УХВАЛА

02.09.2022Справа № 910/8419/22

За заявою Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"

про забезпечення позову.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники сторін: не викликалися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" з позовом до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", у якому просить суд:

- скасувати рішення Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" від 14.07.2022 за заявкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" № m201929785, клас МКТП 9;

- скасувати рішення Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" від 14.09.2021 за заявкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" № m201929785, клас МКТП 9;

- відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" в реєстрації торговельної марки за заявкою № m201929785, клас МКТП 9.

Позовні вимоги ґрунтуються на обставинах незаконності реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" торговельної марки за заявкою № m201929785, клас 9 МКТП та видачі свідоцтва про таку реєстрацію з підстав невідповідності умовам правової охорони.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить до набрання рішенням суду законної сили вжити заходів забезпечення позову, а саме заборонити Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" вчиняти дії щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" торговельної марки за заявкою № m201929785 з видачою свідоцтва та публікацією відомостей про видачу такого свідоцтва в офіційному електронному бюлетні центрального органу влади, що реалізовує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Заявником вказується, що заявка № m201929785 перебуває на стадії підготовки до державної реєстрації та публікації.

На думку заявника невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі реєстрації Державним підприємством "Український інститут інтелектуальної власності" заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» про передачу третій особі прав власності на торговельну марку «KYIV SMART CARD» чи відмови Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» від торговельної марки «KYIV SMART CITY».

Заявник наголошує, що заходи забезпечення позову у цій справі унеможливлюють внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки та спрямовані саме на зупинення порушення прав заявника на відповідний об`єкт інтелектуальної власності шляхом незаконної реєстрації торговельної марки «KYIV SMART CITY» за Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» у зв`язку з незаконним оскаржуваним рішенням Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності".

Заявник вказує, що таке забезпечення позову не має своїм наслідком перешкоджання у здійсненні господарської діяльності відповідача, а тому наявний зв`язок між обраним заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог.

Розглянувши заяву Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Поряд з наведеним, за приписами частини 3 статті 13, частини 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Проте, судом встановлено, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заявником не надано до матеріалів справи рішення Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" від 14.07.2022 посилаючись на те, що повний текст вказаного рішення ще не виготовлений, хоча в тексті позовної заяви Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" стверджує, що під час прийняття оскаржуваного рішення, апеляційна палата безпідставно прийняла позицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс». Також заявник вказує в позові, що під час розгляду його заперечень апеляційна палата Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" не надала жодної оцінки обставинам, які були наведені Комунальним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр".

Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" стверджує, що йому відомі мотиви прийняття рішення апеляційної палати, оскільки вони були озвучені колегією в засіданні, однак такі твердження заявника не є належними та допустимими доказами в розумінні чинного Господарського процесуального кодексу України.

Також господарський суд звертає увагу заявника на те, що в тексті позову ним вказується що засідання апеляційної палати Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" проходило 12.07.2022 та відповідно і рішення вказаної палати датоване 12.07.2022. Однак в прохальній частині позову, Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" просить скасувати рішення від 14.07.2022.

Таким чином, в порушення наведених вимог закону, заявником в обґрунтування поданої ним заяви не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні статті 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить позивач.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, за захистом яких такі особи звернулись до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала підписана та набрала законної сили 02.09.2022. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.В. Мандриченко