ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2022 р. м. Київ Справа № 910/2861/22

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Тимошенка Д.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 67Б, код 00858473)

до

Державної іпотечної установи (01133, місто Київ, б. Лесі Українки, буд. 34, код 33304730)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

приватне акціонерне товариство «Українська фінансова житлова компанія» (01133, м. Київ, б. Лесі Українки, б. 34, код 44098710)

про визнання права за договором іпотеки припиненим

за участю представників учасників справи:

від позивача: Савенков О.В., Федоренко О.П.;

від відповідача : Тодосієнко В.М., Дяченко В.С.;

від третьої особи: не з`явився;

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» (далі по тексту ТОВ «КПМК-2»/позивач) до Державної іпотечної установи (далі по тексту ДІУ/відповідач), в якій позивач просить суд визнати припиненим права відповідача як іпотекодержателя за договором іпотеки майнових прав на нерухоме майно від 19.03.2013 № 89/4.1-3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. зареєстрованим за № 975.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що оскільки кредиторські вимоги відповідача до ПАТ «Автокразбанк», що ґрунтувалися на кредитному договорі № 89/4 від 19.04.2013, в межах ліквідаційної процедури цього банку були погашені та припинені відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, права відповідача, як іпотекодержателя за договором іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 89/4.1-3 від 19.04.2013, за яким іпотекодавцем виступав позивач, є також припиненими.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.03.2022 (справа № 910/2861/22) матеріали позовної заяви ТОВ «КПМК-2» передано за підсудністю на розгляд Господарського суду Київської області.

31.05.2022 зазначені матеріали надійшли на адресу Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2861/22; залучено до участі у справі приватне акціонерне товариство «Українська фінансова житлова компанія» (далі ПрАТ «Укрфінжитло»/третя особа); підготовче засідання було призначено на 06.07.2022, яке в подальшому неодноразово відкладалося.

30.06.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, клопотання про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а також клопотання про закриття провадження у справі.

04.07.2022 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 06.07.2022, із занесення до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи Кабінету Міністрів України, оскільки відповідачем належним чином та в достатній мірі не аргументовано та судом не встановлено наявності необхідних підстав, передбачених ст. 50 Господарського процесуального кодексу України для залучення зазначеної особи до участі справі, а саме судом не встановлено, що рішення по справі може вплину на права та обов`язки зазначеної особи.

18.07.2022 на адресу суду від ПрАТ «Укрфінжитло» надійшли письмові пояснення по справі, в яких викладено заперечення проти позову, прохання про відмову у задоволенні позову та про розгляд справи за відсутності представника зазначеної особи.

19.07.2022 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

20.07.2022 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі.

27.07.2022 від відповідача надійшли заперечення на письмові пояснення.

Ухвалою суду від 20.07.2022 підготовче провадження було закрито, а справу було призначено для розгляду по суті на 10.08.2022.

В судове засідання 10.08.2022 з`явились представники сторін. Представники позивача наполягали на задоволенні позову, представники відповідача проти задоволення позову заперечували.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.04.2013 ДІУ (кредитор) та ПАТ «Автокразбанк» (позичальник) уклали кредитний договір №89/4 (далі - кредитний договір) на суму 4140000,00 грн на строк до 30.04.2014 з метою здійснення позичальником кредитування забудовника ПАТ «КПМК-2» для завершення будівництва об`єкта житлового призначення за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Київська, будинок: «Висотний багатофункціональний житловий комплекс із вбудованими приміщеннями та зблокований з паркінгом».

