ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2022 р. Справа №914/3893/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 03.06.2022(вх. суду від06.06.2022 №01-05/1211/22)

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2022 (повний текст рішення складено 18.05.2022) суддя Долінська О.З., м.Львів

у справі № 914/3893/21

за позовом Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості, м. Дрогобич

до відповідача Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, м. Львів

про стягнення коштів в розмірі 3 502,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

17.12.2021 у Господарський суд Львівської області звернувся Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості до відповідача Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про стягнення коштів в розмірі 3 502,56 грн., які були виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості, як безробітний, отримав допомогу по безробіттю в сумі 3 502,56 грн. за період з 25.02.2019 по 28.08.2019. На підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі № 1.380.2019.000786, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 ОСОБА_1 поновлено на рівнозначній посаді головного державного інспектора відділу бюджетування управління інфраструктури та бухгалтерського обліку Головного управління Державної податкової служби у Львівській області з 23.01.2019. Отже, допомога по безробіттю, яка була виплачена ОСОБА_1 в сумі 3 502,56 грн. підлягає поверненню.

Правовою підставою позову зазначає ст.ст. 23, 34, 35, 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.05.2022 у справі №914/3893/21 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління державної податкової служби у Львівській області до бюджету Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття суму заборгованості виплаченої суми забезпечення безробітному ОСОБА_1 , якого поновили на роботі за рішенням суду 3 502,56 грн. Присуджено до стягнення Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління державної податкової служби у Львівській області на користь позивача: Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості 2 270,00 грн понесених витрат на сплату судового збору.

Суд першої інстанції встановив, що внаслідок звільнення відповідачем з посади завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» від 28.03.2018 № 296 з урахуванням вимог наказів Державної фіскальної служби України «Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Львівській області» від 10.05.2018 № 290 та «Про надання повноважень» від 10.05.2018 № 792-О, Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості відповідним наказом надала цій особі статус безробітного та виплатила допомогу по безробіттю за період з 25.02.2019 по 28.08.2019 на загальну суму 3 502,56 грн.

Згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі № 1.380.2019.000786, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 22.01.2019 № І -О "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді в Головному управлінні ДПС у Львівській області рівнозначній посаді завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з 23.01.2019.

Суд вказав, що призначення, звільнення та поновлення на роботі ОСОБА_1 здійснювалося Державною податковою службою України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, яка по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем в розумінні ч.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а тому на неї покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі № 1.380.2019.000786, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021, зокрема, стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.01.2019 по 09.09.2020 у розмірі 151 697,04 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 7827,12 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства допущено до негайного виконання.

На думку скаржника, в цю суму входить вартість соціальних послуг безробітному 3 502,56 грн., що були виплачені за період з 25.02.2019 по 28.08.2019.

Скаржник стверджує, що за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку та допомоги по безробіттю, оскільки це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

Узагальнені заперечення позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін. Доводи відзиву на апеляційну скаргу аналогічні висновкам місцевого господарського суду, що викладені в оскаржуваному рішенні.

У відповідності до приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України вказана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається.

На підставі наказу Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 22.01.2019 № І -О «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено з посади завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» від 28.03.2018 № 296 з урахуванням вимог наказів Державної фіскальної служби України «Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Львівській області» від 10.05.2018 № 290 та «Про надання повноважень» від 10.05.2018 № 792-О.

25.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 17).

Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості ОСОБА_1 , на підставі поданої ним заяви про надання статусу безробітного від 25.02.2019, надано статус безробітного з 25.02.2019 (наказ №НТ 190228 від 28.02.2019) та призначено виплату допомоги по безробіттю (наказ №НТ190304 від 04.03.2019 року).

09.10.2019 ОСОБА_1 було знято з обліку в Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості, в зв`язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 днів робочих днів, з дня прийняття рішення про таке відвідування.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі № 1.380.2019.000786, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 22.01.2019 № І -О "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді в Головному управлінні ДПС у Львівській області рівнозначній посаді завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з 23.01.2019. Рішення суду в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання. Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.01.2019 по 09.09.2020 у розмірі 151697,04 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 7827,12 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства допущено до негайного виконання.

За період перебування на обліку у Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості з 25.02.2019 по 28.08.2019, ОСОБА_1 отримав 3 502,56 грн. допомоги по безробіттю, що підтверджується довідкою за № 02 від 08.11.2021 (а.с. 16).

Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості вирішено вжити заходів щодо повернення Державною податковою службою України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області коштів в сумі 3 502,56грн., за період з 25.02.2019 по 28.08.2019, які були виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 під час перебування його на обліку в Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості. При цьому, взято до уваги рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі № 1.380.2019.000786, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 та наказ ДПС України від 02.10.2020 № 524-о, згідно яких з 23.01.2019 ОСОБА_1 поновлено на роботі (а.с. 14).

22.03.2021 позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою № 06-231/21 про повернення коштів в сумі 3 502,56 грн., виплачених ОСОБА_1 , як допомогу по безробіттю за період з 25.02.2019 по 28.08.2019 (а.с. 13). Відповідач відповіді на лист не надав, кошти не повернув.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Пунктом 2 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно з положеннями частини 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з пунктом 8 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

У відповідності з абзацом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом (ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 31 вищезазначеного Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 до 22.01.2019 працював на посаді завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області та отримував заробітну плату саме в цій установі.

Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості в період з 25.02.2019 по 28.08.2019 було виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в розмірі 3 502,56 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі № 1.380.2019.000786, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 поновлено ОСОБА_1 на посаді в Головному управлінні ДПС у Львівській області рівнозначній посаді завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з 23.01.2019.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

За приписами ч. 4 ст. 35 названого Закону із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Прийнятим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі № 1.380.2019.000786, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 поновлено ОСОБА_1 на посаді в Головному управлінні ДПС у Львівській області рівнозначній посаді завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, тобто визнано незаконним звільнення, яке було підставою для втрати останнім заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати їй допомоги по безробіттю.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" закріплено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Судами встановлено, що Головне управління Державної податкової служби у Львівській області, є роботодавцем ОСОБА_1 в розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а тому на нього покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Таким чином, законодавством передбачено право позивача стягувати з відповідача суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок відповідача як роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази умисного невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків та зловживання ними.

Враховуючи те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, було поновлено на посаді ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Суд апеляційної інстанції відхиляє заперечення скаржника про неприпустимість одночасного стягнення з нього суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та суми виплаченої допомоги по безробіттю, оскільки на його переконання це є подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення, враховуючи наступне.

Вартість соціальної допомоги по безробіттю, стягнення якої є предметом даного позову, виплачена Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості - робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ОСОБА_1 , підлягає відшкодуванню відповідачем в порядку, встановленому ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а виплати, здійснені (чи мають бути здійснені) Державною податковою службою України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області ОСОБА_1 на підставі рішення суду в порядку ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю, є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Тобто види юридичної відповідальності відповідача перед позивачем та перед громадянином ОСОБА_1 є різними, що не суперечить приписам ст. 61 Конституції України. Стягнення на користь особи заробітної плати за час вимушеного прогулу жодним чином не впливає на виплату допомоги по безробіттю.

З огляду на викладене та враховуючи те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі № 1.380.2019.000786, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 , який став підставою для втрати ним заробітної плати, що в подальшому призвело до надання йому статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, кошти в сумі 3 502,56 грн. слід стягувати саме з відповідача (скаржника). Положеннями ст. ст. 34, 35 вищезазначеного Закону, передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та кореспондуючий йому обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заперечення позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідають фактичним обставинам по справі, а тому суд враховує їх як обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Львівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 3 405,00 грн, який сплачений згідно з платіжним дорученням за №1049 від 02.06.2022.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 03.06.2022(вх. суду від06.06.2022 №01-05/1211/22) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 16.05.2022 у справі №914/3893/21 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 3 405,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бонк Т.Б.

Судді Бойко С.М.

Якімець Г.Г.