ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2022 р. Справа№ 910/2447/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Пашкіної С.А.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

учасники справи у судове засіданні не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Київметробуд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021

у справі № 910/2447/21 (суддя: Бондаренко - Легких Г.П.)

за позовом фізичної особи-підприємця Трояна Олександра Вікторовича

до Акціонерного товариства "Київметробуд"

про стягнення 704 187, 88 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Троян Олександр Вікторович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Київметробуд" про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договорами N 29/003 від 02.01.2017 та N 03/003 від 20.01.2018, в частині здійснення оплати за надані послуги. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 223 661, 00 грн. основної суми боргу, 36 965,27 грн. 3 % річних, 107 272, 52 грн. інфляційних втрат за договором N 29/003 від 02.01.2017, 275 315, 00 грн. основного боргу, 22 712, 23 грн. 3 % річних, 37 446, 00 грн. інфляційних втрат за договором N 03/003 від 02.01.2018 та 10 550, 58 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 в справі № 910/2447/21 позовні вимоги ФОП Трояна О.В. до АТ "Київметробуд" про стягнення 704 187,88 грн. задоволено частково.

Стягнуто з АТ "Київметробуд" на користь ФОП Трояна О.В. 498 976, 00 грн. основної заборгованості, 58779, 99 грн 3 % річних, 133 103, 85 грн. інфляційних втрат та 10 365, 61 грн. судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог, щодо стягнення 302, 79 грн. 3 % річних та 13025, 26 грн. інфляційних втрат - відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив що, виконання позивачем умов укладених з відповідачем договорів підтверджується підписаними обома сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг). Зауважив, що в матеріалах справи наявні підписані відповідачем акти приймання-передачі документів, які свідчать про щомісячну передачу позивачем рахунків-фактурів за надані послуги та актів здачі-приймання робіт. Наголосив, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договорами в сумі 498 976, 00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати наданих послуг, у відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 498 976, 00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зауважив про наявність правових підстав для частково задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Київметробуд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 в справі № 910/2447/21 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повністю вивчені докази по справі та не надана правова оцінка відповідності доказів нормам права. Зокрема скаржник зазначає, що замовником послуг згідно договору є ПАТ «Київметробуд», натомість Договори скріплені печаткою не ПАТ «Київметробуд», а БМУ-6. При цьому звертає увагу на те, що БМУ-6 має самостійний баланс, поточні рахунки, але не має права укладати договори від свого імені. Підкреслює, що надані позивачем на підтвердження виконання договору первинні документи не містять інформації щодо якого договору вони складені, місця складання документа, а також неможливо ідентифікувати особу, яка узгодила зі сторни Замовника відомості у подорожніх листах. Наголошує, що не отримував копії наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі документів та не був з ними ознайомлений, а тому такі докази не могли бути прийнятими судом до уваги.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021, апеляційна скарга у справі № 910/2447/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 вирішення питання, щодо подальшого руху апеляційної скарги Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 відкладено до надходження матеріалів справи № 910/2447/21 до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2447/21.

До Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 16.08.2021, надійшли матеріали справи № 910/2447/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 в справі № 910/2447/21 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказу сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 10 562, 82 грн.

В межах строків встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Мартюк А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Владимиренко С.В.

10.10.2021 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обґрунтовує тим, що під час подання позовної заяви були відсутні будь-які сумніви щодо повноважень начальника відокремленого підрозділу на підписання договорів про надання послуг механізмами, оскільки під час їх підписання позивачу були пред`явлені оригінали довіреностей, якими відповідач уповноважив начальника БМУ-6 на підписання відповідних договорів. Зазначає, що твердження скаржника про невідповідність наявних в матеріалах справи первинних документів вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є помилковими та необґрунтованими. Також звертає увагу на те, що відповідач прийняв надані йому позивачем послуги автокрана у повному обсязі, не мав ніяких зауважень та частково їх оплатив.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 Справу № 910/2447/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 в справі № 910/2447/21; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 в справі № 910/2447/21 призначено до розгляду на 29.11.2021; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Розгляд справи відкладався, склад суду, що здійснював розгляд даної апеляційної скарги, неодноразово змінювався.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 справу № 910/2447/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/2447/21 призначено на 29.08.2022.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Владимиренко С.В. та Корсака В.А., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2022 Справу № 910/2447/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду

Представники учасників справи в судове засідання 29.08.2022 не з`явились.

При цьому, 29.08.2022 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

Копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 про призначення розгляду справи на 29.08.2022 направлялась на вказану відповідачем в апеляційній скарзі адресу, однак конверт з копією ухвали повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю (п. 11 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Згідно з пунктом 2 Загальної частини Правил надання послуг поштового зв`язку повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 115, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19).

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на адресу, що зазначена в матеріалах справи, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Також Північним апеляційним господарським судом враховано, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу від 25.07.2022 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 29.07.2022 (http://www.reyestr.court.gov.ua), тобто усі учасники справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру, мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з цим, застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) (аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 908/98/18; від 13.09.2019 у справі № 904/4105/18).

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів встановила, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/2447/21.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, які повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.01.2017 та 02.01.2018 між Фізичною особою - підприємцем Трояном Олександром Вікторовичем та Публічним акціонерним товариством "Київметробуд" були укладені договори № 29/003 про надання послуг механізмами та № 03/003 про надання послуг механізмами (разом - договори, окремо договір № 29/003 та/або договір № 03/003).

Згідно п. 1.1 договорів, позивач надає послуги автомобільним краном на об`єкті будівництва відповідача, а відповідач оплачує послуги надані позивачем.

Протягом 2017-2018 років відповідачем були замовлені за договорами у позивача послуги автокрана МАЗ 5334, зокрема, навантажувально-розвантажувальні і будівельно-монтажні роботи на будівельних об`єктах, а позивачем були надані ці послуги.

Стосовно Договору № 29/003 про надання послуг механізмами від 02.01.2017.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору № 29/003 договірна ціна 1 маш.год. роботи без ПДВ складає: автокран МАЗ 5334 (10т) - 310 грн, вартість послуг по даному договору визначається договірною ціною в залежності від фактично наданих послуг механізмів та орієнтовно становить 200 000 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. договору №29/003, замовник здійснює розрахунки за фактично надані послуги на підставі та у відповідності з щомісячними актами здачі-приймання послуг та щоденними змінними рапортами про роботу механізмів, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Строки надання послуг за договором: початок - січень 2017 року, закінчення - грудень 2017 року.

Так, упродовж 2017 року, позивачем були надані відповідачу за договором № 29/003 послуги (роботи) на загальну суму 828 661 грн, що підтверджується актами здачі - приймання робіт (надання послуг) № 1 від 31.01.2017 на суму 70 680, 00 грн, № 2 від 28.02.2017 на суму 65 410, 00 грн, № 3 від 31.03.2017 на суму 76 012, 00 грн, № 4 від 30.04.2017 на суму 68 200, 00 грн, № 5 від 31.05.2017 на суму 67 270,00 грн, № 6 від 30.06.2017 на суму 73 687, 00 грн, № 7 від 31.07.2017 на суму 59 830, 00 грн, № 8 від 31.08.2017 на суму 67 890, 00 грн, № 9 від 30.09.2017 на суму 69 750, 00 грн, № 10 від 31.10.2017 на суму 68 572, 00 грн, № 11 від 30.11.2017 на суму 76 260, 00 грн та № 12 від 31.12.2017 на сумі 65 100, 00 грн, підписаними сторонами.

Надані за договором № 29/003 послуги були частково оплачені відповідачем на загальну суму 605 000, 00 грн, а саме: 30 000, 00 грн - 01.09.2017, 40 000, 00 грн - 11.09.2017, 50 000, 00 грн - 17.10.2017, 15 000 грн - 26.10.2017, 40 000, 00 - 09.11.2017, 30 000, 00 грн - 07.12.2017, 120 000, 00 грн - 27.12.2017, 50 000, 00 грн - 15.03.2018, 30 000, 00 грн - 12.04.2018, 50 000, 00 грн - 14.11.2018, 30 000, 00 грн - 04.01.2019, 50 000, 00 грн - 29.01.2019 та 70 000, 00 грн - 23.04.2019.

Заборгованість відповідача за договором № 29/003 за розрахунком позивача складає 223 661, 00 грн (828 661, 00 - 605 000, 00 = 223 661, 00).

Стосовно Договору № 03/003 про надання послуг механізмами від 02.01.2018.

Відповідно до п. 2.1., 2.2. договору № 03/003 договірна ціна 1 маш.год. роботи без ПДВ складає: автокран МАЗ 5334 (10т) - 395 грн, вартість послуг по даному договору визначається договірною ціною в залежності від фактично наданих послуг механізмів та орієнтовно становить 400 000 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. договору №03/003, замовник здійснює розрахунки за фактично надані послуги на підставі та у відповідності з щомісячними актами здачі-приймання послуг та щоденними змінними рапортами про роботу механізмів, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Строки надання послуг за договором: початок - 02 січня 2018 року, закінчення - грудень 2018 року.

Так, упродовж 2018 року, позивачем були надані відповідачу за договором № 03/003 послуги (роботи) на загальну суму 275 315, 00 грн, що підтверджується актами здачі - приймання робіт (надання послуг) № 1 від 31.01.2018 на суму 108 230, 00 грн, № 2 від 28.02.2018 на суму 68 730, 00 грн, № 3 від 30.03.2018 на суму 77 815, 00 грн, № 4 від 30.04.2018 на суму 20 540, 00 грн.

Надані за договором № 03/003 послуги оплачені відповідачем не були.

Згідно частин 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 525, 526 цього Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 177 Цивільного кодексу України послуга є самостійним об`єктом цивільних прав.

На виконання умов договорів № 29/003 та № 03/003 позивачем було надано, впродовж 2017 - 2018 років, відповідачу послуги автокрана на суму 1 103 976, 00 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами актами здачі - прийняття робіт (надання послуг).

Доводи скаржника про те, що вказані вище договори підписані від імені відповідача неуповноваженою особою, судом апеляційної інстанції оцінюються критично з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту договорів № 29/003 та № 03/003, останні підписані між Трояном О.В. та ПАТ «Київметробуд», в особі начальника Будівельно-монтажного управління № 6 Кота Д.В., який діяв на підставі Довіреності № 27/12/2016/6 від 27.12.2016 та Довіреності № 29/12/2017 від 29.12.2017.

У тексті апеляційної скарги АТ «Київметробуд» наголошує, що у матеріалах справи та у відповідача відсутні згадані вище довіреності.

При цьому, у додатках до відзиву на апеляційну скаргу ФОП Троян О.В. надано копії довіреностей № 27/12/2016/6 від 27.12.2016 та № 29/12/2017 від 29.12.2017.

Вдповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, виходячи із правового аналізу чинних норм процесуального законодавства, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18.

Так, обґрунтовуючи неможливість подання до суду першої інстанції доказів, що не були предметом дослідження під час розгляду спору, ФОП Троян О.В. посилається на те, що під час подання позовної заяви у позивача були відсутні будь-які сумніви та заперечення стосовно відсутності у начальника відокремленого підрозділу повноважень для підписання договорів № 29/003 та № 03/003, оскільки під час їх підписання були пред`явлені оригінали довіреностей.

Суд апеляційної інстанції враховує, що доводи відповідача про відсутність в матеріалах справи зазначених в договорах довіреностей було зазначено виключно в письмових поясненнях, поданих до суду 22.06.2022 (день розгляду справи у відкритому судовому засіданні). При цьому, представником відповідача не було надано доказів їх направлення іншій стороні у справі. Вказані обставини в їх сукупності позбавили позивача можливості надати відповідні заперечення та документи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття поданих позивачем разом із відзивом на апеляційну скаргу доказів, а саме - копій довіреностей № 27/12/2016/6 від 27.12.2016 та № 29/12/2017 від 29.12.2017.

Поряд з викладеним, судова колегія звертає увагу на наявні в матеріалах справи виписки по рахунках ФОП Троян О.В., зі змісту яких вбачається, що відповідач сплачуючи кошти за надані позивачем послуги, вказував реквізити укладеного між ними договору № 29/003.

За приписами ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Договорами чіткий строк оплати послуг не встановлений, лише визначено, що розрахунки здійснюються на підставі та у відповідності з актами здачі - приймання послуг та щоденними змінними рапортами про роботу механізмів.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.02.2018 у справі № 910/9075/17, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач щомісячно надсилав (передавав) відповідачу рахунки - фактури за надані послуги та акти здачі - приймання робіт. Вказане позивач підтвердив актами приймання - передачі документів від 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 03.05.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 02.10.2017, 31.10.2017, 30.11.2017, 02.01.2018, 31.01.2018, 28.02.2018, 02.04.2018, 30.04.2018, які підписані відповідачем.

При цьому, позивачем надано до суду першої інстанції оригінали описів поштових відправлень та квитанцій про відправку, якими спростовуються твердження апелянта про те, що ним не було отримано вищезазначені документи, а тому не настав строк сплати коштів за надані ФОП Троян О.В. послуги.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач надані послуги оплатив частково та з порушенням строку, визначеного ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, на суму 605 000, 00 грн.