19.04.2013 ДІУ (іпотекодержатель) та ПАТ «КПМК-2» (іпотекодавець) уклали Договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 89/4.1-3 (далі - договір іпотеки), предметом якого є майнові права іпотекодавця на нерухоме майно житлового призначення, розташоване за адресою Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Київська, будинок: «Висотний багатофункціональний житловий комплекс із вбудованими приміщеннями та зблокований з паркінгом» (майнові права на квартири) у секції А: №№ 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 23, 24, 28, 29, 32, 33, 34, 37, 38, 39, 40, 42, 44, 48, 49, 53, 54, 58, 59, 60, 63, 64, 66, 67, 68, 69, 70 (разом по секції А площею 5 630,40 кв.м. вартістю 56 235 083,93 грн); у секції В: №№ 215, 216, 217, 219, 220, 221, 222, 223 (разом по секції В площею 1 379,08 кв.м. вартістю 13 773 920,07 грн); у секції Б: №№ 149, 150, 152, 153 (разом по секції Б площею 760,47 кв.м. вартістю 7595391,85 грн). Договір посвідчено приватним нотаріусом Гамаль І.М. за реєстровим номером 975.

ТОВ «КПМК-2» (код 00858473) є правонаступником ПрАТ «КПМК-2» (код 00858473).

Відповідно до п. 6.7 договору іпотеки у разі реорганізації іпотекодавця зобов`язання за договором переходять до його правонаступника.

Термін дії договору іпотеки встановлений з моменту його укладення та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна - майнові права на квартири у багатоквартирному будинку, що будується за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Київська внесено запис про іпотеку № 729381 від 19.04.2013, підстава - договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 89/4.1-3, № 975, основне зобов`язання - кредитний договір № 89/4 від 19.04.2013 між ДІУ та ПАТ «Автокразбанк», іпотекодержатель - ДІУ, іпотекодавець - ПрАТ «КПМК-2», предмет іпотеки: майнові права на квартири (висотний багатофункціональний житловий комплекс із вбудованими приміщеннями та зблокований із паркінгом) в секції А: 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 23, 24, 28, 29, 32, 33, 34, 37, 38, 39, 40, 42, 43, 44, 48, 49, 53, 54, 58, 59, 60, 63, 64, 66, 67, 68, 69, 70; в секції В: 215, 216, 217, 219, 220, 221, 222, 223, в секції Б: 149, 150, 152, 153), що належать ПрАТ «КПМК-2».

23.04.2013 ПАТ «Автокразбанк» та ПрАТ «КПМК-2» уклали кредитний договір № 02-К (далі - кредитний договір-1) для виконання умов цільового призначення кредитного договору, відповідно до якого ПАТ «Автокразбанк» надав позивачу кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 41400000,00 грн строком дії з 13.04.2013 по 30.04.2014 включно. На виконання умов вказаного кредитного договору, ПАТ «Автокразбанк» надав, а ПрАТ «КПМК-2» отримав кредитні кошти на загальну суму 28818381,20 грн; права вимоги щодо зобов`язань позивача за кредитним договором-1 були відступлені ПАТ «Автокразбанк» новому кредитору (ВПІФ «Київщина-Житло» НВЗТ), з яким ПрАТ «КПМК-2» повністю розрахувався за сумою основного боргу (28818381,20 грн), а також погасив іншу заборгованість за цим кредитним договором. Викладені обставини були предметом дослідження в рішенні Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі № 910/7584/19.

30.05.2014 виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення № 40 про запровадження з 30.05.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Автокразбанк» строком на 3 місяці на підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 30.05.2014 № 320 «Про віднесення ПАТ «Автокразбанк» до категорії неплатоспроможних».

29.08.2014 виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 76 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Автокразбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відповідно до постанови Правління НБУ від 28.08.2014 № 537 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Автокразбанк».

Кредиторські вимоги ДІУ (в розмірі 45503437,65 гривень) за заявою ДІУ 18.09.2014 № 4962/15 14.01.2015 були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Автокразбанк» та віднесені до 7 черги задоволення вимог; у подальшому сума вимог ДІУ була збільшена на 221359,07 гривень.

У липні 2014 року ДІУ звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до ПАТ «КПМК-2» про стягнення 45342677,11 гривень шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 911/2936/14) у зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору; ухвалою від 18.07.2014 ПАТ «Автокразбанк» було залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Остаточним судовим рішенням у цій справі - постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2020 у позові ДІУ до ТОВ «КПМК-2» про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено повністю; провадження у справі до ПАТ «Автокразбанк» закрито; суд вказав, що право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом продажу майна є позасудовим способом захисту і не передбачене як спосіб захисту права у судовому порядку.

