ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 вересня 2022 року Справа № 903/429/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут

до Комунального підприємства Інформаційно Аналітичний Центр Волиньенергософт

про стягнення 194696грн. 29коп.

встановив: ТОВ Волиньгаз Збут (позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з КП Інформаційно Аналітичний Центр Волиньенергософт (відповідач) 194696грн. 29коп., з яких: 165149грн. 41коп. заборгованості за переданий природний газ, 10615грн. 55коп. пені, 1592грн. 78коп.- 3% річних та 17338грн. 55коп. інфляційних втрат. Також просить судові витрати по справі покласти на відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР437-11670-21 від 08.11.2021р. щодо повної оплати за переданий природний газ.

Ухвалою суду від 04.07.2022 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України. Також, відповідачу встановлено строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

25.07.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вважає позовні вимоги частково обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. КП ІАЦ «Волиньенергософт» не заперечує, що станом на дату подання позовної заяви була наявна заборгованість у сумі 165 149,41 грн. Пояснює, що заборгованість виникла не з вини підприємства, а зумовлена різними факторами, зокрема запровадженням воєнного стану на всій території України, надскладну безпекову ситуацію в країні, несвоєчасне бюджетне фінансування, що призвело до погіршення фінансової ситуації контрагентів, невиконання умов договорів оренди. Посилаючись на Постанову КМУ від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зазначає, що позивач не мав правових підстав для нарахування штрафних санкцій, просить в цій частині позовних вимог відмовити.

Враховуючи подання відповідачем відзиву на позовну заяву та те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

08.11.2021 року між ТОВ "Волиньгаз Збут" (Постачальник) та КП Інформаційно Аналітичний Центр Волиньенергософт (Споживач) було укладено Договір № 41АР437-11670-21 на постачання природиого газу для потреб непобутових споживачів.

Згідно п. 1.1, 1.2 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов`язується прийнята та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, визначені Договором. Річний плановий обсяг природного газу - до 1000 куб.м.

Згідно із п. 2.5.1. - 2.5.4. Договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідаю до вимог Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує та падає два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу. У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі природного гачу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку на підставі даних Оператора ГРМ чи Оператора ГТС. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника. У випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або непадання письмової обгрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарний днів з дати отримання, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем у наступному порядку: оплата у розмірі 100% здійснюється Споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий Постачальником газ здійснюється Споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно п. 6.2.1. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за кий сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Волиньгаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний сторонами та завірений їх печатками без зауважень.

На виконання своїх договірних зобов`язань відповідно до актів приймання-передачі природного газу, позивач поставив відповідачу обумовлені обсяги природного газу.

Згідно Акту приймання-передачі природного газу № ВОЗ8Ю15295 від 31.12.2021 р. до договору на постачання природного газу від 08.11.2021 року № 41АР437-11670-21 Постачальник передав, а Споживач прийняв у грудні 2021 р. 677,82 м3 природного газу на суму 25 536,12 грн.

Згідно Акту приймання-передачі природного газу № ВОЗ82000178 від 31.01.2022 р. до договору на постачання природного газу від 08.11.2021 року № 41АР437-11670-21 Постачальник передав, а Споживач прийняв у січні 2022 р. 1 068,69 м3 природного газу на суму 70 185,02 грн.

Згідно Акту приймання-передачі природного газу № ВОЗ82001207 від 28.02.2022 р. до договору на постачання природного газу від 08.11.2021 року №41АР437-11670-21 Постачальник передав, а Споживач (прийняв у лютому 2022 р. 718,21 м3 природного газу па суму 35 310,00 грн.

Згідно Акту приймання-передачі природного газу № ВОЗ82002207 від 31.03.2022 р. до договору на постачання природного газу від 08.11.2021 року № 41АР437-11670-21 Постачальник передав, а Споживач прийняв у березні 2022 р. 693,97 м3 природного газу на суму 34 118,27 грн.

Акти приймання-передачі природного газу за лютий - березень 2022 року не містять підписів Споживача, проте Споживач обґрунтованої відмови від підписання вказаних актів Постачальнику не надав, відтак з урахуванням умов п. 2.5.4. Договору вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Крім того, обсяги розподіленого Споживачу природного газу за лютий - березень 2022 року підтверджуються листом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (Оператор ГРМ) № 430-Сл-2036-0522 від 19.05.2022 року.

Проте відповідач свої зобов`язання по оплаті отриманого природного газу належним чином не виконав, за переданий природний газ у грудні 2021р. - березні 2022 р. розрахувався лише частково. Станом на 22.06.2022 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 165 149,41 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами частин 1, 2 статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що на день розгляду спору заборгованість відповідача за отриманий товар (природний газ) не погашена, визнана відповідачем у відзиві на позов, становить 165 149,41 грн., підтверджена матеріалами справи та є підставною, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданих розрахунків, позивач нарахував відповідачу 10615грн. 55коп. пені згідно п. 6.2.1 Договору за період з 11.01.2022 по 22.06.2022, 1592грн. 78коп.- 3% річних за період з 11.01.2022 по 22.06.2022 та 17338грн. 55коп. інфляційних втрат за період з січня 2022р. по травень 2022р.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, встановив, що нараховані 10615грн. 55коп. пені згідно п. 6.2.1 Договору за період з 11.01.2022 по 22.06.2022, 1592грн. 78коп.- 3% річних за період з 11.01.2022 по 22.06.2022 та 17338грн. 55коп. інфляційних втрат за період з січня 2022р. по травень 2022р. є підставними та обгрунтованими.

Заперечуючи стягнення нарахованих позивачем штрафних санкцій у відзиві на позовну заяву, відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства, Постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно вказаної постанови установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Суд зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» регламентує заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги саме населенням як побутових споживачів. А тому, посилання відповідача є безпідставними та не заслуговують на увагу суду.

Водночас, відповідно до ст.233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року N 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2022 року у справі N 910/488/21.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 року у справі N 902/538/18).

Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки.

Судом встановлено, що відповідач є комунальним підприємством, власником майна є Волинська обласна рада. Відповідач не заперечує щодо наявності заборгованості та пояснює її виникнення запровадженням воєнного стану, несвоєчасним бюджетним фінансуванням, значною дебіторською заборгованістю орендарів відповідача, відкритими виконавчими провадженнями про стягнення коштів з боржників (довідка КП Інформаційно Аналітичний Центр Волиньенергософт).

Враховуючи нараховані відповідачу штрафні санкції, відсутність доказів про наявність у позивача збитків та погіршення його фінансового стану у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань договором, введення на території України воєнного стану, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 50% (10615,55/2), зі стягненням з відповідача 5307,78грн. пені.

З огляду на викладене з відповідача слід стягнути 165149грн. 41коп. заборгованості, 5307,78грн. пені, 1592грн. 78коп.- 3% річних та 17338грн. 55коп. інфляційних втрат.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Інформаційно Аналітичний Центр Волиньенергософт (43021, Волинська обл., м.Луцьк, вул. Винниченка, будинок 67, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут (43000, Волинська обл., м.Луцьк, пр.Молоді, будинок 14А, ) 189388грн 52коп (з них: 165149грн. 41коп. заборгованості, 5307,78грн. пені, 1592грн. 78коп.- 3% річних та 17338грн. 55коп. інфляційних втрат), а також 2920грн. 44коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у позові в частині стягнення 5307грн.78 коп пені.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 07.09.2022.

Суддя О. Г. Слободян