Враховуючи, що відповідачем надані послуги були оплачені лише частково, станом на момент подання позовної заяви та вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 498 976, 00 грн (1 103 976, 00 - 605 000, 00 = 498976, 00), доказів сплати якої відповідачем ні до суду першої інстанції, ні під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договорами в сумі 498 976, 00 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати наданих послуг, у відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 498 976, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку посиланням скаржника на те, що наявні в матеріалах справи первинні документи не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», колегія суддів зазначає наступне.

Під час розгляду даної справи судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.06.2022 у справі №924/362/21 зокрема, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Відповідно виникнення господарського зобов`язання з оплати товарів/робіт/послуг залежить від факту виконання або невиконання такої господарської операції, який і має бути доведений учасниками спірних правовідносин та встановлений судами, а не від самої по собі наявності документу, який містить такі відомості.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, суду у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху товару/робіт/послуг на суму вказану в оформлених та направлених відповідно до вимог закону документах (обставини здійснення самої господарської операції виходячи із встановленої правової природи договору).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 906/1261/20.

Так, АТ «Київметробуд» вказує на те, що у наданих ФОП Троян О.В. подорожніх листах не зазначено час повернення в гараж машини, що не дає можливості розрахувати кількість відпрацьованих годин. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що подорожні листи містять заповнену графу «відпрацьовано годин», при цьому, обрахунок вартості наданих послуг здійснюється саме з урахуванням фактично відпрацьованих годин, а не часу повернення машини в гараж, як помилково зазначає апелянт.

Крім того, відповідач наголошує, що подорожні листи та акти здачі-приймання робіт не містять дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, оскільки відсутнє розшифрування підпису особи, яка підписала документи зі сторони БМУ-6.

Згідно із положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1 вказаного Закону).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (стаття 9 вказаного Закону).

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (з подальшими змінами в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів (абзац 2 пункту 2.1). Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац 1 пункту 2.5).

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників (пункт 2.15).

В свою чергу, відповідно до статті 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Яке вже неодноразово зазначав Верховний Суд (постанови від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17, від 05.12.2018 у справі № 915/878/16, від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17, від 18.08.2020 у справі № 927/833/18) встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, накладних, суди мають дослідити питання встановлення обставин, чи була печатка загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у даній справі, чи ні).

При цьому, у постанові від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

В ході розгляду справи АТ «Київметроуд» не було доведено фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само як і не було ним надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з її втратою чи викраденням.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що подані позивачем первинні документи є належними доказами виконання умов Договору.

Також, твердження відповідача про неможливість встановлення зі змісту подорожніх листів, актів здачі-приймання робіт та рахунків-фактур адреси, за якою надавались послуги, не свідчить про неможливість прийняття судом таких документів як належного та допустимого доказу, оскільки в силу приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Щодо доводів скаржника про значно більший об`єм наданих послуг, ніж обумовлений в договорі, то, як вірно зазначив суд першої інстанції, в п. 2.2. договорів сторони визначили, що вартість послуг визначається договірною ціною в залежності від фактично наданих послуг та орієнтовно становить 200000, 00 та 400000, 00 грн. Тобто конкретний об`єм (вартість) послуг сторони в договорі не визначали, а об`єм фактично наданих послуг підтверджується наданими позивачем документами первинного бухгалтерського обліку.

Посилання апелянта на неподання позивачем до суду заявок на надання послуг (виконання робіт) не спростовують встановлених на підставі наявних в матеріалах справи доказів обставин надання ФОП Троян О.В. продовж 2017-2018 років АТ «Київметробуд» послуг автокрану на суму 1 103 976,00 грн.

Згідно приписів ст. ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частина 1 статті 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище, оскільки загальна сума основного боргу відповідача в розмірі 498976,00 грн. підтверджена належними доказами, і апелянтом цю заборгованість перед позивачем не погашено, жодних доказів щодо відсутності підстав для сплати останньої не надано, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення вказаної суми основного боргу.

Судом апеляційної інстанції також враховується, що згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши здійснений Господарським судом міста Києва розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що вони є арифметично та методологічно вірними, тому відповідні вимоги позивача підлягають задоволенню у визначеному судом першої інстанції розмірі на суму 58779,99 грн 3% річних та 133103,85 грн інфляційних втрат.

Також, колегія суддів зауважує, що скаржником не оскаржується здійснений судом першої інстанції розрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повністю вивчені докази по справі та не надана правова оцінка відповідності доказів нормам права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі № 910/2447/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/2447/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/2447/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство "Київметробуд".

4. Справу № 910/2447/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.09.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.А. Пашкіна

Л.П. Зубець