27.08.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 9000657 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи.

У серпні 2020 року ТОВ «КПМК-2» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ДІУ, у якій позивач просив припинити правовідносини за договором іпотеки майнових прав на нерухоме майно від 19.04.2013 № 89/4.1-3. Позовні вимоги були обґрунтовані посиланням на припинення іпотеки внаслідок припинення основного зобов`язання за кредитним договором у зв`язку із припиненням (ліквідацією) боржника ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи (справа № 910/12662/20).

Постановою Верховного Суду від 29.09.2021 у зазначеній справі залишено в силі рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021, яким у задоволенні позову було відмовлено.

Підставою для відмови у задоволенні позову стало те, що оскільки до ліквідації ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи та до настання строку основного зобов`язання ДІУ реалізувала своє право на звернення стягнення на предмет забезпечення, подавши позов до ТОВ «КПМК-2» про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до ч. 4 ст. 593 Цивільного кодексу України право застави (іпотеки) за договором іпотеки та правовідносини за цим договором не є припиненими.

ТОВ «КПМК-2» звернулося до суду із розглядуваним позовом та просить визнати права ДІУ, як іпотекодержателя за договором іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 89/4.1-3 від 19.03.2013, припиненими.

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що початок процедури ліквідації ПАТ «Автокразбанк» зумовив для ДІУ настання певних правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку та черговості. Та оскільки вимоги ДІУ до ПАТ «Автокразбанк» в межах ліквідаційної процедури задоволені не були, відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» такі вимоги вважаються погашеними, та, відповідно до вимог ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання ПАТ «Автокразбанк» перед ДІУ за кредитним договором є припиненими, внаслідок чого є припиненими і права ДІУ, як іпотекодержателя за договором іпотеки.

Як зазначив позивач у позові, пред`явлення позову до суду спрямоване на подолання правової невизначеності у майбутньому, коли іпотекодержатель (відповідач) не звертає стягнення на предмет іпотеки, і невідомо чи буде це робити у майбутньому, а іпотекодавець (позивач) вважає, що майно є безпідставно обтяженим.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки позивач звернувся із позовом з тим же предметом та з тих же підстав, що вже був предметом судового розгляду у справі № 910/12662/20, судове рішення за яким набрало законної сили. Щодо суті позовних вимог відповідач заперечував проти позову з тих підстав, що оскільки ДІУ реалізувала своє право на звернення стягнення на предмет забезпечення, подавши позов до ТОВ «КПМК-2» (справа № 911/2936/14), відповідно до ч. 4 ст. 593 Цивільного кодексу України право застави (іпотеки) за договором іпотеки та правовідносини за цим договором не є припиненими.

До того ж, відповідач вказував на те, що обґрунтування позову із посиланням на припинення зобов`язання за кредитним договором внаслідок погашення кредиторських вимог ДІУ до ПАТ «Автокразбанк» в силу приписів ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суперечить положенням Цивільного кодексу України, які мають пріоритет над положеннями зазначеного закону в частині регулювання питання припинення зобов`язання.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.

ДІУ звернулася до суду із клопотанням про закриття провадження у справі посилаючись на те, що в межах справи № 910/12662/20 вже було розглянуто спір між тими самими сторонами, про предмет та з підстав, що є тотожними із спором у розглядуваній справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Поряд із цим, як вбачається зі змісту позову, що був предметом судового розгляду у справі № 910/12662/20, при тотожності сторін у справі та предмету позову, підстави, з яких позивач просив визнати права ДІУ за договором іпотеки припиненими, є відмінними.

