ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2022 р. Справа№ 910/21986/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Пашкіної С.А.

без виклику учасників справи,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2022

у справі № 910/21986/21 (суддя - Плотницька Н.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про надання тлумачення пунктів 4.1 та 4.3 договору,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 62 806 777 грн 99 коп. заборгованості за договором про участь у балансуючому ринку від 02.03.2020 № 0063-04012/21-150-08-2000069, в тому числі: 53 293 509 грн 79 коп. основного боргу, 3 329 583 грн 26 коп. пені, 1 639 531 грн 38 коп. 3 % річних та 4 544 153 грн 56 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач у порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору про участь у балансуючому ринку від 02.03.2020 № 0063-04012/21-150-08-2000069 неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з оплати отриманої балансуючої енергії, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 53 293 509 грн 79 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 3 329 583 грн 26 коп. пені, 1 639 531 грн 38 коп. 3 % річних та 4 544 153 грн 56 коп. інфляційних втрат.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/21986/21 повернуто Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" зустрічну позовну заяву, подану до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" з підстав пропуску строку на звернення з зустрічною позовною заявою.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду ухвали суду.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 05.07.2022 (згідно з відтиском штемпеля суду апеляційної інстанції) звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2022, а справу направити на продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товаритсва "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 залишено без руху та запропоновано скаржнику надати докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2022 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/21986/21.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заяв про розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/21986/21 за участі представників сторін не надійшло.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) передбачено п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України.

Таким чином, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/21986/21 розглянуто без повідомлення учасників справи, але з урахуванням виконання сторонами вимог суду (оригінал зустрічної позовної заяви та відзив на апеляційну скаргу надано вчасно). Справа була розглянута в межах розумного строку, з урахуванням надходження 09.09.2022 матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в них доводів

Апелянт НЕК «Укренерго» категорично не погоджується із ухвалою від 27.06.2022 та вважає, що судом першої інстанції при її постановленні порушено норми процесуального права, з урахуванням наступного.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, позовна заява повернута НЕК «Укренерго» на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України. Водночас, скаржник зазначає, що вiдповiдно до ч. 2 ст. 119 ГПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» починаючи 3 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в України введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався.

Водночас, апелянт зазначає, що 02.03.2022 Радою суддів України опубліковано рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема рекомендовано процесуальні строки по можливості продовжувати щонайменше до закінчення воєнного стану. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції інстанції зазначив, що НЕК «Укренерго» заявлено зустрічний позов по справі № 910/21986/21 пiсля спливу встановленого строку, а клопотань про поновлення строку на подання зустрiчної позовної заяви не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, з огляду на ч. 2 ст. 119 ГПК України та з урахуванням рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022, суд I інстанції при постановленні ухвали від 27.06.22 не застосував норму ч. 2 ст. 119 ГПК України та не продовжив строк на подачу зустрічної позовної заяви.

Крім того, відповідно до позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні по справі «Зубац проти Хорватії» (заява № 40160/12) від 05 квітня 2018 року, «надмірний формалізм» може суперечити забезпеченню практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п.1 ст. 6 КОНВЕНЦІЇ про захист прав людини і основоположних свобод, який зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті, із супутнім ризиком порушення права на ефективний судовий захист.

Додатково скаржник зазначив, що у постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 вказано, що зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має довести відсутність у позивача матерiально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Так, позивач за зустрічним позовом просить суд розтлумачити поняття: «виставлення рахунків» та «здійснення платежів», які застосовуються в п.4.1 договору про участь у балансуючому ринку в поєднанні з п. 4.3 договору про участь у балансуючому ринку, в той час, як предметом первісного позову є питання стягнення основної заборгованості та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, що виникли цього ж самого договору. З огляду на вищенаведене, зустрічний позов та первісний позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору.

А тому апелянт просив задовольнити подану апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу та направити матеріали справи для подальшого розгляду справи.

5. Вимоги відзиву на апеляційну скаргу та короткий зміст наведених в них доводів

На спростування доводів та аргументів НЕК «Укренерго» позивач зазначив наступне.

01.02.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву у даній справі.

При цьому, зустрічну позовну заяву НЕК «Укренерго» подало лише 24.06.2022. В цьому контексті позивач відхиляє посилання відповідача про введення в Україні воєнного стану та рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, опублікованих Радою суддів України, оскільки це, на думку сторони, не стосується дотримання строків подання зустрічної позовної заяви, оскільки відзив на позовну заяву відповідач подав до суду в установлені строки (відповідно до законодавства). Вiдповiдач позбавлений права посилатися на продовження строків, в зв`язку з введенням воєнного стану, оскільки таких подій не існувало станом на 01.02.2022.

Варто також зазначити, що відповідачем не подано клопотання про продовження чи поновлення строків на подання зустрічного позову, а також не надано жодного доказу та аргументу про обґрунтованість поважних причин поновлення таких строків.

Також позивач за первісним позовом зазначив, що ч. 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Тобто, з заявою про продовження процесуального строку, встановленого судом для подання зустрічного позову, відповідач мав звернутися до суду 01.02.2022. Однак, відповідачем не заявлено вимогу про продовження строку і не подано заяви про поновлення строку на подання зустрічної заяви до 23.06.2022 з посиланням на поважні причини. Позивач вважає, що твердження про підставу поновлення процесуального строку з ініціативи суду має бути відхилено через відсутність аргументації та доказів.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив прийняти відзив на апеляційну скаргу та відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржувану ухвалу без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 62 806 777 грн 99 коп. заборгованості за договором про участь у балансуючому ринку від 02.03.2020 № 0063-04012/21-150-08-2000069, в тому числі: 53 293 509 грн 79 коп. основного боргу, 3 329 583 грн 26 коп. пені, 1 639 531 грн 38 коп. 3 % річних та 4 544 153 грн 56 коп. інфляційних втрат.

