ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

"06" вересня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/686/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" (вул. Героїв Майдану, буд 47, смт Єрки, Звенигородський район, Черкаська область, 20505, ідентифікаційний код 32580463) про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

без виклику представників сторін,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ТОВ "Катеринопільський елеватор" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Вказана заява обґрунтована тим, що 16.10.2020 між ТОВ "Катеринопільський елеватор" (поклажодавець) та ТОВ "Агрофірма Трипілля" (зерновий склад) укладено договір складського зберігання № 16/10/2020-3 (договір), за умовами якого поклажодавець передає на зберігання зерновому складу плоди зернових, зернобобових та олійних культур, а зерновий склад зобов`язаний прийняти зерно на зберігання на умовах, визначених цим договором, та в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством. Предметом цього договору є комплекс послуг, що надаються зерновим складом з приймання, сушки, доробки і знеособленого зберігання зернових, зернобобових та олійних культур, що надійшли від поклажодавця, забезпечення їх збереження та відпуск поклажодавцю, на умовах оплати поклажодавцем наданих зерновим складом послуг.

Місцем зберігання зерна є зерносховище ТОВ "Агрофірма Трипілля", що знаходиться за адресою: 35523, Рівненська область, Радивилівський район, с. Зарічне, вул. 40-річчя Перемоги, 115-А, 115-В (п. 11.1. договору).

03.11.2020, 30.06.2021 та 27.10.2021 сторонами укладено додаткові угоди до цього договору № 1, № 2 та № 3 відповідно, якими встановили строк зберігання зерна до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але у будь-якому випадку повернення зерна, всіх зернових, олійних (крім насіння ріпаку) та зернобобових культур поклажодавцю відбувається не пізніше 30.06.2022 (граничний строк зберігання), а строк зберігання насіння ріпаку до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але не пізніше 31.12.2021 (граничний строк зберігання).

У п. 2 додаткової угоди № 2 до договору сторони погодили, що договір діє до 30.06.2022, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

01.11.2021 заявник передав на зберігання відповідачу 3 490,00 тонн сої урожаю 2021 року, що засвідчено складською квитанцією на зерно від 01.11.2021 № 105 та актом приймання-передачі зерна від 01.11.2021.

26.04.2022 ТОВ "Катеринопільський елеватор" звернулося до ТОВ "Агрофірма Трипілля" із листом № 26/04/2022-1 з проханням погодити з 02.05.2022 здійснення відвантаження залізничним транспортом 3 490,00 тонн сої урожаю 2021 року власності ТОВ Катеринопільський елеватор, проте відповіді не отримав, через що 16.05.2022 звернувся до відповідача із заявою № 16/05/22- 4 про відвантаження зерна, в якій просив надати письмове погодження графіку відвантаження сої на 30.05.2022 протягом 10 (десяти) робочих днів.

07.06.2022 сторони підписали акт звірки, з якого випливає, що станом на кінець дня 31.05.2022 залишки зернових культур власності позивача, які зберігаються на складах відповідача, становлять 3 490 000 кг сої нестандартної 2021 року.

01.07.2022 ТОВ "Катеринопільський елеватор" направило на адресу ТОВ "Агрофірма Трипілля" лист № 01/07/2022-4 з вимогою про відвантаження зерна, де вказало про закінчення строку зберігання зерна та вимагало його повернути, розпочавши відвантаження 04.07.2022, на що ТОВ "Агрофірма Трипілля" повідомило про розгляд вимоги № 01/07/2022-4 та вказало, що станом на 04.07.2022 за ТОВ Катеринопільський елеватор рахується прострочена заборгованість з оплати послуг зернового складу, що унеможливлює погодження графіку відвантаження.

Пізніше, 08.07.2022 ТОВ "Катеринопільський елеватор" звернулося до ТОВ "Агрофірма Трипілля" з вимогою № 08/07/2022-4 про відвантаження зерна, в якій зазначено, що граничний строк зберігання зерна (до 30.06.2022) сплив, втім ТОВ "Агрофірма Трипілля", усупереч вимогам п. 3.1.3. договору та ч. 2 ст. 31 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", не надіслало письмового попередження про закінчення строку зберігання із встановленням строку для витребування зерна. Також зазначено, що лише 06.07.2022 заявником отримано від ТОВ "Агрофірма Трипілля" акти виконаних робіт за березень, квітень та травень 2022 року. Ураховуючи те, що достатніх підстав для проведення оплати за червень 2022 року на момент надсилання вимоги 01.07.2022 не існувало, оскільки рахунки на оплату за червень були отримані після 01.07.2022, проте заявник оплатив надані послуги у повному обсязі та в черговий раз вимагав від ТОВ "Агрофірма Трипілля" повернути зерно зі зберігання, погодивши відвантаження автомобільним транспортом 11.07.2022, чи надати можливі найближчі дати для відвантаження.

11.07.2022 на адресу ТОВ "Катеринопільський елеватор" надійшла відповідь на вимогу від 08.07.2022 № 124, у якій зазначено, що дата початку відвантаження зерна сої, зазначеної у вимозі, не відповідає встановленій процедурі, передбаченій договором, що унеможливлює її виконання.

13.07.2022 заявник звернувся до ТОВ "Агрофірма Трипілля" з претензією № 13/07/2022-4, в якій вкотре просив погодити дату відвантаження зерна (автомобільним транспортом), цього разу - 25.07.2022 та здійснити відвантаження в повному обсязі, проте відповіді на претензію не отримав.

Предметом позову у позовній заяві ТОВ "Катеринопільський елеватор" буде вимога про повернення зі зберігання 3 900 тонн сої урожаю 2021 року, що знаходиться на зерновому складі ТОВ "Агрофірма Трипілля". Ціна майбутнього позову становить 34 900 000,00 грн, що підтверджується специфікаціями та видатковими накладними, за якими відбулася поставка вказаного зерна.

Отже, відповідно до поданої заяви, заявник неодноразово звертався до ТОВ "Агрофірма Трипілля" із заявами (вимогами/претензіями) про відвантаження належного ТОВ "Катеринопільський елеватор" зерна, проте ТОВ "Агрофірма Трипілля" або залишало такі звернення без відповіді, або відмовлялося погоджувати відвантаження та повертати належне заявнику майно з різних підстав.

Ураховуючи наведене, заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладанням арешту на зерно, а саме на 3 900 тонн сої урожаю 2021 року, що знаходиться на зерновому складі ТОВ "Агрофірма Трипілля" за адресою: 35523, Рівненська область, Радивилівський район, с. Зарічне, вул. 40-річчя Перемоги, 115-А, 115-В, а також заборони ТОВ "Агрофірма Трипілля" в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зерна 3 900 тонн сої урожаю 2021 року, яке належить ТОВ "Катеринопільський елеватор" на праві власності.

Заявник просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення позову, так як зерно у будь - якому випадку перебуватиме у ТОВ "Агрофірма Трипілля" до вирішення справи по суті.

Суд, розглянувши заяву ТОВ "Катеринопільський елеватор" про забезпечення позову, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Отже, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За змістом вказаної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

За ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками відповідного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії (відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20, від 28.07.2021 у справі № 910/3704/21, від 12.10.2021 у справі № 908/1487/21 (908/1624/21).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19, від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також викладено правовий висновок про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Як установлено судом, предметом майбутнього позову заявника буде вимога про повернення зі зберігання 3 900 тонн сої урожаю 2021 року, що знаходиться на зерновому складі ТОВ "Агрофірма Трипілля". При цьому заявник у заяві про забезпечення позову послався та додав докази того, що він неодноразово звертався до ТОВ "Агрофірма Трипілля" із заявами (вимогами/претензіями) про відвантаження належного ТОВ "Катеринопільський елеватор" зерна, проте ТОВ "Агрофірма Трипілля" як залишало такі звернення без відповіді, так і відмовлялося повертати належне заявнику майно.

За таких обставин обраний судом вид забезпечення позову - накладення арешту на майно та заборона ТОВ "Агрофірма Трипілля" вчиняти певні дії є співмірним та прямо стосується предмета позову, який заявник має намір подати до суду, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача (заявника) у випадку задоволення його позову та призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому обраний заявником захід забезпечення позову не є перешкодою у здійсненні ТОВ "Агрофірма Трипілля" господарської діяльності, оскільки у цьому випадку останній позбавлений права лише на відчуження спірного майна, наявність якого є гарантією виконання рішення суду у разі задоволення позову.

До того ж сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

З урахуванням викладеного, захід забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги наявний зв`язок, доведено обставини щодо ймовірності істотного ускладнення чи унеможливлення ефективно захистити або поновити права чи інтереси заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, без вжиття такого заходу, а відтак заява ТОВ "Катеринопільський елеватор" підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення заяви ТОВ "Катеринопільський елеватор" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зерно, а саме на 3 900 тонн сої урожаю 2021 року, що знаходиться на зерновому складі відповідача за адресою: 35523, Рівненська область, Радивилівський район, с.Зарічне, вул. 40-річчя Перемоги, 115-А, 115-В, а також заборони ТОВ "Агрофірма Трипілля" в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зерна 3 900 тонн сої урожаю 2021 року.

Щодо зустрічного забезпечення, то, по-перше, судом не установлено, що внаслідок забезпечення позову ТОВ "Катеринопільський елеватор" будуть завдані збитки, по-друге, законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ч. 1 ст. 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

У силу вимог ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Скасування заходів забезпечення позову врегульовано ст. 145 ГПК України, зокрема, ч. 13 вказаної статті передбачено, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч. 4 ст. 138 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 144, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на зерно, а саме на 3 900 тонн сої урожаю 2021 року, що знаходиться на зерновому складі Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Трипілля" за адресою: 35523, Рівненська область, Радивилівський район, с. Зарічне, вул. 40-річчя Перемоги, 115-А, 115-В, а також заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Трипілля" в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зерна 3 900 тонн сої урожаю 2021 року.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський елеватор" (вул. Героїв Майдану, буд 47, смт Єрки, Звенигородський район, Черкаська область, 20505, ідентифікаційний код 32580463).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Трипілля" (вул. 40-річчя Перемоги, 115-А, 115-В, с. Зарічне, Радивилівський район, Рівненська область, 35523, ідентифікаційний код 34463741).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 254- 257 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Ухвала підписана 06.09.2022.

Суддя О. Андрійчук