ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. Справа№ 911/2630/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тищенко А.І.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 20.07.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.02.2022

у справі № 911/2630/21 (суддя Подоляк Ю.В. )

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна»

про забезпечення позову від 17.01.2022

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна»

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахідтрейд»

2. ОСОБА_1

про стягнення коштів

в с т а н о в и в:

В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/2630/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахідтрейд» (далі відповідач-1), ОСОБА_1 (далі відповідач-2) про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахідтрейд» та ОСОБА_1 505000 грн основного боргу та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахідтрейд» 146274,18 грн інфляційні втрати, 165172,02 грн пені, 300000 грн штрафу, 162259,97 грн товарного кредиту, 121746,86 грн 10% річних (вимоги в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог від 10.12.2021).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання першим відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 28.05.2020 № 94/20/09 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар згідно перелічених в позовній заяві видаткових накладних, які (зобов`язання) забезпечені порукою з боку другого відповідача згідно договору поруки від 13.04.2021 № 13/04/2021-1, укладеного між сторонами у справі.

Під час розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» подало до суду заяву про забезпечення позову від 17.01.2022, в якій просило суд:

- накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрозахідтрейд» наявні на його рахунках в усіх банківських установах та інших кредитно-фінансових установах на території України в межах заявленої до стягнення основної суми боргу у розмірі 505000 (п`ятсот п`ять тисяч) гривень;

- накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 наявні на його рахунках в усіх банківських установах та інших кредитно-фінансових установах на території України в межах заявленої до стягнення основної суми боргу у розмірі 505000 (п`ятсот п`ять тисяч) гривень;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрозахідтрейд» утриматись від вчинення правочинів, що можуть призвести до обтяження та/або відчуження належного на праві власності транспортного засобу марки КАМАЗ, колір: жовтий, тип кузову: самоскид, рік випуску: 1984, дата державної реєстрації за особою: 13 вересня 2018 року;

- зобов`язати ОСОБА_1 утриматись від вчинення правочинів, що можуть призвести до обтяження та/або відчуження належних на праві власності транспортних засобів: марка: ЗАЗ, модель: 110557, рік випуску: 2004, дата державної реєстрації за особою: 12 березня 2011 року, об`єм двигуна: 1197; марка: MERCEDES-BENZ, модель: Е 230, рік випуску: 1987, дата державної реєстрації за особою: 15 липня 2008 року, об`єм двигуна: 2297.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.02.2022 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» про забезпечення позову від 17.01.2022.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову місцевий господарський суд виходив з того, що звертаючись з вимогою про вжиття заходів до забезпечення позову заявником не зазначено та не подано жодних доказів, які підтверджували б наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого позивачем заходу до забезпечення позову у даній справі (доказів відсутності коштів в достатній кількості, витрачання коштів, реалізації майна чи підготовчих дій до його реалізації, доказів які б свідчили про ліквідацію основного відповідача тощо) та доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. В поданій позивачем заяві містяться лише припущення та посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення та існування загрози того, що виконання прийнятого господарським судом рішення буде неможливим, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідачів утриматись від вчинення правочинів, що можуть призвести до обтяження та/або відчуження належних на праві власності транспортних засобів і предметом позовних вимог у справі про стягнення коштів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» 15.02.2022 звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 10.02.2022 у справі №911/2630/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що суд першої інстанції розглядаючи заяву про забезпечення позову припустився не правильного застосування норм процесуального права, а саме ст.ст. 74, 86, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України , що призвело до необґрунтованого рішення.

Крім того, скаржник вважає, що заходи забезпечення позову є обґрунтованими та співмірними заявленим позовним вимогам.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №911/2630/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 10.02.2022 у справі №911/2630/21. Відкладено вирішення, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.02.2022 у справі №911/2630/21.

21.02.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від представника відповідачів надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідачів просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідачів зазначає, що у матеріалах справи відсутні та заявником разом з заявою про забезпечення позову не надано належних, у розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, доказів на підтвердження наявності обґрунтованих підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідачів, зокрема докази того, що відповідачі вчиняють будь-які дії, спрямовані на відчуження належного їм майна, у тому числі грошових коштів, або здійснюють підготовку до вчинення таких дій, відтак доводи позивача про існування реальної загрози утруднення або неможливості виконання рішення суду по даній справі у разі невжиття заходів забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022) в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів і працівників апарату суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10,12 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статтею 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 2, 6 Європейської 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням Ради суддів України №9, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, розпоряджень Ради оборони міста Києва, зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом у період з 24.02.2022 по 31.03.2022.

Надалі Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022 та від 17.05.2022 № 341/2022 продовжувався строк запровадженого воєнного стану, зокрема, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/2630/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.02.2022, розгляд справи призначений на 20.07.2022.

19.07.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» надійшла заява про розгляд справи призначеної на 20.07.2022 за відсутності його представника.

Крім того, 19.07.2022 від представника відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахідтрейд» та ОСОБА_1 - Бала Ю.С. надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі №911/2630/21 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 задоволено клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Розгляд справи 20.07.2022 призначено здійснювати у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Особа, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду представник відповідачів - Бала Юлія Сергіївна (e-mail- ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

У судовому засіданні 20.07.2022 представник відповідачів Бала Ю.С. брала участь у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Представник позивача у судове засідання 20.07.2022 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи подану заяву позивача про розгляд справи за відсутності його представника, колегія суддів апеляційного господарського суду на підстві ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Представник відповідачів в судовому засіданні 20.07.2022 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали оскарження ухвали суду від 10.02.2022, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У Рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Інститут забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист. Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

На переконання колегії суддів, заявником жодним чином не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Слід зазначити, що саме лише посилання заявника на потенційне порушення прав позивача при виконанні майбутнього рішення суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову без надання при цьому належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що заявником, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Судова колегія вважає необґрунтованими доводи скаржника про необхідність забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачам та зобов`язання відповідачів утриматись від вчинення правочинів, що можуть призвести до обтяження та/або відчуження належних на праві власності транспортних засобів, з посиланням лише на те, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки у відповідачів недостатньо майна, за рахунок якого можна було б задовольнити вимоги позивача у цій справі у випадку задоволення його позовних вимог.

Подана заява мотивована лише припущенням про імовірну неможливість виконання рішення суду у цій справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Крім того, відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідачів утриматись від вчинення правочинів, що можуть призвести до обтяження та/або відчуження належних на праві власності транспортних засобів і предметом позовних вимог у справі про стягнення коштів.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що справа №911/2630/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахідтрейд», ОСОБА_1 про стягнення коштів розглянута місцевим господарським судом по суті.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Київської області від 10.02.2022 у справі № 911/2630/21 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.02.2022 у справі № 911/2630/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 10.02.2022 у справі № 911/2630/21 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 10.02.2022 у справі № 911/2630/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст підписано 07.09.2022 після виходу суддів з відпусток.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді А.І. Тищенко

Є.Ю. Шаптала