24.06.2022 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ПрАТ "НЕК "Укренерго" надійшла зустрічна позовна заява з вимогами до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про надання тлумачення пунктів 4.1 та 4.3 договору про участь у балансуючому ринку від 02.03.2020 № 0063-04012/21-150-08-20-00069.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/21986/21 повернуто Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" зустрічну позовну заяву, подану до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" з підстав пропуску строку на звернення з зустрічною позовною заявою.

Дослідивши подану відповідачем зустрічну позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія "Укренерго" заявлено зустрічний позов по справі № 910/21986/21 після спливу встановлено законом строку для подання відзиву, а клопотань про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви не подано, зустрічна позовна заява повертається заявнику на підставі частини 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч.ч. 8-9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З матеріалів справи вбачається, що у п. 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/21986/21 від 06.01.2022 було зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позов в порядку статті 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.01.2022 у справі відповідачем було отримано 17.01.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 013 (т.2, а.с. 44). Апелянтом дана обставина не заперечується та не спростована.

При цьому, суд апеляційної інстанції, з урахуванням доводів позивача у даній справі, зазначає, що апелянт скористався своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк, подавши його 01.02.2022 (в останній день встановленого судом строку).

Щодо доводів скаржника про введення воєнного стану, а тому суд першої інстанції, за доводами, апелянта повинен був з власної ініціативи продовжити строк для подання зустрічного позову, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.01.2022 про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано 17.01.2022, строк для подання відзиву (зустрічної позовної заяви) був наданий судом до 01.02.2022 включно. Тоді як Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.

Тобто, строк на подання зустрічної позовної заяви у даній справі сплив 01.02.2022, тоді як воєнний стан в України запроваджено лише 24.02.2022. А тому суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта в цій частині як підстава для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Оскільки строк на звернення з зустрічною позовною заявою, як і строк на подання відзиву, закінчився 01.02.2022, стороною клопотання про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову заявлено не було, зустрічний позов, поданий 24.06.2022, з пропущенням встановленого строку тягне за собою наслідки, передбачені ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, а саме повернення такої заяви заявнику.

Отже, судом першої інстанції правильно застосована наведена норма процесуального права.

Щодо доводів апелянта про необхідність продовження строку на подання зустрічного позову за власною ініціативою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що продовження або поновлення процесуального строку є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що право на справедливий суд встановлено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, відповідно до пункту 1 цієї статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні у справі "Руіз-Матеос проти Іспанії" (Ruiz-Mateos v. Spain, заява № 12952/87, від 23 червня 1993 року, п. 63) ЄСПЛ зауважив, що принцип рівності сторін (рівних процесуальних можливостей) є одним з проявів справедливого розгляду, який включає фундаментальне право на змагальність розгляду. Зокрема, кожна сторона вправі знати про доводи та докази, представлені іншою стороною, та мати дієву можливість коментувати їх.

У рішенні у справі "Вержбицький проти Польщі" (Wierzbicki v. Poland, заява № 24541/94, від 18 червня 2002, п. 39) ЄСПЛ, посилаючись на рішення у справі "Домбо Бехер проти Нідерландів" (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands, заява № 14448/88, п. 33), наголосив, що стосовно судового процесу, який стосується протилежних приватних інтересів, принцип рівності сторін передбачає, що кожній стороні забезпечується достатня можливість представити свою позицію - включаючи докази - з дотриманням вимог, які не ставлять сторону в невигідне становище по відношенню до опонента.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач, подавши (у встановлений ухвалою від 06.01.2022 строк) відзив на позовну заяву, не був позбавлений можливості також вчасно звернутись із зустрічним позовом у даній справі, або з у разі неможливості подання останнього - подати відповідне клопотання з обґрунтуванням причин пропуску встановленого строку. Однак, відповідач відповідне клопотання не подав, а суд обставин, які б могли стати підставою для продовження процесуального строку з власної ініціативи не встановив. За таких обставин доводи скаржника відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на нормах процесуального права.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Статтею 113 ГПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 1 ст. 180 ГПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Отже, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк встановлений судом для подання відзиву, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, визначений місцевим господарським судом строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, який, як вбачається з матеріалів справи, сплив 01.02.2022, передбачає право відповідача включно до цієї дати пред`явити зустрічний позов. І такий строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ за своєю природою потребує регулювання з боку держави, яке може змінюватися у часі та просторі відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі "Станев проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 230, ECHR 2012). Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

Відповідно до обставин цієї справи, суд зауважує, що у цьому випадку обмеження, пов`язані із встановленням строків подачі зустрічного позову та можливістю продовжити цей строк лише до початку розгляду справи по суті, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання розумних строків розгляду справи, що є легітимною метою. За своїм змістом такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, оскільки сторона у справі у такому випадку не позбавлена можливості звернутися з цим позовом у загальному порядку.

Беручи до уваги зазначене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, повертаючи зустрічну позовну заяву без розгляду, подану після закінчення встановленого строку, суд дотримався справедливого співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною метою, підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали не вбачає.

Таким чином, керуючись ст. ст. 113, 119, 180, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 180, 255, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/21986/21 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/21986/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом ухвали у суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

4. Матеріали справи № 910/21986/21 повернути до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Б.О. Ткаченко

С.А. Пашкіна