РІШЕННЯ

01 вересня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/840/21

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

за участі секретаря судового засідання Ранецької Л.А.

розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача Приватного підприємства "МДС Збаразький сирзавод", вул. Грушевського, буд. 145, м. Збараж, Тернопільська область, 47302

про: визнання недійсним з моменту прийняття рішення ПП "МДС Збаразький сирзавод", яке оформлене протоколом № 4/21 від 06.08.2021; скасування реєстраційного запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесеного приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Жовніром І.Т. за № 018000200 відносно зборів ПП "МДС Збаразький сирзавод", щодо зміни керівника та зміни фізичних осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

за участі представників:

позивача: адвоката Строценя Т.О., ордер серія ВО № 1031449 від 24.01.2022;

відповідача: адвоката Осіва П.В., довіреність від 18.02.2022.

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Приватного підприємства "МДС Збаразький сирзавод" про визнання недійсним з моменту прийняття рішення ПП "МДС Збаразький сирзавод", яке оформлене протоколом № 4/21 від 06.08.2021; скасування реєстраційного запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесеного приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Жовніром І.Т. за №018000200 відносно зборів ПП "МДС Збаразький сирзавод", щодо зміни керівника та зміни фізичних осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте із порушенням норм чинного законодавства щодо порядку скликання та проведення загальних зборів засновників приватного підприємства "МДС Збаразький сирзавод", що позбавило позивача можливості взяти участь у засіданні загальних зборів, чим порушило його право на участь в управлінні ПП "МДС Збаразький сирзавод".

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 28 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 січня 2022 року на 11:00 год.

24 січня 2022 року суд відклав підготовче засідання без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про відкладення підготовчого засідання у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України до 21 лютого 2022 року о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 921/840/21 на тридцять днів, а також 21.02.2022 відкладено підготовче засідання без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про відкладення підготовчого засідання у протоколі судового засідання до 14 березня 2022 року о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14 березня 2022 року суд продовжив строк підготовчого провадження у справі № 921/840/21 відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відклав підготовче засідання у справі на 11 квітня 2022 року о 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року суд відклав підготовче засідання у справі на 28 квітня 2022 року о 10:30 год.

28 квітня 2022 року відповідачем подано відзив на позов від 27.04.2022 (вх.. №2574 від 28.04.2022), у якому відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі. Окрім того, у відзиві на позов відповідач, керуючись нормою ст. 90 ГПК України поставив позивачу ряд запитань.

28 квітня 2022 року суд оголосив перерву у підготовчому засідання без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про оголошення перерви у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України до 16 травня 2022 року о 11:30 год.

16 травня 2022 року суд оголосив перерву у підготовчому засідання без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про оголошення перерви у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України до 01 червня 2022 року о 09:30 год.

01 червня 2022 року позивачем подано заяву від 30.05.2022 (вх. № 3403 від 01.06.2022), у якій останній надав відповіді на поставлені відповідачем запитання.

У підготовчому засідання 01.06.2022 суд оголосив перерву без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про оголошення перерви у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України до 14 червня 2022 року о 09:30 год.

14 червня 2022 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява від 14.06.2022 (вх. №3715 від 14.06.2022), у якій останній вказує про невідповідність заяви позивача з відповідями на поставленні відповідачем запитання вимогам ст. 88 ГПК України та просить суд зобов`язати позивача ОСОБА_1 надати відповіді на запитання відповідача, які поставлені у відзиві на позов у формі заяви свідка відповідно до вимог ст. 88 ГПК України.

14 червня 2022 року у підготовчому засідання суд оголосив перерву без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про оголошення перерви у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України до 30 червня 2022 року о 12:00 год. та зобов`язав позивача ОСОБА_1 надати відповіді на запитання відповідача, які поставлені у відзиві на позов у формі заяви свідка відповідно до вимог ст. 88 ГПК України.

28 червня 2022 року позивач надав через канцелярію суду відповіді на запитання поставлені відповідачем у відзиві на позову, яку оформив у вигляді заяви свідка згідно вимог ст. 90 ГПК України, із зазначеним про обізнаність із змістом закону про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Так, на запитання 1. Чи належить ОСОБА_1 електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1 ? Відповідь: Зазначена електронна адреса мені, як фізичній особі та колишньому директору заводу не належить. Така електронна пошта існувала в самому підприємстві та використовувалась виключно бухгалтером чи особою відповідальною за збут.; на питання 2. Чи належить ОСОБА_1 телефонний номер - НОМЕР_1 ? Відповідь: Так, даним номером телефону я користувався та користуюся і на даний час.; на питання 3. Чи отримував ОСОБА_1 повідомлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 04.08.2021 з темою "Повідомлення про проведення зборів засновників"? Відповідь: Ні, так як така електронна адреса не належить мені як директору підприємства, ні як фізичній особі, ні як засновнику ПП "МДС Збаразький сирзавод".; на питання 4. Чи отримував ОСОБА_1 повідомлення через месенджер "Вайбер" 04.08.2021 повідомлення про проведення зборів засновників ПП "МДС Збаразький сирзавод"? Відповідь: Я такого повідомлення не пригадую, так як на цьому номері я не користувався Вайбером у період часу з серпня по кінець вересня через технічну або програмну несправність такого телефону. До заяви свідка позивачем долучено докази її надіслання відповідачу.

30 червня 2022 року у підготовчому засідання суд оголосив перерву без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про оголошення перерви у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України до 28 липня 2022 року о 10:00 год.

28 липня 2022 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання від 27.07.2022 (вх. № 4810 від 28.07.2022) про виклик ОСОБА_1 для допиту в якості свідка. Дане клопотання обґрунтоване тим, що у поданій заяві свідка від 28.06.2022 з відповідями на запитання, які поставлені у відзиві на позов, підпис на заяві свідка не посвідчено нотаріально, але міститься застереження про готовність позивача з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень, що свідчить про його згоду на допит як свідка. При цьому вказано, що відповіді, які зазначені у заяві від 30.05.2022 відрізняються від відповідей, що зазначені у заяві свідка від 28.06.2022, що в свою чергу викликає сумнів щодо достовірності відповідей та їх повноти.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 28.07.2022, зокрема закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/840/21 до судового розгляду по суті 18.08.2022 о 11:30 год.; задоволено клопотання Приватного підприємства "МДС Збаразький сирзавод" від 27.07.2022 (вх. № 4810 від 28.07.2022) про виклик свідка та викликано для допиту у судове засідання в якості свідка ОСОБА_1 .

Відповідно до ухвали суду від 18.08.2022, розгляд справи № 921/840/21 відкладено на 29 серпня 2022 року о 10:00 год., а також повторно викликано для допиту у судове засідання в якості свідка ОСОБА_1 .

В судове засідання 29.08.2022 прибув ОСОБА_1 , який був допитаний судом в якості свідка.

У судовому засіданні 29.08.2022 суд оголосив перерву без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про оголошення перерви у протоколі судового засідання до 01 вересня 2022 року о 10:00 год., про що у відповідності до ст. 216 ГПК України повідомлені під розписку присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача.

В судове засідання 01.09.2022 прибули представники сторін.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задоволити.

У свою чергу, представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив в позові відмовити.

Окрім того, представником відповідача подано письмове пояснення у дебатах за вх. № 5646 від 01.09.2022.

У судовому засіданні 01.09.2022 справу розглянуто по суті та проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 1.1 статуту Приватного підприємства "МДС Збаразький сирзавод", який затверджений рішенням загальних зборів учасників № 18-2 від 10.12.2018, останнє створене у відповідності до вимог Цивільного та Господарських кодексів, Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та інших чинних нормативних актів України з метою здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Засновниками ПП "МДС Збаразький сирзавод" є ОСОБА_1 , який володіє часткою в розмірі 30% статутного капіталу та ОСОБА_3 , який володіє часткою в розмірі 70% статутного капіталу

06.08.2021 відбулися загальні збори засновників приватного підприємства "МДС Збаразький сирзавод" за участі представника тільки одного засновника ОСОБА_3 , який володіє часткою у розмірі 70% статутного капіталу підприємства.

На вирішення зборів засновників були винесені питання згідно порядку денного, зокрема:

1. Про відсторонення від посади директора ПП "МДС Збаразький сирзавод" ОСОБА_1 .

2. Про проведення перевірки діяльності підприємства за час перебування ОСОБА_1 на посаді директора та призначення т.в.о. директора ОСОБА_5.

З. Про виключення зі складу представників Підприємства ОСОБА_1 та проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу у зв`язку із зміною директора.

Відповідно до протоколу загальних зборів засновників № 4/21 від 06.08.2021 приватного підприємства "МДС Збаразький сирзавод", на зборах прийнято рішення:

1. Відсторонити від посади директора ПП "МДС Збаразький сирзавод" ОСОБА_1 з 06.08.2021 р.

2. Провести перевірку діяльності підприємства за час перебування ОСОБА_1 на посаді директора та призначити т.в.о. директора ОСОБА_5.

З. Виключити зі складу представників Підприємства ОСОБА_1 та проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу у зв`язку із зміною директора.

16.09.2021 приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Жовніром І.Т. проведено реєстраційну дію за №018000200: "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу щодо зміни керівника та представника юридичної особи", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, позивач вважає, що загальні збори засновників ПП "МДС Збаразький сирзавод", які відбулись 06.08.2021 проведені з порушенням чинного законодавства та порушують його корпоративні права як учасника підприємства.

Зокрема, ОСОБА_1 вказує на те, що на час прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів засновників підприємства він був учасником ПП "МДС Збаразький сирзавод", який мав право брати участь у засіданнях зборів цього підприємства, однак внаслідок неповідомлення ОСОБА_1 про час, місце проведення засідання загальних зборів та про порядок денний, його було позбавлено можливості взяти участь у засіданні загальних зборів, чим порушено права на участь в управлінні ПП "МДС Збаразький сирзавод".

Зазначені вище обставини слугували підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у даній справі.

З`ясувавши фактичні обставини, заслухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (частина перша статті 20 ГПК України).

Як установлено в частинах першій, третій статті 167 Господарського кодексу України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Відповідно до частини першої статті 62 ГК України підприємством є самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці, а також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи (частина перша статті 113 цього ж Кодексу).

Частиною першою статті 63 ГК України передбачена класифікація підприємств за ознакою форми власності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.06.2019 у справі № 917/1338/18 (провадження № 12-23гс19) погодилась із висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 917/1887/17, що характеристика юридичної особи як приватного підприємства - це характеристика того, на підставі якої власності його створено.

Отже, приватне підприємство - це не окрема організаційно-правова форма юридичної особи, а класифікуюча ознака юридичних осіб залежно від форми власності.

Разом із цим, за ознакою наявності чи відсутності учасників юридичні особи поділяються на товариства та установи, у зв`язку із чим приватне підприємство є товариством, оскільки воно має хоча б одного учасника.

Відповідно до частини першої статті 84 ЦК України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку. Отже, якщо приватне підприємство створене для ведення підприємницької діяльності й розподілу прибутку між учасниками (засновниками), то таке приватне підприємство є підприємницьким товариством.

Встановлення виду підприємницького товариства, до якого належить приватне підприємство, а саме, що приватне підприємство є господарським товариством (зокрема, товариством з обмеженою або додатковою відповідальністю) або кооперативом (зокрема, сільськогосподарським кооперативом, сільськогосподарським кооперативним об`єднанням), у кожному конкретному випадку зумовлюватиме застосування до спірних правовідносин відповідного законодавства, зокрема Законів України "Про господарські товариства", "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", "Про кооперацію", "Про сільськогосподарську кооперацію".

Для визначення виду підприємницького товариства, до якого належить ПП у цій справі, слід виходити з такого.

Судом встановлено, що ПП "МДС Збаразький сирзавод" створено з метою здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку; для забезпечення діяльності підприємства за рахунок дольового внеску засновників створений Статутний капітал, та не встановлено наявності в його статуті положень, які передбачають, що один учасник підприємства має один голос у вищому органі, зокрема, з можливістю мати додаткову кількість голосів, а також що його учасники несуть відповідальність за зобов`язаннями приватного підприємства.

ПП не випускає акції, а тому воно не може бути акціонерним товариством. Згідно із частиною третьою статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Отже, за загальним правилом учасники (засновники) не несуть відповідальності за зобов`язаннями приватного підприємства (якщо інше не встановлено статутом). У такому випадку ПП не є повним або командитним товариством чи товариством з додатковою відповідальністю, а відповідно до статті 84 ЦК України в чинній редакції, яка встановлює вичерпний перелік підприємницьких товариств, таке підприємство може бути лише товариством з обмеженою відповідальністю або виробничим кооперативом (сільськогосподарським кооперативом, сільськогосподарським кооперативним об`єднанням).

Визначальною ознакою кооперативу є те, що один член кооперативу має лише один голос у вищому органі (абзац четвертий статті 4 Закону України "Про кооперацію", абзац перший частини третьої статті 4 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію"), з можливістю мати у певних випадках додаткову кількість голосів (абзац другий частини третьої статті 4 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію"). Отже, оскільки статутом ПП не встановлено, що один член (засновник, учасник) має один голос у вищому органі, зокрема з можливістю мати додаткову кількість голосів, то ПП не є кооперативом.

У зв`язку із цим суд дійшов висновку, що ПП "МДС Збаразький сирзавод" у цій справі є товариством з обмеженою відповідальністю.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Застосування закону за аналогією закону допускається, якщо: відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання; ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права; вирішити спір, що виник, неможливо, ґрунтуючись на засадах і змісті законодавства; є закон, який регулює подібні відносини і який може бути застосований за аналогією закону. Такі висновки наведені в пунктах 43-45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 909/337/19.

Водночас у пунктах 56-58 постанови від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила стосовно можливості врегулювання положеннями статутів як нормативними актами порядку прийняття рішень за відсутності відповідного законодавчого регулювання, а також зауважила, що статут є актом, у якому закріплені локальні норми матеріального права, що врегульовують відносини, зокрема, стосовно управління юридичною особою. При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на приписи частини першої статті 8 ЦК України.

Отже, питання застосування інституту аналогії закону для регулювання спірних відносин можливе лише у випадку, якщо їх не врегульовано нормами права, які безпосередньо регулюють ці відносини, зокрема актами законодавства або договором чи статутом, зазначений інститут при вирішенні цієї справи не застосовується, оскільки відносини з управління та діяльності ПП як підприємницького товариства безпосередньо врегульовані Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" .

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначає Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який набрав чинності 17.06.18 (далі - Закон).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 5 Закону учасники товариства мають право:1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; 2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; 3) брати участь у розподілі прибутку товариства; 4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість. Учасники товариства можуть мати інші права, передбачені законом та статутом товариства.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори Засновників є вищим керівним органом товариства, аналогічні положення містяться і в розділі 5. п.5.5 Статуту ПП "МДС Збаразький сирзавод", відповідно до якого загальні збори Засновників (Учасників) складаються з власників або призначених ними представників. Представники Учасників можуть бути постійними, або призначатися на певний термін. Власник має кількість голосів на засіданнях Загальних Зборів засновників відповідно його частці у Статутному капіталі, яка визначена Статутом.

Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст. 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", загальні збори учасників проводяться в порядку, встановленому цим Законом та статутом товариства. Учасники товариства беруть участь у загальних зборах учасників особисто або через своїх представників. Загальні збори учасників передбачають спільну присутність учасників товариства в одному місці для обговорення питань порядку денного або можуть проводитися у режимі відеоконференції, що дозволяє бачити та чути всіх учасників загальних зборів учасників одночасно.

Згідно із ч.1 ст.30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства .

До виняткової компетенції Загальних зборів засновників статутом (п. 5.5.) віднесено, зокрема призначення і зняття посадових осіб Дирекції (пп. 5.5.3).

Рішення, які приймаються радою засновників, оформлюються протоколом наради, який підписується головою та секретарем Загальних зборів засновників (п. 5.6.2., 5.6.3 статуту).

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Частиною 5 статті 31 Закону визначено, що вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам.

Згідно із ч.10 ст. 31 Закону загальні збори учасників можуть прийняти рішення з будь-якого питання без дотримання вимог, встановлених цим Законом та статутом товариства щодо порядку скликання загальних зборів учасників та щодо повідомлень, якщо в таких загальних зборах учасників взяли участь всі учасники товариства та всі вони надали згоду на розгляд таких питань.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону загальні збори учасників передбачають спільну присутність учасників товариства в одному місці для обговорення питань порядку денного або можуть проводитися у режимі відеоконференції, що дозволяє бачити та чути всіх учасників загальних зборів учасників одночасно.

За приписами статті 32 Закону, загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Обов`язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний). Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення.

В свою чергу, відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, з точки зору Закону, може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів.

Зокрема, при вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Так, відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах (постанова Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №904/9431/15).

З точки зору законодавства у сфері корпоративних правовідносин, одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах.

Зокрема, Верховний Суд виходить з того, що відповідно до ст. 167 ГК України правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацію, зокрема, шляхом участі в загальних зборах, є однією зі складових корпоративних прав. Відтак, зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні ( постанова від 21 листопада 2018 року по справі № 910/19010/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 по справі №923/876/16 висловила правову позицію, відповідно до якої своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства та з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори.

Окрім цього, законодавець у ч.11 ст. 32 Закону обумовив, що особа, яка проводить збори, зобов`язана надати всім учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників.

При цьому, статут ПП "МДС Збаразький сирзавод" не містить порядку скликання зборів засновників як органу управління, а також порядку голосування на зборах засновників при прийнятті рішень.

Як уже зазначалося вище 06.08.2021 відбулися збори учасника підприємства на яких прийнято рішення:

1. Відсторонити від посади директора ПП "МДС Збаразький сирзавод" ОСОБА_1 з 06.08.2021.

2. Провести перевірку діяльності підприємства за час перебування ОСОБА_1 на посаді директора та призначити т.в.о. директора ОСОБА_5.

З. Виключити зі складу представників Підприємства ОСОБА_1 та проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу у зв`язку із зміною директора.

За твердженням ОСОБА_1 , який на час прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів засновників підприємства був учасником ПП "МДС Збаразький сирзавод" та який мав право брати участь у засіданнях зборів цього підприємства, внаслідок неповідомлення про час, місце проведення засідання загальних зборів та про порядок денний, його було позбавлено можливості взяти участь у засіданні загальних зборів, чим порушено права на участь в управлінні ПП "МДС Збаразький сирзавод".

У свою чергу, відповідач, на спростування тверджень позивача, вказує на те, що ОСОБА_1 був повідомлений про час, місце та порядок денний загальних зборів ПП "МДС Збаразький сирзавод", зокрема засобами електронної пошти 04.08.2022 на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було направлено повідомлення про проведення загальних зборів, зокрема, такого змісту: " ОСОБА_4 ! Повідомляємо, що на вимогу кредитора, який володіє правами вимоги на кредиторську заборгованість понад десятикратний розмір статутного фонду ПП "МДС Збаразький сирзавод", 06.08.2021 та за згодою засновника, який володіє часткою в статутному фонді підприємства понад 50% планується проведення зборів засновників ПП "МДС Збаразький сирзавод". Порядок денний зборів: 1. Звіт директора підприємства про фінансово - господарську діяльність підприємства за 2019-2020 та перше півріччя 2021; 2. Про увільнення від виконання обов`язків директора ОСОБА_1 ; З. Про призначення нового директора ПП "МДС Збаразький сирзавод"; 4. Різне. Дата проведення зборів - 06.08.2021. Місце проведення зборів - АДРЕСА_2 приміщення. Час початку засідання зборів засновників - 14:00 год. В разі зміни місця, дати чи часу проведення зборів Вас буде повідомлено додатково."

Окрім того, аналогічне повідомлення було направлене ОСОБА_1 через месенджер "Viber".

Наведене, на думку відповідача, спростовує твердження позивача, що його не було повідомлено про час, місце проведення загальних зборів та порядок денний останніх.

У свою чергу, позивач заперечує отримання повідомлення про проведення спірних зборів засобами електронної пошти, так як електронна адреса ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_1 , як фізичній особі, колишньому директору підприємства, засновнику ПП "МДС Збаразький сирзавод" не належить. Така електронна пошта існувала в самому підприємстві та використовувалась виключно бухгалтером чи особою відповідальною за збут. Також, позивач стверджує, що у період з серпня по кінець вересня 2021 року через технічну або програмну несправність телефону він не міг отримати повідомлення про проведення спірних зборів засновників за допомогою месенджера "Viber" на телефонний номер НОМЕР_1 , так як месенджери на даному телефоні не працювали, крім того вказує на те, що в даний період він також користувався кнопковим телефоном, який не підтримує будь яких месенджерів. При цьому зазначає, що повідомлення про проведення спірних зборів він отримав/прочитав 23.09.2021 після того, як полагодив смартфон.

Вказані обставини підтверджуються показами свідка - ОСОБА_1 , викладеними у заяві свідка від 28.06.2022, а також під час допиту в судовому засіданні 29.08.2022.

Суд відзначає, що свідок ОСОБА_1 попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання свідка, а також його покази відповідають критерію доброякісного джерела походження доказів.

Надаючи оцінку посиланням ОСОБА_1 на неналежне його повідомлення про проведення спірних загальних зборів засновників, відсутність у нього інформації про їх скликання та порядок денний, з урахуванням вказаних пояснень, суд відзначає наступне.

Обрані ПП "МДС Збаразький сирзавод" форма та спосіб повідомлення про скликання загальних зборів, у контексті інформації, яка розміщується в електронній (цифровій) формі, вказують на передачу відповідної інформації електронними засобами, а тому вона повинна бути підтверджена електронними доказами.

Стаття 96 ГПК України визначає електронними доказами інформацію в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (в рому числі текстові документи, графічні зображення, плати, фотографії та голосові повідомлення тощо). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях (такі докази не є письмовими).

Відтак, належними та допустимими доказами направлення ОСОБА_1 електронного повідомлення про скликання зборів у застосунку "Viber", а також засобами електронної пошти на електронну адресу позивача є відповідні електронні докази про фактичне використання такого застосунку чи електронної пошти з підтвердженням направлення та отримання повідомлення.

Проте, відповідачем не надані відповідні докази. Усні та письмові пояснення стосовно використання позивачем електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосунку "Viber" на телефонному номері НОМЕР_1 у розумінні статті 77 ГПК України не є допустимими доказами, а тому вони не можуть замінити електронні докази.

Щодо поданої суду відповідачем роздруківки-скриншоту екрану монітора комп`ютера/планшета, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 13.07.2020 у справі № 753/10840/19, скриншоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з "Viber", що досліджені судами у їх сукупності з надання їм належної правової оцінки, є належними та допустимими доказами.

Суд, з огляду на імперативну норму, що міститься у ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховує вищезазначені висновки Верховного Суду щодо допустимості такого доказу як роздруківка скриншоту екрану монітора комп`ютера/планшета при розгляді даної справи.

В той же час, судом критично оцінюються твердження відповідача відносно того, що повідомлення через засоби електронної пошти на електронну адресу та через месенджер "Viber" є належним доказом повідомлення позивача про проведення 06.08.2021 загальних зборів засновників ПП "МДС Збаразький сирзавод", оскільки вказане не відповідає ст. 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", яка встановлює порядок повідомлення учасників товариства про проведення загальних зборів учасників.

Окрім того, суд вважає хибними заперечення відповідача з приводу того, що не має значення, що позивач прочитав повідомлення лише 23.09.2021, а важливо тільки те, що повідомлення про проведення загальних зборів учасників було надіслано, оскільки обраний особою, яка скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення, повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №904/6983/17.

У випадку заперечення учасником факту повідомлення його з боку товариства про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 910/807/17.

У зв`язку з чим, враховуючи пояснення ОСОБА_1 про отримання ним повідомлення про проведення спірних зборів у застосунку "Viber" тільки 23.09.2021, суд вважає, що ПП "МДС Збаразький сирзавод" не доведено належне, у відповідності до вимог чинного законодавства, повідомлення позивача про скликання на 06.08.2021 зборів засновників ПП "МДС Збаразький сирзавод".

Щодо зауважень відповідача з приводу суперечливих показів позивача суд відзначає наступне.

Так, у заяві від 30.05.2022 (вх. № 3405 від 01.06.2022), у якій позивач надає відповіді на запитання згідно ст. 90 ГПК України, ОСОБА_1 на запитання 2 надає відповідь:" В період часу з серпня по вересень я використовував телефон, який не має функції смартфону і на ньому не можливо встановити месенджери (старий телефон)".

Тоді як, у заяві свідка від 28.06.2022 (вх. № 4083 від 28.06.2022) ОСОБА_1 на запитання 4 надає відповідь: "Я такого повідомлення не пригадаю, так як на цьому номері я не користуюсь Вайбером у період часу з серпня по кінець вересня через технічну або програмну несправність такого телефону".

Окрім того, під час допиту в судовому засіданні 29.08.2022 свідок ОСОБА_1 зазначив, що прочитав повідомлення про скликання спірних зборів учасників 23.09.2021.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відтак, суд, розглянувши та оцінивши подані сторонами докази у підтвердження своїх вимог і заперечень, зокрема показання свідка ОСОБА_1 , незважаючи на розбіжності в його показаннях, вважає, що його показання є більш вірогідним доказом у підтвердження недотримання ПП "МДС Збаразький сирзавод" вимог законодавства при скликанні та проведенні спірних загальних зборів засновників, зокрема щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час, місце проведення загальних зборів засновників та оцінюється судом в сукупності із іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Окрім того, заперечуючи позовні вимоги, відповідач посилається також на бездіяльність ОСОБА_1 , як керівника підприємства, яка полягає, зокрема в тому, що останній був відсутній на підприємстві з грудня 2019 по серпень 2021, ним не вживалось заходів для погашення кредиторської заборгованості ПП "МДС Збаразький сирзавод", ОСОБА_1 , як керівник, не забезпечив здачу податкової звітності, не надав звіт про фінансово-господарську діяльність підприємства за 2019/2020 роки та перше півріччя 2021 року, що свідчить про ігнорування позивачем своїх посадових обов`язків і службову недбалість.

Тобто, за твердженням відповідача, вказані обставини свідчать про відсутність порушення прав позивача.

З приводу зазначених вище заперечень відповідача суд відзначає, що правовідносини які існували (чи існують) між ОСОБА_1 , як керівником ПП "МДС Збаразький сирзавод", і самим підприємством щодо виконання ним посадових обов`язків не входять до предмета доказування у даному спорі та не досліджуються судом, оскільки в даному випадку спір є корпоративний та виник між юридичною особою та її учасником (засновником) з приводу управлінням діяльністю такої особи.

В той же час, оскаржуване рішення безумовно порушує законні права позивача, як учасника ПП "МДС Збаразький сирзавод", зокрема, як право на участь в управлінні справами товариства, так і право голосу на загальних зборах, право впливу на прийняття рішення загальними зборами товариства, право одержувати інформацію про товариство, в тому числі, під час підготовки та проведення загальних зборів, ознайомлення з документами, які виносилися на їх розгляд, висловлення своєї думки щодо питань порядку денного, внесення своїх питань до порядку денного, тощо. Аналогічні за змістом правові позиції висловив Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року по справі № 917/171/19.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з твердженнями позивача про порушення його корпоративних прав, недотримання вимог законодавства при скликанні та проведенні загальних зборів засновників ПП "МДС Збаразький сирзавод" та наявності правових підстав для визнання недійсними рішень.

Разом з тим, суд відзначає, що заявлена позивачем вимога про скасування реєстраційного запису є похідною від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту в ефективний спосіб, і підлягає вирішенню в цьому провадженні. Це повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 (справа № 11-479апп18 (№ 805/4506/16-а), від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16-а, від 16.10.2018 у справі № П/811/1296/17, від 04.06.2019 у справі № 826/4204/18, від 12.06.2019 у справі № 344/10480/16-а, від 19.09.2018 у справі № 802/4213/13-а, від 02.11.2018 у справі № 821/893/15-а, від 23.11.2018 у справі № 822/2202/16.

Також Судом враховано, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17 зазначено, що особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей, може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення і захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"). Спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства. Зазначена вимога має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту в ефективний спосіб.

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників ПП "МДС Збаразький сирзавод" від 06.08.2021, оформлене протоколом № 4/21 від 06.08.2021, то за таких обставин вимога щодо скасування реєстраційного запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесеного приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Жовніром І.Т. за № 018000200 відносно зборів ПП "МДС Збаразький сирзавод", щодо зміни керівника та зміни фізичних осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, яка проведена на підставі цього рішення також підлягає задоволенню.

Усі інші доводи та міркування сторін взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. ч. 2, 5 ст. 236 ГПК України).

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин (ст. 7 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, за приписами чинного законодавства принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції.

Поряд з цим, суд відзначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухвалені рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Частинами 1, 2 ст. 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" і згідно зі статтею 7 цього Закону становить 2 481,00 грн.

Отже за пред`явлення цього позову, який містить дві вимогу немайнового характеру, підлягав до сплати в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 4 962,00 грн.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп.

На підтвердження факту звільнення від сплати судового збору позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом подав копію довідки від 27.02.2019 серія 12ААБ № 472371 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до якої пред`явник цієї довідки, зокрема є інвалідом ІІ групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас частиною 2 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позовні вимоги позивача, звільненого від сплати судового збору, задоволено судом повністю, судовий збір в розмірі 4 962,00 грн, відповідно до норм ч. 2 ст. 129 ГПК України слід стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 46, 73-79, 86, 129, 194, 231, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів засновників ПП "МДС Збаразький сирзавод" від 06.08.2021, оформлене протоколом № 4/21 від 06.08.2021.

3. Скасувати реєстраційний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внесений приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Жовніром І.Т. за № 018000200 відносно зборів ПП "МДС Збаразький сирзавод", щодо зміни керівника та зміни фізичних осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

4. Стягнути з Приватного підприємства "МДС Збаразький сирзавод" (вул. Грушевського, буд. 145, м. Збараж, Тернопільська область, 47302, ) у дохід Державного бюджету України 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн 00 коп. судового збору.

5. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Копію рішення надіслати рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;

- Приватному підприємству "МДС Збаразький сирзавод", вул. Грушевського, буд. 145, м. Збараж, Тернопільська область, 47302.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне судове рішення складено та підписано 08.09.2022.

Суддя Н.В. Охотницька