ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року Справа № 926/2335/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група"

до відповідача Чернівецького міського комунального підприємства "Міськсвітло"

про стягнення заборгованості в сумі 497 159,18 грн

Суддя Проскурняк О.Г.

Секретар судового засідання Паращук Д.В.

Представники сторін:

від позивача Прокопець Б.М.;

від відповідача адвокат Єфтемій Р.Ф.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до Чернівецького міського комунального підприємства Міськсвітло про стягнення заборгованості в сумі 497 159,18 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що в порушення укладеного між сторонами Договору № 14/02 про закупівлю електричної енергії, відповідач спожив електричну енергію в меншому розміру, ніж ним було погоджено в Додатку № 1 до Договору, що змусило позивача продати залишок електричної енергії за нижчою ціною на балансуючому ринку.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача суму, що підлягає сплаті, як різниця між ціною закупівлі електричної енергії на РДН та цінами балансуючого ринку в розмірі 497 159,18 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2022 року, судову справу № 926/2335/22 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.

Ухвалою суду від 23 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12 липня 2022 року.

В судовому засіданні 12 липня 2022 року, адвокат відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позову.

У поданому відзиві представник відповідача вказує, що згідно умов Договору, відповідач зобов`язаний сплачувати вартість використаної (купованої) електричної енергії.

Крім цього, адвокат відповідач зазначає, що у зв`язку із запровадженням, внаслідок збройної агресії Російської Федерації, на всій території України воєнного стану, у м. Чернівці встановлено комендантську годину з 22:00 до 6:00 та у зв`язку із необхідністю вжиття світломаскувальних заходів, вуличне освітлення у м. Чернівці перейшло на обмежений режим роботи, що значно скоротило споживання електричної енергії у порівнянні з обсягами, що споживаються при звичайних умовах роботи підприємства та функціонуваннях інфраструктури міста.

Означене, на думку відповідача, обумовило споживання менших обсягів електроенергії ніж ті, що погоджені в Договорі № 14/02 від 14 лютого 2022 року як обсяги постачання електричної енергії в 2022 році, які розраховувались виходячи зі звичайних умов роботи та потреб м. Чернівці у вуличному освітленні.

В подальшому представник позивача, звертає увагу на те, що 21 квітня 2022 року Сторони підписували акти приймання передачі до Договору № 14/02 про закупівлю електричної енергії, в яких сторони засвідчили, що послуги надані якісно, в повному обсязі, Сторони жодних претензій та зауважень не мають.

Крім цього, адвокат відповідача зазначає, що заявлені позовні вимоги, є фактично відшкодування збитками, а позивачем не доведено наявності усіх чотирьох загальних умов відповідальності.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 12 липня 2022 року в судовому засіданні оголошено перерву до 19 липня 2022 року.

18 липня 2022 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

У поданій відповіді на відзив позивач вказує, що акт фактичного споживання по закінченню розрахункового періоду складається виключно за даними комерційного обліку, незалежно від того, який обсяг був погоджений.

Далі представник позивача вказує, що з огляду на погоджений обсяг електроенергії між сторонами, Товариством з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група", на виконання уклажденого між сторонами Договору, останнім було здійснено закупівлю електроенергії для відповідача в обсязі 250 000 кВт/год. Разом з тим, залишок невикористаної відповідачем енергії, позивач був змушений продати на балансуючому ринку.

Ухвалою суду від 19 липня 2022 року в судовому засіданні оголошено перерву до 03 серпня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 03 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі № 926/2335/22; призначено справу до розгляду по суті на 16 серпня 2022 року.

Ухвалою суду від 16 серпня 2022 року в судовому засіданні оголошено перерву до 29 серпня 2022 року.

Представник позивача в судовому засіданні 29 серпня 2022 року просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Адвокат відповідача в судовому засіданні 29 серпня 2022 року заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів (звукозапис), а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

На виконання вимог статті 223 Господарського процесуального кодексу України, складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 29 серпня 2022 року відповідно до статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, встановивши фактичні обставини у справі, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників сторін суд

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до Законів України Про ринок електричної енергії, Про ліцензування видів господарської діяльності, Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю Національна енергетична група (позивач) є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно з постановою НКРЕКП №398 від 26 березня 2019 року.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

У статті 4 Закону України Про ринок електричної енергії передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Статтею 276 Господарського кодексу України визначено, що загальна кількість енергії, яка відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі, виходячи, як Правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

Згідно частини 1 статті 56 Закону Про ринок електричної енергії, п. 3.1.1 р. III Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - Правила), постачання електричної енергії споживачам здійснюється обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Постачання електричної енергії електропостачальником здійснюється з дотриманням Правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу, який затверджує Регулятор (частини 6, 7, 11 статті 56 Закону Про ринок електричної енергії).

