номер провадження справи 5/30/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 Справа № 908/379/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянув матеріали позовної заяви

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОТЕП ТЕХНОЛОГІЇ (вул. Шепитицького, 4, м. Київ, 02002; , адреса адвоката: вул. Автозаводська, 99/4, кв. 25, м. Київ, 04114)

До відповідача: Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс ІСКРА (вул. Магістральна, 84, м. Запоріжжя, 69071; )

про стягнення 19 783,37 грн.,

Без виклику представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

10.02.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОТЕП ТЕХНОЛОГІЇ № б/н від б/д (вх. № 426/08-07/22 від 10.02.2022) до Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс ІСКРА про стягнення 19 783,37 грн.

10.02.2022 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/379/22 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 15.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/379/22 в порядку спрощеного позовного провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Присвоєно справі номер провадження 5/30/22 та вирішено розгляд справи по суті розпочати з 10.03.2022.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено Ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Ухвалою від 21.03.2022 продовжено процесуальні строки розгляду справи по суті до закінчення воєнного стану в Україні. Вирішено кінцевий строк розгляду справи по суті визначити відповідною ухвалою суду після усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.

22.05.2022 Верховна Рада прийняла за основу і в цілому проект Закону про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Пунктом 6 Рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 вказано, що усім судам України рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Господарський суд Запорізької області не припинив здійснювати судочинство.

Ухвалою суду від 22.07.2022 призначено розгляд справи по суті на 04.08.2022 без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано відповідачу відповідно до ст. 165 ГПК України надіслати на адреси позивача та суду копію відзиву на позовну заяву та додані до нього документи, докази направлення (фіскальний чек, опис вкладення у цінний лист) надати суду у визначений строк. Запропоновано позивачу у строк до 03.08.2022: у випадку отримання від відповідача відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 166 ГПК України направити на адреси відповідача та суду письмову відповідь (пояснення, заперечення) щодо відзиву на позовну заяву, докази направлення (фіскальний чек, опис вкладення у цінний лист) надати суду.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.07.2022 розпочато розгляд справи по суті з 04.08.2022 без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача вартості отриманого, але не оплаченого товару в сумі 16 707,00 грн. згідно договору поставки №17/781юр від 28.05.2021. Також у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати коштів за поставлений товар позивачем нараховано пеню в сумі 1 893,61 грн., 3% річних в сумі 347,41 грн. та інфляційні втрати в сумі 835,35 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 530, 625, 663 Цивільного кодексу України ст. 222 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс ІСКРА () є вул. Магістральна, 84, м. Запоріжжя, 69071.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копію ухвали суду від 15.02.2022 про відкриття провадження у справі №908/379/22 направлено судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштової кореспонденції на вказану адресу місцезнаходження відповідача.

В матеріалах справи міститься оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №327 від 18.02.2022, згідно якого уповноважений представник Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс ІСКРА 31.03.2022 отримав копію ухвали суду від 15.02.2022 про відкриття провадження у справі №908/379/22.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №908/379/22 в суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Станом на 29.08.2022 відповідач запропонований ухвалами суду від 15.02.2022 про відкриття провадження у справі №908/379/22, від 22.07.2022 про призначення розгляду справи по суті, письмовий відзив на позовну заяву та додані до нього документи, на адресу суду не надіслав, а також й доказів повної або часткової оплати суми, заявленої позивачем до стягнення, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТЕП ТЕХНОЛОГІЇ» (далі - Постачальник) та Казенним підприємством «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (далі - Покупець) укладено договір поставки № 17/781 юр, згідно п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 1.2. договору найменування товару, його кількість та якісні показники, код класифікатора ДК 021:2015, місце поставки, строк поставки, ціна Товару за одиницю та по позиціям, а також загальна вартість Товару, постачання якого буде здійснюватись, згідно Договору, вказується в Специфікації, які з моменту підписання сторонами складають невід`ємну частину договору.

У пункті 2.1. договору визначено, що загальна ціна договору складає 32 682,00 грн. в тому числі ПДВ. Остаточна ціна договору буде визначатися сумою фактично поставленого товару.

Відповідно до п.2.3. договору оплата здійснюється в розмірах, що визначені в Специфікації протягом тридцяти календарних днів з дати виконання Постачальником зобов`язань по поставці Товару. Сторони можуть погодити інші умови оплати в Специфікації до договору.

Згідно п.3.1.3 договору, Постачальник зобов`язаний здійснити постачання Товару на територію Покупця (вхідний контроль) з наданням наступних документів: рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної, накладної-вимоги на відпуск матеріалів або накладної на відпуск товарно-матеріальних цінностей, податкової накладної у електронній формі, зареєстровану згідно чинного законодавства; документу, що підтверджує якість Товару.

Відповідно до п. 3.2. договору днем виконання Постачальником зобов`язання по поставці Товару вважається дата відвантаження повної партії якісного Товару без дефектів та браку зі складу Постачальника на територію Покупця в кількості та у відповідності до номенклатури, що визначені в Специфікації до договору.

Також між сторонами укладено Специфікацію № 1 від 28.05.2021, в якій погодили поставку Товару: Аноди цинкові ЦО лист 8-10 ГОСТ 1180-71 загальною вартістю 32 682,00 грн.

У пункті 2 Специфікації зазначено строк поставки товару: в термін 10 робочих днів з моменту передоплати 50%.

Згідно п. 10 Специфікації визначені умови оплати: оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника передоплати 50 %, наступні 50 % в строк 10 календарних днів після отримання Товару та прийняття його за показниками якості та кількості на складі Покупця.

Зазначена Специфікація підписана та скріплена печатками обох підприємств.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні приписи містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Строком договору, відповідно до ст. 631 ЦК України, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1. ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору та Специфікації №1 від 28.05.2021 КП Науково-виробничий комплекс ІСКРА перерахувало ТОВ «Технотеп технології» передоплату у розмірі 50 %, а саме 16 707,07 грн., що підтверджується платіжним дорученням №53 від 18.06.2021.

ТОВ «Технотеп технології» на виконання п.3.2. договору та п. 2 Специфікації № від 28.05.2021 поставило КП «НВП ІСКРА аноди цинкові 800х200х10 мм, вартістю 33 414,07 грн., що підтверджується Видатковою накладною № 233 від 25.06.2021.

Зазначений товар отриманий представником КП «Науково-виробничий комплекс «ІСКРА» Гулевською С.П., на підставі довіреності №906 від 22.06.2021., без жодних зауважень або претензій.

Отже, датою виконання позивачем зобов`язання вважається дата відвантаження повної партії якісного Товару 25.06.2021 та враховуючи положення п. 10 Специфікації №1 від 28.05.2021 відповідач повинен здійснити 50 % вартості отриманого товару в строк 10 календарних днів після отримання Товару, а саме до 05.07.2021 включно.

Однак, КП «Науково-виробничий комплекс «ІСКРА» у строк до 05.07.2021 не здійснив оплату залишку в розмірі 50% вартості поставленого товару на суму 16 707,00 грн.

ТОВ «Технотеп технології» направило на адресу КП «Науково-виробничий комплекс «ІСКРА» претензію від 30.08.2021 за вих. № 3009, з вимогою про здійснення оплати 50% вартості поставленого товару.

У відповідь на зазначену претензію КП «Науково-виробничий комплекс «ІСКРА» направила на адресу позивача лист від 04.10.2021 за вих. № 21/196-юр, в якому вказано, що підприємство не відмовляється від виконання своїх договірних зобов`язань та вживає всіх залежних від нього заходів для належного їх виконання, однак на підприємстві існує дефіцит обігових коштів.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів виконання свого зобов`язання щодо оплати 50% вартості за отриманий товар в сумі 16 707,00 грн., а отже у КП «Науково-виробничий комплекс «ІСКРА» перед ТОВ «Технотеп технології» існує заборгованість за отриманий товар відповідно до Специфікації № 1 від 28.05.2021 в сумі 16 707,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

У зв`язку з невиконання відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної оплати за отриманий товар, позивачем нараховано пеню в сумі 1 893,61 грн. за період з 08.05.2021 по 15.01.2022.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до статті 551 ЦК України, розмір неустойки встановлюється договором.

У пункті 4.2. договору передбачено, що у випадку порушення більш ніж на тридцять календарних днів строку оплати поставленого Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Крім того, позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 347,41 грн. за період з 08.05.2021 по 15.01.2022 та інфляційні втрати в сумі 835,35 грн. за період з травня 2021 по грудень 2021.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що у позові позивач зазначив, що згідно встановлених строків, відповідач з 05.07.2021 прострочив виконання свого грошового зобов`язання з оплати вартості товару за договором на загальну суму в розмірі 16 707,00 грн. Згідно п. 4.2. договору штрафні санкції нараховуються з 05.08.2021.

Однак, відповідно до наданих позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат нарахування здійснено з 08.05.2021, тобто на вказану дату навіть не було ще укладено між сторонами договору поставки №17/781юр від 28.05.2021.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно до розрахунку суду пеня за період з 05.08.2021 по 15.01.2022 становить 1 269,28 грн., 3% річних за період з 05.08.2021 по 15.01.2022 становить 225,20 грн. та інфляційні втрати за період з серпня 2021 по грудень 2021 становлять 557,71 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, позивачем у позові заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

У ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, наданого позивачем разом з позовною заявою, зазначено суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги позивачем до матеріалів справи надано: договір про надання адвокатських послуг від 20.12.2021, укладений між ТОВ «Технотеп технології» та Столяренко Т.П. (адвокат); рахунок №А-1 2/27/12/21 від 27.12.2021 на оплату в сумі 4 000,00 грн.; платіжне доручення №859 від 29.12.2021 на суму 4 000,00 грн. з призначенням платежу: за юридичні послуги згідно рахунку №А-1 2/27/12/21.

У пунктах 2.1., 2.2. договору про надання адвокатських послуг від 20.12.2021 вказано, що оплата послуг Виконавця складається виходячи з обсягу робіт, яке надає Замовник Виконавцю до виконання, та вартість яких визначається в рахунку-фактурі Виконавця. Вартість однієї години складає 1 000,00 грн.

Згідно п.5.2. договору Виконавець складає та надає Замовнику для підписання Акт здачі-приймання виконаних робіт.

У пункті 5.5. договору передбачено, що якщо у п`ятиденний термін Замовник не підпише Акт здачі-приймання виконаних робіт та Виконавець не отримає від Замовника письмово мотивовану відмову від його підписання робота вважається виконаною належним чином та прийнятою Замовником.

Суд зазначає, що позивачем не надано підписаний з обох сторін Акт здачі-приймання виконаних робіт згідно договору про надання адвокатських послуг від 20.12.2021, отже суд приходить до висновку, що позивачем не надано всіх належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу виконаних робіт за вказаним договором.

Разом з тим, позивач може в порядку ч. 8 ст. 129, ст. 244 ГПК України звернутися до суду з відповідною заявою та надати всі необхідні докази на підтвердження обсягу виконання робіт за договором про надання адвокатських послуг від 20.12.2021.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс ІСКРА (вул. Магістральна, 84, м. Запоріжжя, 69071; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОТЕП ТЕХНОЛОГІЇ (вул. Шепитицького, 4, м. Київ, 02002; , адреса адвоката: вул. Автозаводська, 99/4, кв. 25, м. Київ, 04114) заборгованість за отриманий товар згідно договору поставки № 17/781юр від 28.05.2021 в сумі 16 707 (шістнадцять тисяч сімсот сім) грн. 00 коп., пеню в сумі 1 269 (одна тисяча двісті шістдесят дев`ять) грн. 28 коп., 3% річних в сумі 225 (двісті двадцять п`ять) грн. 20 коп., інфляційні втрати в сумі 557 (п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 71 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 352 (дві тисячі триста п`ятдесят дві) грн. 56 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.