ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 вересня 2022 рокуСправа № 912/1187/22

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Коваленко Н.М.,

розглянувши заяву №б/н від 05.09.2022 Комунального підприємства "Електротранс" Кропивницької міської ради (далі - КП "Електротранс"), код ЄДР 40413447, просп. Університетський, 3, м. Кропивницький, 25031

про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду 05.09.2022 подана заява №б/н від 05.09.2022 КП "Електротранс" про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з ФОП Сєргєєва І.О. на користь КП "Електротранс" (код ЄДР 40413447) у розмірі 10 953,87 грн з урахуванням основної суми заборгованості (7 200,00 грн), пені (623,14 грн), 3% річних (576,00 грн) та інфляційних втрат (2 554,73 грн), яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням умов оплати по договору про розміщення обладнання на тролейбусних опорах №47/17 від 23.11.2017.

Розглядаючи подану заяву в порядку наказного провадження, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

За нормами ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків. Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Так, згідно із положеннями ч. 2 (пункти 4, 5), ч. 3 (пункт 4) ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Як встановлено судом, заява КП "Електротранс" про видачу судового наказу обґрунтована наявністю заборгованості боржника з оплати послуг за договором про розміщення обладнання на тролейбусних опорах №47/17 від 23.11.2017 за період з 31.10.2019 по 30.06.2022, розмір якої, як зазначено заявником згідно з актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.06.2022, становить 7 200,00 грн.

При цьому, в якості доказів, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, надано два ідентичних акта звірки взаємних розрахунків між КП "Електротранс" та Сергєєвою Іриною Олександрівною станом на 31.07.2022 по договору ЕТ-0000495 (23.11.17) дог.№47/17 на суму 7 380,00 грн, підписаний в односторонньому порядку тільки заявником.

Також до заяви про видачу судового наказу заявником додані акти звірки взаємних розрахунків між КП "Електротранс" та ОСОБА_2 станом на 31.07.2022 по договору ЕТ-0000272 (01.12.16) дог.№107/16 на суму 2 160,00 грн та по договору ЕТ-0000271 (01.10.16) дог.№108/16 на суму 1 454,40 грн.

Таким чином, заявлена до стягнення сума основного боргу з оплати послуг у розмірі 7 200,00 грн є непідтвердженою.

Отже, заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, оскільки до неї не долучено документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, тобто заявником не підтверджено виникнення права грошової вимоги саме у заявленій сумі 7 200,00 грн.

Разом з тим, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2 481,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу судовий збір справляється за ставкою 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 248,10 грн.

Проте, до заяви №б/н від 05.09.2022 про видачу судового наказу заявником не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Відтак, судом встановлено, що заявником не дотримано вимог п. 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

До того ж, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Заявник у поданій заяві зазначає боржником Фізичну особу - підприємця Сєргєєву Ірину Олександрівну та її місце проживання: АДРЕСА_1 .

Проте, відповідно до даних із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Фізичної особи - підприємця з РНОКПП НОМЕР_1 , правильним прізвищем боржника є " Сергєєва ", а місцем проживання - АДРЕСА_2 .

Отже, заявником неправильно зазначено прізвище боржника та його адресу, чим порушено приписи п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України.

За ч. 1 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника. (ч. 5 ст. 44 ГПК України)

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. (ч. 3 ст. 56 ГПК України)

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. (п. 1 ч. 1 ст. 60 ГПК України)

Довіреність №б/н від 24.05.2022 на представництво інтересів заявника в першому абзаці містить помилку в частині найменування останнього, а саме зазначено: Комунальне підприємство "Електротарнс" Кропивницької міської ради, в той час коли відповідно до відомостей з ЄДР правильним найменуванням заявника є: Комунальне підприємство "Електротранс" Кропивницької міської ради.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Отже, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. 150, 152-154, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити КП "Електротранс" у видачі судового наказу про стягнення з ФОП Сєргєєва І.О. на користь КП "Електротранс" (код ЄДР 40413447) заборгованості у розмірі 10 953,87 грн з урахуванням основної суми заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали надіслати КП "Електротранс" та Фізичній особі - підприємцю Сергєєвій Ірині Олександрівні (за адресою: АДРЕСА_2 та на e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.