Так, 14 лютого 2022 року між Чернівецьким міським комунальним підприємством Міськсвітло (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Національна енергетична група (Постачальник) укладено Договір № 14/02 про закупівлю електричної енергії.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, цей договір про постачання Електричної енергії споживачу є двостороннім договором у довільній формі, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статті 66 Закону України Про ринок електроенергії.

Згідно пункту 2.1. Договору, за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу, для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) енергії та здійснює інші платежі, згідно з умовами цього Договору.

Пунктами 3.1. 3.2. Договору передбачено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата укладання цього Договору. Строк поставки товару: до 31 грудня 2022 року.

Згідно змісту пункту 13.1. Договору, Договір згідно чинного законодавства вступає в дію з 14 лютого 2022 року та діє до 31 грудня 2022 року.

Відповідно до пункту 14.1 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є: Додаток І Договірні обсяги постачання електричної енергії Споживачу.

В указаному Додатку, Сторони визначили, що в квітні 2022 року обсяг електричної енергії складає 450,052 тис. кВт/год.

В подальшому між Сторонами укладено низку Додаткових угод до Договору № 14/02 про закупівлю електричної енергії, в яких сторони змінювали ціни, та орієнтовані обсяги постачання електричної енергії. Востаннє, 23 лютого 2022 року, Сторони погодили, що в квітні 2022 року обсяг електричної енергії складає 373,213 тис. кВт/год.

Згідно змісту пункту 5.5. Договору, оплата за електричної енергії здійснюється Споживачем виключно в грошовій формі. Оплата за товар за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк до 25 числа поточного місяця 100 % вартості фактичного обсягу споживання електроенергії. Термін надання акту спожитої електроенергії електропостачальпиком - протягом 5 робочих днів з моменту отримання інформації про обсяги споживання, згідно з даними комерційного обліку. Строк оплати не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим - остаточний розрахунок згідно даних фактичного споживання електричної енергії за розрахунковий місяць, які вказані в акті.

Так, для визначення фактичного обсягу спожитої електроенергії, Сторонами підписані Акти № 411 від 21 квітня 2022 року та № 412 від 21 квітня 2022 року. Згідно означених актів, Відповідачем спожито у квітні 2022 року 3 726 кВт/год на загальну суму 18 257,40 грн. та 56 855 кВт/год на загальну суму 232 157,92 грн.

Акти № 411 та № 412 підписані уповноваженим представниками без жодних зауважень та скріплені печатками підприємств.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно Законів України Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, 15 серпня 2022 року № 2500-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

18 березня 2022 року позивач звернувся до відповідача з листом № НЕГ-59/22, згідно якого просить останнього надати йому фактичні обсяги споживання електричної енергії з метою належного функціонування та можливості забезпечення електричної енергії для всіх галузей в період воєнного стану.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем зазначається та відповідачем визнається те, що у зв`язку із введенням воєнного часу та запровадженням комендантської години в Чернівецькій області, Сторони погодили обсяг споживання електричної енергії на розрахунковий період квітень 2022 року 250 000 кВт/год.

Таким чином, різниця між замовленим та спожитим обсягом електричної енергії складає 189 419 кВт/год., тобто споживачем недовикористано 189 419 кВт/год електричної енергії.

Далі, позивач звернувся до відповідача з Претензією № 1-116 від 18 травня 2021 року про сплату 497 159,18 грн.

У відповідь на претензію позивача, відповідач направив лист № 214 від 03 червня 2022 року, в якому останній вважає вимоги позивача необґрунтованими та вказує, що згідно умов договору, ЧМКП Міськсвітло зобов`язане сплачувати лише вартість використаної електричної енергії.

Пунктом 11.2 Договору встановлено, що у разі недосягнення між Сторонами згоди шляхом проведення переговорів або у разі незгоди Споживача із рішенням ІКЦ чи неотримання ним у встановлені ПРРЕЕ та Положенням про ІКЦ строки відповіді, Споживач має право звернутися із заявою про вирішення спору до Регулятора чи його територіального підрозділу та/або до енергетичного омбудсмена, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики (або забезпечує формування та реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі), Антимонопольного комітету України.

