ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2022м. ДніпроСправа № 904/1390/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крутогорний", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Гавриленко Єлизавети Юріївни, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 36 572 грн. 79 коп. за договором оренди від 01.12.2020 № 0120/12-2 в редакції додаткових угод

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крутогорний" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 03.06.2022 № 03/06-01, в якій просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Гавриленко Єлизавети Юріївни заборгованість в сумі 36 572 грн. 79 коп., з яких: 17 512 грн 00 коп. - заборгованість з орендної плати за січень 2022, 15 597 грн 00 коп. - заборгованість з вартості спожитих комунальних послуг за період з листопада 2021 по січень 2022, 1 352 грн. 98 коп. - пеня, 1 906 грн 42 коп. - інфляційні втрати, 204 грн 39 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору оренди від 01.12.2020 № 0120/12-2 в редакції додаткових угод.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати орендної плати та спожитих комунальних послуг.

Ухвалою господарського суду від 20.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду від 20.06.2022 завчасно надіслана відповідачу за його місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

На адресу суду повернувся конверт з вказаною ухвалою, з відміткою відділення поштового зв`язку: «Повертається. За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, господарським судом врахована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крутогорний" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Гавриленко Єлизаветою Юріївною (орендар) укладено договір оренди № 0120/12-2 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування нежитлову будівлю, визначену у цьому договорі (надалі іменується «будівля» або «об`єкт оренди»), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Адреса будівлі: м. Дніпро, Барнаульська, 2а. Об`єкт оренди має наступні характеристики: нежитлова будівля літ. Г-4, цокольний поверх. Загальна площа, що орендується - 159,2 кв. м., в тому числі: коридор - 14,0 кв.м., коридор - 3,5 кв.м., приміщення - 11,1 кв.м., приміщення - 11,7 кв.м., бібліотека - 16,4 кв.м., бібліотека - 17,9 кв.м., бібліотека - 5,8 кв.м., приміщення (перепланір.) - 57,7 кв.м., кабінет -21,1 кв.м. (п. 1.3. договору).

Згідно з п. 2.1. договору об`єкт оренди надається орендарю для заняттям індивідуальною діяльністю. Діяльність орендаря відповідає вимогам законодавства України.

За умовами п. 3.2. договору передання об`єкту оренди орендарю оформлюється актом приймання-передачі, який оформлюється в двох примірниках і підписується сторонами.

У момент підписання акта приймання-передачі орендодавець передає орендарю ключі від об`єкту оренди, після чого персоналу орендаря має бути забезпечений безперешкодний доступ до об`єкту оренди. Для початку розрахунку кількості споживання орендарем комунальних послуг, в акті приймання-передачі будівлі сторони зазначають вихідні дані показників лічильників електропостачання (п. 3.3. договору).

6.1. Нарахування орендної плати починається з моменту передачі об`єкту оренди в користування Орендаря та закінчується з моменту закінчення терміну дії цього договору і передання об`єкту оренди Орендарем Орендодавцю. Передання об`єкту оренди Орендарем Орендодавцю оформлюється актом приймання-передачі. Акт приймання-передачі об`єкту оренди оформлюється в двох примірниках і підписується уповноваженими особами Орендодавця і Орендаря.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що за користування об`єктом оренди орендар сплачує на розрахунковий рахунок орендодавця орендну плату в національній валюті України на умовах попередньої оплати до 10 числа кожного поточного місяця оренди. Орендна плата починає нараховуватись з дати фактичної передачі об`єкту оренди орендарю, згідно з п.3.1., п. 3.2. договору

Відповідно до п. 6.3. договору орендар здійснює попередній платіж у вигляді авансового внеску за два місяця оренди (за перший місяць - грудень 2020 та останній місяць - грудень 2021) у сумі 35 024,0 грн. у т.ч. ПДВ у сумі 5 837,34 грн. на розрахунковий рахунок орендодавця протягом 3-х днів з дня укладення цього договору.

За змістом п. 6.4. договору орендна плата складає 17 512,0 грн., в тому числі ПДВ 2 918,67 грн. в місяць.

У п. 6.6. договору сторони погодили, що крім орендної плати орендар сплачує вартість спожитих ним комунальних послуг (водопостачання, каналізації, опалення, електроенергія, телекомунікаційні послуги) згідно показників відповідних лічильників на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 10 днів з дня їх отримання.