Так, якщо у справі № 910/12662/20 позивач посилався на припинення основного зобов`язання, як необхідної передумови для припинення іпотеки, внаслідок ліквідації ПАТ «Автокразбанк», то в межах розглядуваної справи підставою позову позивач посилається на припинення основного зобов`язання за кредитним договором, внаслідок погашення кредиторських вимог ДІУ в межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк». Тобто, хоча позивач в обох справах зазначав, що підставою для припинення прав ДІУ як іпотекодержателя є припинення основного зобов`язання, втім обставини, якими позивач обґрунтовує таке припинення є різними, що зумовлює висновки суду про відмінність підстав позову у цих справах та, відповідно, про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справ.

Щодо суті позовних вимог.

За змістом п. 6.1. договору іпотеки цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором та цим договором.

Згідно приписів ч. 1 ст. 7 закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Згідно приписів ст. 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом (ч. 1). У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані (ч. 2). У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві (ч. 3). Припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги (ч. 4).

Отже, припинення основного зобов`язання може бути підставою для припинення іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання наведені у ст. ст. 599-609 Цивільного кодексу України.

Позивач стверджує, що оскільки кредиторські вимоги ДІУ в межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» задоволені не були, такі вимоги ДІУ є погашеними. Та оскільки, на думку позивача, погашення вимог кредитора в ліквідаційній процедурі банку означає припинення зобов`язання за кредитним договором, права ДІУ як іпотекодарежателя за договором іпотеки також є припиненими.

Зазначені твердження позивача ґрунтуються на положеннях ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України та положеннях Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». А саме позивач вважає, що оскільки ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання, окрім випадків перелічених у ст. 599-609 Цивільного кодексу України, припиняється, зокрема, у випадках встановлених законом, то таким випадком слід вважати положення ст. 52 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», що передбачають погашення кредиторських вимог у разі їх незадоволення в межах ліквідаційної процедури банку.

Згідно положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»:

цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. (ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону);

вимоги до банку, не задоволені в результаті ліквідаційної процедури та продажу майна (активів) банку на дату складення ліквідаційного балансу, вважаються погашеними (абз. 2 ч. 1 ст. 52 Закону).

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що грошові вимоги ДІУ у межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» були акцептовані, але не були задоволені, та 27.08.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 9000657 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи.

Поряд із цим, зміст положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлює окремої, відмінної від змісту Глави 50 Цивільного кодексу України, підстави для припинення зобов`язання.

Зміст абз. 2 ч. 1 ст. 52 зазначеного Закону, що передбачає погашення не задоволених кредиторських вимог не можна вважати окремою підставою для припинення зобов`язання, а тому твердження позивача із посиланням на ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, що погашення незадоволених кредиторських вимог в ліквідаційній процедурі є окремою та самостійною підставою припинення зобов`язань, встановленою спеціальним законом, судом відхиляються.

Положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про те, що вимоги до банку, не задоволені в результаті ліквідаційної процедури та продажу майна (активів) банку на дату складення ліквідаційного балансу, вважаються погашеними (абз. 2 ч. 1 ст. 52 Закону) слід розуміти, як таке, що відноситься до загальної процедури ліквідації банку та завершення ліквідаційної процедури, має відношення до врегулювання кредиторської заборгованості банку. Тобто інститут погашення кредиторських вимог в ліквідаційній процедурі є необхідним для здійснення самої ліквідаційної процедури та єдиним правовим наслідком такого погашення є неможливість кредитора отримати задоволення своїх вимог безпосередньо від особи, що ліквідується.

Поряд із цим, погашення кредиторських вимог в ліквідаційній процедурі не призводить до зміни чи припинення існування інших забезпечувальних заходів, вжитих саме з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором.

Укладений сторонами договір іпотеки був направлений на забезпечення виконання ПАТ «Автокразбанк» своїх зобов`язань за кредитним договором. Тобто за договором іпотеки у ДІУ існує право вимагати задоволення її вимог як безпосередньо від боржника за кредитним договором - ПАТ «Автокразбанк», так і від іпотекодавця - ТОВ «КПМК-2», яке добровільно та свідомо погодилося на те, що у разі, якщо кредитне зобов`язання не буде виконано ПАТ «Автокразбанк», на майно, що було передано в іпотеку може та буде звернуто стягнення.

