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009р. акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» у зв`язку з приведенням свої діяльності у відповідності до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк», яке виступало правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»; 17.10.2018 було прийнято рішення про зміну типу товариства із публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство та про зміну найменування ПАТ «УкрСиббанк» на АТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ «УкрСиббанк».

21.05.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) (т. 1 а.с. 178-181), п. 1.1. якого передбачено, що банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 505 000 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору.

П. 1.2 вказаного договору передбачено, що строк кредитування: надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступній термін: 21.05.2008; позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 18.05.2018р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10, 8.4., 10.2., 10.14 договору. Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмір 1585 дол. США в день сплати ануїтетних платежів. Позичальник зобов`язується повернути суми кредиту та сплатити проценти, штрафи та інші платежі згідно умов договору.

Згідно п. 1.3.3. зазначеного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом 30/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України. Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається: застава нерухомості, а саме: трьохкімнатної квартири, загальною площею 103, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та є власністю ОСОБА_1 ; порука, а саме порука ОСОБА_2 .

П. 4.1. зазначеного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором.

Згідно п. 8.1. вказаного договору за порушенням позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених договором та/або кредитним договором, зокрема, термінів сплати повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц (т. 1 а.с. 183-184) позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором за № 0 від 21 травня 2008 року у загальній сумі 111819,39 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 13.11.2013 становить 893772, 38 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 81017, 48 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 647572, 72 грн.; заборгованість за відсотками 26268, 06 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 209960, 60 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом 15044, 02 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом 21195, 03 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1720, 50 грн.

Постановою Першого Малиновського ВДВС міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №57724462 від 19.11.2018 (т. 1 а.с. 19) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №520/18038/13-ц, виданого 15.04.2014р. Київським районним судом м. Одеси.

Постановою Першого Малиновського ВДВС міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №57724462 від 03.02.2020р. (т. 1 а.с. 20) виконавчий документ, а саме виконавчий лист №520/18038/13-ц, виданий 15.04.2014р. Київським районним судом м. Одеси, повернуто стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом (проценти за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України) на 07.12.2021 за кредитним договором №0 від 21.05.2008р. (т. 1 а.с. 187-192) загальний залишок заборгованості по процентам за користування кредитом 44 099, 48 дол. США, яка нарахована в період з 21.05.2008р. по 18.05.2018р.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) (т. 1 а.с. 192-196) загальний залишок такої заборгованості становить 128 779, 77 дол. США, яка нарахована в період з 22.06.2010 по 20.11.2021.

Норми права.

За приписами частини 1 статті 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ). З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Книга третя Кодексу України з процедур банкрутства містить положення щодо банкрутства юридичних осіб; книга четверта положення щодо відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною першою статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Грошове зобов`язання згідно абз. 4 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною першою статті 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною четвертою статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд в силу наведених вище норм має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Щодо кредиторських вимог Банку про стягненні заборгованості щодо нарахованих відсотків відповідно до ст. 1048 ЦК України в сумі 17 831,42 дол. США, судова колегія зазначає наступне.

Так, згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зауважити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (що мало місце у справі, що нині переглядається).

Подібні за змістом правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Відтак, враховуючи правові позиції, наведені у перелічених вище постановах Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій, що Акціонерне товариство «УкрСиббанк», звернувшись з позовом про дострокове стягнення кредиту на підставі частини другої статті 1050 ЦК України, втратило право нараховувати проценти за кредитом, проте це не позбавляє його можливості застосовувати до боржника заходи відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 ЦК України.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що 21.05.2008 між заявником та боржником був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальник зобов`язувався повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 18.05.2018, який сторонами не був продовжений.

Тобто, у межах строку кредитування до 18.05.2018 боржник, мав зокрема, повертати заявнику кредит і сплачувати проценти.

В подальшому банк звернувся із позовною заявою до Київського районного суду м. Одеси, за результатами розгляду якої рішенням від 13.03.2014 по справі №520/18038/13-ц позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.05.2008 задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у загальній сумі 111819,39 дол. США.

Таким чином, звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ «УкрСиббанк» на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Згідно довідки довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом (проценти за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України) банком було здійснено нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом (відповідно до ст. 1048 ЦК України) за період з 21.11.2013 по 18.05.2018, тобто в період після звернення до суду із позовною заявою.

