ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу заяви про видачу судового наказу за підсудністю

06.09.2022м. Дніпро№ 904/2763/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Ярошенко В.І., розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Бобкової Крістіни Олексіївни, м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Е - Комерс Груп", м. Дніпро

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець Бобкова Крістіна Олексіївна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Е - Комерс Груп" про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна від 05.11.2020 на суму 136 950 грн.

Розглянувши матеріали заяви (від 01.09.2022 за Вх. № 2670/22) про видачу судового наказу, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 149 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Правила ж виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ГПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У чинній редакції ГПК України частина третя статті 30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини, що відповідає змісту частини першої статті 30 ЦПК України.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Господарський суд встановив, що договір № б/н від 05.11.2020 оренди нежитлового приміщення визначений фактичною підставою позову.

У пункті 1.1 договору № б/н від 05.11.2020 оренди нежитлового приміщення визначено, що предметом цього договору є строкова сдача в користування на відшкодувальній основі (оренді), що знаходиться у розпорядженні Орендодавця нежитлового приміщення S заг. 134 кв.м, (поверх / поверховість) підвал, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Почайнинська, 52 (далі Об`єкт нерухомості).

Оскільки правила виключної підсудності поширюються на заяву про видачу судового наказу шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Е - Комерс Груп" про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна від 05.11.2020 на суму 136 950 грн, розташованого у місті Києві, вказана заява підлягає розгляду Господарським судом міста Києва (вулиця Богдана Хмельницького, 44В, Київ, 01054).

При вирішенні питання підсудності заяви від 30.06.2022 за вих. № б/н про видачу судового наказу, господарський суд врахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на викладені вище обставини, господарський суд вбачає підстави для направлення заяви про видачу судового наказу з додатками за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись статтями 27, 30, 31, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Направити матеріали заяви Фізичної особи - підприємця Бобкової Крістіни Олексіївни про видачу судового наказу шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Е - Комерс Груп" про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна від 05.11.2020 на суму 136 950 грн за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44Б ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу

Суддя В.І. Ярошенко