Реалізація ДІУ свого права на пред`явлення своїх кредиторських вимог до ПАТ «Автокразбанк» та погашення таких вимог в ліквідаційній процедурі через недостатність майна банку не може призводити до автоматичної втрати ДІУ права на звернення стягнення на іпотечне майно ТОВ «КПМК-2» та останнє не може розраховувати на вивільнення його майна з-під обтяження тільки лише тому, що кредиторські вимоги в ліквідаційній процедурі були погашені.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що положення абз. 2 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не утворює самостійної підстави для припинення зобов`язання у розумінні ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, та, відповідно, погашення незадоволених кредиторських вимог у межах ліквідаційної процедури банку не може призводити до припинення іпотеки з підстав, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Єдиною підставою, що може свідчити про припинення зобов`язання за кредитним договором, в контексті розглядуваної справи, є сам факт ліквідації ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи, яка прямо віднесена законом до підстав припинення зобов`язання (ст. 609 Цивільного кодексу України).

Втім, ч. 4 ст. 598 Цивільного кодексу України передбачено, що законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.

Так, положеннями ч. 4 ст. 593 Цивільного кодексу України встановлено, що припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.

До того ж, як вже зазначалося, позивач вже звертався до суду із аналогічним позовом з підстав припинення основного зобов`язання внаслідок самої ліквідації ПАТ «Автокразбанк» (справа № 910/12662/20) та у задоволенні такого позову судом було відмовлено із посиланням на положення ч. 4 ст. 593 Цивільного кодексу України.

Як зазначив позивач у позові, він спрямований на подолання правової невизначеності у майбутньому, коли іпотекодержатель (відповідач) не звертає стягнення на предмет іпотеки, і невідомо чи буде це робити у майбутньому, а іпотекодавець (позивач) вважає, що майно є безпідставно обтяженим.

Поряд із цим судом не встановлено, а позивачем не доведено існування правової невизначеності у питанні як наявності у ДІУ прав іпотекодержателя за договором іпотеки, так і наявності у ТОВ «КПМК-2» кореспондуючого обов`язку задовольнити вимоги ДІУ щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення вимог про повернення кредитних коштів.

З огляду на те, що ТОВ «КПМК-2» було обізнано щодо усіх можливих негативних наслідків, укладення ним договору іпотеки з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним ДІУ та ПАТ «Автокразбанк» сам факт не отримання ДІУ задоволення своїх кредиторських вимог в межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» не може призводити до жодних позитивних наслідків для ТОВ «КПМК-2», зокрема, у вигляді звільнення від обов`язку, встановленого договором іпотеки.

Тобто, як факт погашення кредиторських вимог ДІУ в межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» так і сам факт ліквідації ПАТ «Автокразбанк» не призводить до зміни чи припинення у ТОВ «КПМК-2» обов`язків, встановлених договором іпотеки. Не призводять зазначені факти і до втрати ДІУ прав та можливостей іпотекодержателя за цим договором іпотеки.

Таким чином, судом не вбачається наявності правової невизначеності у питанні прав ДІУ звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення існуючої заборгованості ПАТ «Автокразбанк» та обов`язку ТОВ «КПМК-2» задовольнити вимоги ДІУ в порядку та спосіб, визначені договором іпотеки та відповідними положеннями законодавства. Навпаки, судом встановлено збереження обтяження, накладеного на іпотечне майно, існування беззаперечного права ДІУ задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, а також існування обов`язку ТОВ «КПМК-2» такі вимоги задовольнити.

З огляду на недоведеність позивачем втрати ДІУ повноважень іпотекодержателя за договором іпотеки та встановивши відсутність порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд відносить витрати з оплати судового збору на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2022.

Суддя Р.М. Колесник