Врегулювання спорів Регулятором чи його територіальним підрозділом здійснюється відповідно до затвердженого Регулятором порядку. Звернення Споживача до Регулятора чи його територіального підрозділу не позбавляє Сторони права щодо вирішення спору в судовому порядку.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 пояснила, що принцип "novit curia" зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору, в пункті 2.1. Договору, за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу, для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі, згідно з умовами цього Договору.

Згідно пунктів 5.1., 5.2. Договору, Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за вільними цінами. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в тендерній пропозиції Постачальника.

У пункті 6.2. Договору визначено, що Споживач зобов`язується: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовам Договору; укласти в установленому порядку договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи для набуття права на правомірне споживання електричної енергії та фізичну доставку електричної енергії до межі балансової належності об`єкта Споживача; раціонально використовувати електричну енергію, обережно поводитися з електричними пристроями та використовувати отриману електричну енергію виключно для власного споживання та не допускати несанкціонованого споживання електричної енергії; протягом 5 робочих днів до початку постачання електричної енергії новим електропостачальником, але не пізніше дати, визначеної ним Договором, розрахуватися з Постачальником за спожиту електричну енергію; надавати забезпечення виконання зобов`язань з оплати за постачання електричної енергії у випадку неможливості погасити заборгованість за постачання та/або перебування в процесі ліквідації чи банкрутства відповідно до Цивільного кодексу України та ПРРЕЕ; безперешкодно допускати на свою територію, у свої житлові, виробничі, господарські та підсобні приміщення, де розташовані вузли обліку електричної енергії, засоби вимірювальної техніки тощо, представників Постачальника після пред`явлення ними службових посвідчень для звіряння показів щодо фактично спожитої електричної енергії; відшкодовувати Постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, що покладені на нього чинним законодавством та/або цим Договором; оплачувати штраф у розмірі 1 % від вартості величини обсягу, що перевищує 5% відхилення заявленого обсягу споживання електричної енергії від фактичного споживання за підсумками розрахункового періоду; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; не пізніше ніж за 20 робочих днів до припинення користування електричною енергією на об`єкті споживача письмово повідомити електропостачальника про розірвання договорів та розрахуватися за електричну енергію по всіх видах платежів, включаючи звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів; за прострочення виконання зобов`язання перед Постачальником, сплачувати пеню, та/або інших штрафних санкцій у розмірі на поточний рахунок Постачальника.

При цьому, в Договорі не передбачено обов`язку відповідача сплатити збитки, внаслідок продажу залишку електричної енергії за нижчими цінами на балансуючому ринку.

Крім цього, в пункті 9.2. Договору чітко визначено підстави для відшкодування збитків.

Так, згідно пункту 9.2. Договору, Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, виключно у разі: порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому Сторонами в цьому Договорі; відмови Споживача надати представнику Постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало Постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків Постачальника.

Таким чином, проаналізувавши доводи позивача, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, суд дійшов висновку, що позивач просить суд стягнути з відповідача збитки за порушення зобов`язання, а саме додаткові витрати, які виникли у з`язку із недовикористанням відповідачем замовлених обсягів електричної енергії.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, під збитками розуміються, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Згідно статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З огляду на положення статті 22 ЦК України та статті 224 ГК України, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 910/6657/16, від 07 лютого 2018 року у справі № 917/1651/16.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Згідно положень статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 78 та 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом вище, Сторони у пункті 9.2 Договору № 14/02 від 14 лютого 2022 року погодили вичерпний перелік підстав, за якими Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, а саме: порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому Сторонами в цьому Договорі; відмови Споживача надати представнику Постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало Постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків Постачальника.

При цьому, позивачем не надано до матеріалів справи доказів порушення відповідачем вказаних умов Договору № 14/02 від 14 лютого 2022 року. Крім того, позивачем не доведено наявності в діях відповідача вини та неправомірної поведінки щодо невиконання вимог договору чи інших нормативних актів, а відтак і усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Так, на переконання суду, споживання відповідачем електричної енергії в меншому розміру викликано не з вини останнього, а у зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану та необхідністю вжиття світломаскувальних заходів, а заявлені до стягнення з відповідача грошові кошти згідно зі статтею 255 ГК України є збитками позивача, спричиненими економічними ризиками.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків в розмірі 497 159,18 грн заявлені необґрунтовано та не підлягають задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу сторін на наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Серявін та інші проти України наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України визначено, що у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи зазначене, судовий збір слід залишити за позивачем.

Інших судових витрат не заявлено.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 06 вересня 2022 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк