ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. ОдесаСправа № 915/575/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача Лех А.О., наказ №50-Овід 22.12.2020, витяг з ЄДР;

від відповідача - директора Мельника Г.П., розпорядження № 325-рк від 30.06.2021; наказ № 30-к від 02.07.2021; витяг з ЄДР від 06.07.2021;

- Москальчука В.І., наказ № 24-к від 04.05.2022; довіреність № б/н від 18.05.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2021, прийняте о 09:29:37 суддею Ткаченко О.В. у м. Миколаєві, повний текст якого складено 08.11.2021,

у справі № 915/575/21

за позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області)

до скаржника

про стягнення 1 085 629,18 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

28.04.2021 Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Комунального підприємства (далі КП) Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради, в якій просила суд стягнути з останнього 1 085 629,18 грн. на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Позов з посиланням на положення ст.ст. 6, 13, 14, 16, 66, 68 Конституції України, ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 20-2, 41, 67, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 10, 11, 33, 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" мотивований здійсненням відповідачем наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідних дозволів.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2021 позовні вимоги задоволено та стягнуто з КП Тепло-Сервіс в бюджет Вознесенської міської територіальної громади 1 085 629,18 грн. на відшкодування збитків, заподіяних наднормативним викидом забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а також стягнуто з КП КП Тепло-Сервіс на користь Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу судовий збір в сумі 16 284,44 грн.

Судове рішення мотивоване наявністю усіх елементів складу відповідного цивільного правопорушення та заподіяння державі шкоди внаслідок недотримання відповідачем природоохоронного законодавства. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що у позивача були наявні усі підстави при розрахунку збитків для застосування Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 №639 (далі - Методика №639), що дає підстави для висновку про обґрунтованість заявлених до стягнення коштів.

Стосовно наданого відповідачем контрозрахунку виконаного на замовлення відповідача ДП СЦТО Сирена, яким встановлено збитки на суму 293 142,94 грн., то місцевим господарським судом зазначено, що у судовому засіданні представниками відповідача було пояснено суду, що для даного розрахунку ДП СЦТО Сирена відповідачем були надані дані щодо фактичних показників викидів забруднюючих речовин саме для котлів відповідача у спірний період, чого не було надано позивачу, і відповідно, останнім були враховані при розрахунку узагальнені показники, натомість відповідач не спростував вірність застосування розрахункового методу визначення розміру збитків, використаного позивачем, не надав суду доказів на підтвердження неможливості/відсутності правових підстав для застосування такого методу для розрахунку збитків позивачем та не пояснив причини неподання позивачу на його вимоги фактичних показників викидів забруднюючих речовин, саме для котлів відповідача.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково в сумі 293 142,94 грн..

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт стверджує, що місцевим господарським судом неправомірно залишено поза увагою той факт, що при розрахунку розміру збитків позивач зобов`язаний був враховувати технологічні особливості обладнання відповідача та проводив розрахунок, виходячи саме із режимних карт на котли, які застосовувались відповідачем, а не на узагальнених показниках, що застосовуються до певної категорії установок опалювання до 2004 року.

Також апелянт вважає,що судом першої інстанції безпідставно проігноровано наданий відповідачем розрахунок розміру відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, виконаний ДП «СЦТО «Сирена» з використанням відповідних режимних карт для кожного котла.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він спростовує доводи апеляційної скарги та зазначає про те, що відповідачем не було надано дозвільних документів, які надають право ДП «СЦТО «Сирена» проводити відповідні розрахунки, що ставить під сумнів законність даного розрахунку та компетентність осіб, які його складали, у зв`язку з чим вважає відсутніми підстави для прийняття його до уваги та зміни або скасування оскаржуваного рішення.

Відповідач надіслав до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив, в якій зазначає про доцільність призначення у даній справі судової експертизи та долучив до неї відповідне клопотання про призначення у даній справі судової інженерно-екологічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступне питання: «Який розмір збитків, заподіяних внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами КП «Тепло-Сервіс» Вознесенської міської ради в період відсутності відповідних дозволів на викиди?». Проведення відповідної експертизи відповідач просив доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз /НДІСЕ/, а витрати на проведення експертизи покласти на відповідача. Пізніше відповідачем надано ще одне клопотання про призначення експертизи, яким доповнено перелік питань експерту наступним: «Чи повинні враховуватись показники режимних карт роботи паливовикористовувального обладнання при розрахунку збитків, заподіяних внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами?».

Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) надала суду заперечення на клопотання про призначення експертизи, в яких просить в задоволенні клопотань відмовити, оскільки вирішення поставлених питань відноситься до компетенції суду і не потребує застосування спеціальних знань.

Колегія суддів відмовила в задоволені відповідних клопотань, оскільки скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено необхідності застосування спеціальних знань для перевірки розрахунків сторін, тобто наявності підстав для призначення у даній справі експертизи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, відповіді на відзив, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією в Миколаївській області відповідно до приписів ст.202 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, ст. 5 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011р. №429, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 04.09.2017 №1080/30948 (із змінами згідно наказу Мінприроди №347 від 04.10.2018) на виконання плану заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2020 рік, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.11.2019 №320, на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Миколаївській області від 12.12.2019 №167 та направлення Державної екологічної інспекції у Миколаївській від 02.01.2020 № 01, у період з 10.01.2020 по 22.01.2020 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства КПТепло-Сервіс Вознесенської міської ради за місцезнаходженням юридичної особи: Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул. Центральна, 20.

В подальшому, 9 вересня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України №802 Про утворення міжрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції утворено Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), ліквідовано як юридичну особу публічного права, зокрема, Державну екологічну інспекцію в Одеській області та Державну екологічну інспекцію у Миколаївській області, пунктом 3 вказаної постанови визначено, що територіальні органи Державної екологічної інспекції, що ліквідуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень відповідним міжрегіональним територіальним органам, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2020р. №802 Державною екологічною інспекцією України 22.12.2020 прийнято наказ №502 Про питання діяльності Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), яким визначено: Державній екологічній інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) забезпечити здійснення покладення на неї функцій і повноважень на відповідній території відповідно до Положення, Державній екологічній інспекції у Миколаївській області припинити здійснення функцій і повноважень; встановлено, що датою початку здійснення відповідних повноважень і виконання відповідних функцій Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) є 23.12.2020.

За наслідками проведеної перевірки Інспекцією було встановлено, що відповідач здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а також викиди, що не відповідають умовам діючих дозволів, а саме:

- на проммайданчику №2, який знаходиться за адресою: Миколаївська обл., м.Вознесенськ, вул.Кооперативна, 1, виявлено об`єкти викидів що не відповідають інвентаризації та умовам діючого дозволу №-55 від 26.08.2011, а саме, встановлено два нових котли марки КОЛВІ-140 та КОЛВІ-200;

- на проммайданчиках №1, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., м.Вознесенськ, вул. Центральна, 20. та № 4 розташованого за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Київська, 210, викиди здійснювались без дозволів, дія дозволів закінчилась 21.09.2016р.;

- на проммайданчику №3, який знаходиться за адресою: Миколаївська обл., м.Вознесенськ, вул.288 Стрілецької дивізії, 26 Б, викиди здійснювались в період з 25.11.2015 по 21.09.2016 з порушенням діючого дозволу №-60 від 21.09.2011, а саме, встановленими новими котлами марки КОЛВІ-1300, а з 22.09.2016 викиди здійснювались без дозволу.

Основним видом діяльності відповідача згідно даних органів статистики про основний вид економічної діяльності юридичної особи, визначений на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік є Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (Код КВЕД 35.30)

Основним виробництвом, що утворює забруднюючі речовини на підприємстві є енергетичне виробництво та транспортне господарство.

Енергетичне виробництво на проммайданчиках підприємства представлено котельнями, які призначені для вироблення тепла (пари) та гарячої води у холодну пору року.

Джерелами викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря були наступні виробництва та процеси:

- проммайданчик №1 - котел НІІСТУ-5мкі - 2шт.;

- проммайданчик №2 - котел КОЛВІ-140 та котел КОЛВІ-200;

- проммайданчик №3 - котел КОЛВІ-1300 - 2 шт.;

- проммайданчик №4 - котел КБНГ-2,5 - 2 шт.

Позивач зазначає, що при роботі енергетичного виробництва на підприємстві, в атмосферне повітря виділяються: діоксид азоту, оксид вуглецю, ртуть металічна, а також оксид азоту, діоксид вуглецю та метан, які є "парниковими газами" та в результаті перевірки було встановлено, що відповідач здійснював наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу та в порушення встановлених умов діючого дозволу, що є порушенням ст. ст. 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря.

Вищезазначені порушення зафіксовано у акті перевірки, складеному за результатом проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від 22.01.2020 №05-06/2 (а.с.52-95 т.1).

На підставі вказаного акту та з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведеної перевірки, Інспекцією надано припис від 22.01.2020 №05-06/2 (а.с.105-107 т.1), яким відповідача зобов`язано:

1) на виконання п. 9 провести інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря із врахуванням нових об`єктів введених в експлуатацію по кожному із об`єктів, що знаходяться в користуванні підприємства, а саме: на проммайданчику №2 (за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Кооперативна, 1) де встановлено два нових котли марки КОЛВІ-140 та КОЛВІ-200; на проммайданчику №3 (за адресою: Миколаївська обл., м.Вознесенськ, вул. 288 Стрілецької дивізії, 26 Б) де встановлені два нові котли марки КОЛВІ-1300;

2) на виконання п. 10 внести зміни (корегування) до дозволу на здійснення викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин №-55 виданого 26.08.2011 з врахуванням стаціонарних джерел - (газові котли КОЛВІ);

3) на виконання п. 11 отримати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними об`єктами на проммайданчиках №1 (за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Центральна, 20), № 4 (за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Київська, 210) та № 3 (за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. 288 Стрілецької дивізії, 26 Б).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушеннями вимог ст. ст. 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря Інспекцією, стосовно головного інженера КП Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради Чугай Івана Володимировича, складено протокол про адміністративне правопорушення №000108 від 16.01.2020. Суть правопорушення полягає у здійсненні КП Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин без дозволів та таких, що не відповідають умовам діючого дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 78 КУпАП.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №08 від 22.01.2020 гр. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. Зет. 78 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. Згідно квитанції №0.0..1 від 24.01.2020 штраф сплачений у повному обсязі.

КП Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради під час проведення планового заходу державного нагляду (контролю) надало корегований звіт з інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин від 18.05.2012 за №1334 та довідку про кількість використаного палива по об`єктах підприємства, де в якості палива використовується природний газ (а.с.104 т.1): по проммайданчику №1 за період з 22.09.2016 по 10.01.2020; по проммайданчику №2 за період з 22.09.2016 по 10.01.2020; по проммайданчику №3 за період з 25.11.2015 по 10.01.2020; по проммайданчику №4 за період з 22.09.2016 по 10.01.2020.

За інформацією, наданою відповідачем, згідно до Методики 639 Інспекцією здійснено розрахунок розміру збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) КПТепло-Сервіс Вознесенської міської ради. Детальний розрахунок міститься в матералах справи т. 1 а.с.. 99 та колегією суддів не викладається у даній постанові через великий обсяг. Отже, загальна сума збитків, які необхідно сплатити відповідачу становить 1 085 629,18 грн.

Позивач листом від 11.03.2020 №05/05-03/798 направив даний розрахунок відповідачу та просив сплатити збитки, заподіяні в результаті порушення природоохоронного законодавства, чого відповідач не зробив.

За приписами ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Разом з цим, загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Слід зауважити, що стаття 1166 ЦК України, встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди так званої "деліктної шкоди". Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Загальне правило вказаної статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи., тобто її невідповідність вимогам закону, внаслідок чого завдано шкоду;

б) наявність шкоди, тобто втрати або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону, обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 ст. 1166 ЦК України, встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Разом з цим, відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

Статтею 1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" встановлено, що джерело викиду - об`єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин, у тому числі забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин.

Статтею 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров`я.

У відповідності до приписів ст. 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

В даному випадку мова йде про шкоду/збитки, які завдано саме у зв`язку з недотриманням вимог закону (природоохоронного законодавства) і відповідно в силу прямої вказівки закону настає відповідальність у вигляді її відшкодування.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом вірно встановлено обставини здійснення відповідачем викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів у період з 22.09.2016 по 10.01.2020 та з 25.11.2015 по 10.01.2020 за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин до атмосферного повітря, що є порушенням наведених приписів Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

При цьому слід зазначити, що апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо неправомірності встановлених обставин.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для притягнення відповідача до цивільної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, встановивши наявність усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки відповідача, яка виявилась у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу; безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки Відповідача через недотримання природоохоронного законодавства; самої шкоди та вини.

Щодо розрахунку розмірів компенсації збитків через наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з використанням порядку, встановленого Методикою №639, то її застосовано позивачем цілком правомірно, оскільки відповідно до п.1.2 ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання (юридичних або фізичних осіб). При цьому, господарським судом вірно наведено підстави, з яких Методику 639 не можна вважати скасованою.

Вказана Методика поширюється на державних інспекторів України з охорони навколишнього природного середовища та державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що виявлені за результатами державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання вимог природоохоронного законодавства (п.1.4 Методики).

Згідно з п.п. 2.1.1 п. 2.1 цієї Методики наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря це, зокрема, - викиди забруднюючих речовин, які перевищують затверджені граничнодопустимі викиди, установлені дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами при проведенні перевірки суб`єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами (п. 2.2 Методики).

При визначенні наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря інструментально-лабораторними методами контролю використовуються результати інструментально-лабораторних вимірювань лабораторій, які атестовані на право проведення відповідних інструментально-лабораторних вимірювань. Дані таких вимірювань мають бути зафіксовані в журналах первинної облікової документації, у робочих журналах лабораторій або у звітах про інструментально-лабораторні вимірювання ( п. 2.3 Методики).

Розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об`ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках, зокрема:

викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання (п.2.7.1);

об`ємної витрати газопилового потоку (димових газів) від паливовикористовувального обладнання за відсутності технічних можливостей для інструментально-лабораторного вимірювання (конструктивні особливості газоходів) (п.2.7.5).

Відповідно до п. 3.6 Методики, розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб`єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою N 2-ТП (повітря)), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

При цьому, згідно п. 3.11 Методики, час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу, тобто положення п.3.11 можуть застосовуватись при застосуванні інструментально-лабораторних методів контролю, які передбачають врахування результатів вимірювань масової концентрації забруднюючих речовин з урахуванням певного проміжку часу ( п.2.5 та 2.6 Методики), тоді як розрахункові методи таких вимог не містять (п.2.7).

Як вбачається із проведеного позивачем розрахунку розміру збитків, заподіяних відповідачем внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, даний розрахунок проведено розрахунковим методом, що узгоджується із пунктом 2.7 Методики та характером виявленого порушення та за весь період роботи джерела в режимі наднормативного викиду до моменту його усунення, а саме до моменту отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що також узгоджується із пунктами 3.10 та 3.11 Методики.

Розрахунок маси наднормативних викидів в тонах виконано позивачем за формулою (1) Збірника показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами. Том 1. Донецьк, 2004 р. та згідно даних звіту з інвентаризації підприємства.

При цьому, відповідно до листа Міністерства охорони навколишнього природного середовища №10415/11/10-10 від 28.05.2010 «Щодо розрахунку збору за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел» вищезазначений Збірник розроблено ВАТ «Український науковий центр технічної екології» та погоджено з Мінприроди у 2004 році на виконання постанови Кабінету Міністрів України №303 від 01.03.1999 «Про затвердження Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору», якою відповідним органам доручено розробити питомі показники викидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище на одиницю використаної сировини або виробленої продукції для виробництва та технологічних процесів; Збірник обов`язковий при визначенні валових обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на підприємствах під час ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря та обчислення збору, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення.

Отже, посилання скаржника на неправомірне використання під час здійснення розрахунку Збірнику показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами», том 1, 2, 3, м. Донецьк, 2004 є безпідставним.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при здійсненні розрахунку шкоди держінспектором використано дані кількісних показників по кожному джерелу викидів, наведені самим КПТепло-Сервіс Вознесенської міської ради в довідці про кількість використаного палива та з урахуванням корегованого звіту інвентаризації джерел забруднюючих речовин від 2012, наданого останнім.

Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем позивачу при проведенні перевірки режимних карт для використання при здійсненні останнім розрахунку розміру збитків, а тому відсутні підстави для тверджень про безпідставне їх неврахування позивачем при здійсненні відповідного розрахунку.

З підстав наведеного суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що внаслідок встановлення Актом перевірки дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від 22.01.2020 №05-06/2 протиправних діянь відповідача, які полягали у веденні господарської діяльності із використанням стаціонарних джерел, які здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а також неотриманні відповідачем вказаного дозволу у відповідності до вимог статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» державі заподіяно збитки в розмірі 1 085 629,18 грн., розмір яких розраховано у відповідності до затвердженого спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади нормативно-правового акту, а саме Методики 639, яка застосовується у таких випадках.

Доводи апелянта про те, що місцевим господарським судом безпідставно проігноровано наданий відповідачем розрахунок розміру відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, виконаний ДП «СЦТО «Сирена», колегією суддів відхиляються, оскільки відповідний розрахунок був досліджений судом першої інстанції та підставно не прийнятий до уваги, враховуючі вищевикладені обставини.

Також, колегією суддів відхиляються твердження апелянта про те, що місцевий господарський безпідставно не вирішив питання про призначення судової екологічної експертизи з метою з`ясування фактичного розміру збитків, враховуючи відсутність відповідного клопотання від сторін під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також той факт, що призначення експертизи з власної ініціативи є правом суду, а не його обов`язком.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, що свідчить про те, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам у межах визначеного предметом спору кола доказів, а доводи відповідача є безпідставними, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2021 відсутні.

За таких обставин, апеляційна скарга КПТепло-Сервіс Вознесенської міської ради не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2021 у справі №915/575/21слід залишити без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2021 у справі №915/575/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.09.2022 о 12.15

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Я.Ф. Савицький