Приймаючи до уваги зміну АТ «УкрСиббанк» порядку виконання умов кредитного договору на підставі звернення до суду із позовом про дострокове погашення кредиту, та те, що право заявника нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом припинилося, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про безпідставність нарахування заявником таких процентів у сумі 17 831, 42 дол. США після прийнятого судом рішення стосовно заборгованості за кредитом.

Так, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) АТ «УкрСиббанк» було здійснено нарахування заборгованості по процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України), за період з 21.07.2010 по 22.11.2021.

Приймаючи до уваги те, що стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується трьома останніми роками, які передували зверненню з позовом суду, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування заявником таких процентів у сумі 78 526, 49 дол. США.

Визначальною датою для розподілу конкурсних та поточних вимог кредиторів є 08.12.2021 дата відкриття провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 та офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №67827 від 09.12.2021.

Тридцятиденний строк, встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для подання заяв конкурсних кредиторів закінчився 10.01.2022. Враховуючи викладене та те, що грошові вимоги АТ «УкрСиббанк» виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (тобто, до 08.12.2021), є конкурсними вимогами, документально підтверджені та обґрунтовані, суд першої інстанції правомірно визнав грошові вимоги заявника в сумі 157 538, 82 дол. США із задоволенням у другу чергу та в сумі 36 239, 05 грн. із задоволенням у третю чергу.

Щодо кредиторських вимог у розмірі - 1720,50 грн., які стягнути з боржника на користь Банку за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014 по справі №520/18038/13-ц у вигляді судового збору за розгляд зазначеної справи, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд помилково не визнав зазначені вимоги, які підлягають задоволенню у другу чергу.

Щодо визначення місцевим господарським судом розміру і складу грошових вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк» в доларах США, колегія суду зазначає наступне.

Частиною другою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, визначено, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Слід звернути увагу, що порядок визнання грошових вимог до боржника у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства та ГПК України, є особливою процедурою в юрисдикції господарських судів. Відтак, та обставина, що в резолютивній частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014 по справі №520/18038/13-ц зазначено суму боргу у доларах США з зазначенням еквіваленту в національній валюті за курсом НБУ станом на 13.11.2013 не спростовує тієї обставини, що якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 липня 2022 року по справі №903/832/21.

У постанові від 16.10.2018 у справі № 902/1151/15 Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду дійшов висновків, що системний аналіз положень статей 1, 2, 23 Закону про банкрутство (в редакції від 22.12.2011) дає підстави для висновку, що у разі коли зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом такої валюти, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Вказані обставини свідчать про обґрунтованість доводів апеляційної скарги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» щодо порушення норм процесуального права місцевим господарським судом в частині визнання розміру грошових вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк» в іноземній валюті.

Таким чином, судовою колегією визначаються вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання (21.12.2021) кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника та яка становить - 4298383,69 грн. (Курс НБУ 27,2846).

Щодо не зазначення в резолютивній частині ухвали Господарського суду Одеської області від 18.02.2022 по справі №916/3468/21 висновків, щодо витрат судового збору Банку в розмірі 4 540 грн., судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що ці вимоги включаються до першої черги задоволення вимог кредиторів, підставою для погашення та внесення цих вимог до реєстру вимог кредиторів керуючим реструктуризацією, є саме ухвала суду про їх визнання.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку ухвалу було прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, щодо визнання вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк», а тому апеляційна скарга Акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду Одеської області від 18.02.2022 по справі № 916/3468/21 підлягає частковому скасуванню та викладенню резолютивної частини в наступній редакції:

« 1. Визнати частково грошові вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 в сумі 4298383,69 грн. із задоволенням у другу чергу, в сумі 36 239, 05 грн. із задоволенням у третю чергу, в сумі 1720,50 грн. із задоволенням у другу чергу та в сумі 4540,00 грн. із задоволенням у першу чергу.

2.Решту заявлених грошових вимог Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 відхилити.».

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.02.2022 по справі № 916/3468/21 скасувати частково та викласти резолютивну частину в наступній редакції:

« 1. Визнати частково грошові вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 в сумі 4298383,69 грн. із задоволенням у другу чергу, в сумі 36 239, 05 грн. із задоволенням у третю чергу, в сумі 1720,50 грн. із задоволенням у другу чергу та в сумі 4540,00 грн. із задоволенням у першу чергу.

2.Решту заявлених грошових вимог Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 відхилити.».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.09.2022.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Поліщук