Відповідно до п. 5.1. договору, в редакції додаткової угоди від 30.12.2021 № 1, даний договір вступає в силу з дня його складання та підписання сторонами і діє до 31 грудня 2022. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Дострокове розірвання цього договору можливе в наступних випадках: а) за ініціативою орендодавця:

- у разі погіршення об`єкту оренди з вини орендаря та його нецільового використання;

- у разі прострочення оплати орендарем орендної плати, більш ніж на 30 днів;

- у разі прострочення оплати орендарем комунальних послуг більш, ніж на 10 днів;

б) за ініціативою орендаря :

- у разі істотного погіршення або загибелі об`єкту оренди;

- у разі припинення підприємницької діяльності орендаря;

в) за угодою сторін (п. 5.2. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що орендар зобов`язується передати будівлю орендодавцю протягом 3-х днів з моменту закінчення терміну дії цього договору або у разі дострокового розірвання договору, про що складається відповідний акт приймання-передачі.

У момент підписання акта приймання-передачі орендар зобов`язаний повернути орендодавцю ключі від об`єкту оренди. Для розрахунку кількості спожитих орендарем комунальних послуг, в акті приймання-передачі будівлі сторони зазначають показники лічильників електро-, водо-, теплопостачання (п. 4.2. договору).

За умовами п. 5.4. договору у разі дострокового розірвання договору орендар зобов`язаний звільнити об`єкт оренди протягом 20 (двадцяти) днів з моменту направлення повідомлення. При відмові орендаря звільнити приміщення у зазначений термін, орендодавець має право звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Згідно з п. 9.3. договору у разі прострочення сплати орендної плати орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення платежу (несплаченого платежу) за кожний день прострочення.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування об`єкт оренди, відповідно до п. 1.3 договору, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.12.2020 (а.с. 16).

31.01.2022 сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору, в якій, відповідно до умов п. 4.1. договору, домовились про дострокове розірвання договору оренди №0120/12-2 від 01.12.2021 за угодою сторін з 01.02.2022.

У п. 2. додаткової угоди № 2 сторони погодили, що орендар зобов`язується передати приміщення, що орендується орендодавцю протягом 3-х днів з моменту дострокового розірвання договору та підписати акт передання-приймання об`єкту оренди.

Крім того, у п. 3 додаткової угоди № 2 сторони визначили, що заборгованість ФОП Гавриленко Є.Ю. на користь ТОВ «Крутогорний» складає 33 109,00 грн, відповідно до підписаних актів звіряння.

На виконання умов додаткової угоди № 2 від 31.01.2022 та договору відповідач передав, а позивач прийняв з оренди нежитлові приміщення, відповідно до п. 1.3 договору, про що сторони склали акт передання-приймання нежитлового приміщення від 01.02.2022 (а.с. 18).

Позивач зазначає, що в підтвердження наявності заборгованості з оплати орендної плати відповідно до умов договору, відповідач підписав акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021-10.01.2022 (станом на 10.01.2022), згідно з відомостями якого заборгованість відповідача перед позивачем за комунальні послуги складала 16 797,00 грн (а.с. 21, 22).

Позивач стверджує, що 18.01.2022 відповідач частково погасив комунальні послуги у сумі 9 200 грн, які рахувалися за відповідачем згідно з актом звіряння станом на 10.01.2022 (а.с. 36). У зв`язку з чим заборгованість відповідача з компенсації комунальних послуг на кінець січня 2022 склала 15 597 грн.

З метою компенсації позивачу вартості сплачених комунальних послуг за орендований відповідачем об`єкт, позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №50 від 31.01.2022 в сумі 8 000 грн (а.с. 23).

Станом на 02.02.2022 між сторонами підписаний загальний акт звіряння на день розірвання спірного договору оренди, згідно з відомостями якого за січень 2022 позивачем нарахована орендна плата у розмірі 17 512,00 грн та вартість комунальних послуг у сумі 8 000 грн (а.с. 24).

В порушення прийнятих на себе зобов`язань, відповідач станом на день звернення до суду з позовною заявою не здійснив оплату послуг оренди у загальній сумі 33 109 грн, з яких: 17 512 грн 00 коп. - заборгованість з орендної плати за січень 2022, 15 597 грн 00 коп. - заборгованість з вартості спожитих комунальних послуг за період з листопада 2021 по січень 2022.

Посилаючись на п. 9.3. договору, позивач нарахував відповідачеві пеню у розмірі 1 352 грн. 98 коп. за період прострочення плати орендної плати з 11.01.2022 по 01.06.2022.

З посиланням на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на прострочений борг відповідача з орендної плати, позивач нарахував 3% річних в сумі 204 грн. 39 коп. за період з 11.01.2022 по 01.06.2022 та інфляційні втрати у розмірі 1 906 грн. 42 коп. за період з січня по квітень 2022.

Доказів оплати відповідачем спірної основної заборгованості та нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування по справі є обставини укладання договору оренди, строк дії договору, наявність акту приймання-передачі орендованого майна та акту повернення майна з оренди, наявність заборгованості зі сплати орендних платежів та вартості спожитих відповідачем комунальних послуг, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати орендних платежів та вартості спожитих комунальних послуг тощо.

Відповідач не скористався правом на надання заперечень, докази на спростування позовних вимог не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору оренди, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача перед позивачем за користування об`єктом оренди у січні 2022 17 512 грн. 00 коп., заборгованість відповідача перед позивачем з компенсації вартості комунальних послуг за період з листопада 2021 по січень 2022 складає 15 597 грн 00 коп.

З урахуванням положень п. п. 6.2., 6.6. договору, строк оплати орендних платежів та вартості спожитих комунальних послуг є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі сторонами до суду не надано.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

За встановлених обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 33 109 грн, з яких: 17 512 грн 00 коп. - заборгованість з орендної плати за січень 2022, 15 597 грн 00 коп. - заборгованість з вартості спожитих комунальних послуг за період з листопада 2021 по січень 2022, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

Згідно із ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені судом порушень умов спірного договору та норм чинного законодавства не встановлено.

Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних судом порушень норм чинного законодавства та умов договору не встановлено.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1 906 грн 42 коп. суд зазначає наступне.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, викладеного у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 924/312/18 від 24.04.2019, у справі № 910/5625/18 та у справі №916/1883/16 від 17.10.2018 вказавши, що:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується залежно від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці (пункт 38.1 постанови).

У пункті 38.2 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата визначила методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, при з`ясуванні підставності нарахування кредитором інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України судам належить визначити конкретну дату (подію), з настанням якої пов`язується строк виконання грошового зобов`язання; дослідити обставини виконання зобов`язання боржником (борг погашався частинами чи однією сумою у повному обсязі) та з`ясувати період у часі, упродовж якого мало місце прострочення боржника у виконанні зобов`язання перед кредитором (пункт 28 постанови ОП КГС від 20.11.2020 у справі № № 910/13071/19).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, з огляду на передбачений умовами договору строк остаточного розрахунку, а також враховуючи правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, господарський суд дійшов висновку, що сума інфляційних втрат вірно розрахована позивачем та до стягнення з відповідача підлягають інфляційні у заявленому розмірі.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги про стягнення 33 109 грн. 00 коп. основного боргу, 1 352 грн. 98 коп. пені, 1 906 грн 42 коп. інфляційних втрат, 204 грн 39 коп. 3% річних - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гавриленко Єлизавети Юріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крутогорний" (49044, м. Дніпро, вул. Барикадна, буд. 11А, ) 17 512 грн 00 коп. (сімнадцять тисяч п`ятсот дванадцять грн. 00 коп.) заборгованості з орендної плати за січень 2022, 15 597 грн 00 коп. (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім грн. 00 коп.) заборгованості з вартості спожитих комунальних послуг за період з листопада 2021 по січень 2022, 1 352 грн. 98 коп. (одну тисячу триста п`ятдесят дві грн. 98 коп.) пені, 1 906 грн 42 коп. (одну тисячу дев`ятсот шість грн. 42 коп.) інфляційних втрат, 204 грн 39 коп. (двісті чотири грн. 39 коп.) 3% річних, 2 481 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.09.2022

Суддя І.А. Рудь