ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2022 р. Справа № 911/1241/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021

у справі № 911/1241/21 (суддя О.О. Третьякова)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 643 791,28 грн

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Приходько Я.М.;

від відповідача: Дзюбенко С.М.;

від третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн" (далі - ТОВ "Дафна Мей Юкрейн", відповідач) про стягнення 643 791,28 грн, в тому числі: 585 504,66 грн основної заборгованості, 32 727,82 грн пені, 17 608,82 грн інфляційних втрат та 7 949,98 3 % річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 29.08.2019 № 2277 (далі - договір) щодо сплати орендних платежів за користування у період з березня 2020 року по січень 2021 року орендованим майном.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.05.2021 залучено до участі у справі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.12.2021 у справі № 911/1241/21 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Дафна Мей Юкрейн" на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 3 148,01 грн пені, 931,66 грн 3% річних, 4101,74 грн інфляційних втрат та 847,55 грн судового збору; у задоволенні позову ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до ТОВ "Дафна Мей Юкрейн" в частині стягнення 537 182,75 грн основного боргу, 29 579,81 грн пені, 7 018,32 грн 3% річних та 13 507,08 грн інфляційних втрат відмовлено; провадження у справі № 911/1241/21 в частині позовних вимог ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до ТОВ "Дафна Мей Юкрейн" про стягнення 48 321,91 грн основного боргу закрито.

Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем умов договору щодо повної та своєчасної оплати орендних платежів. Водночас суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача орендної плати за договором за період з 17.03.2020 по 14.06.2020, у зв`язку із наступними обставинами: установленням постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2020 № 377) з 12 березня до 22 травня 2020 року на усій території України карантину; забороною з 12.03.2020 до 22.05.2020 роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів; тимчасовим закриттям з 17.03.2020 до 14.06.2020 пункту пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного руху згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 287-р від 14.03.2020; фактичною відсутністю доступу до орендованого приміщення (лист Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України від 16.04.2021 №23/2346-21-ВИХ); з огляду на місце розташування орендованого приміщення та режим доступу до приміщення, а також цільове призначення орендованого приміщення (розміщення торгівельного об`єкту); встановлення Торгово-промисловою палатою України (сертифікат № 3100-20-1107 від 24.06.2020) наявності у відповідача форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договором; зважаючи на положення ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, п.14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (в ред., чинній з 18.04.2020 до 16.07.2020). У частині визначення розміру орендної плати, яка підлягала сплаті відповідачем за період з 01.03.2020 по 17.03.2020 та з 15.06.2020 по 28.02.2021, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення торгівельного об`єкту (фірмовий магазин вітчизняного промислового підприємства - товаровиробника), відповідно до додатку № 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020, має право на відповідне зниження орендної плати, з огляду на що судом зроблено перерахунок заявленої до стягнення суми основного боргу, виходячи зі ставки - 25 % від суми, визначеної договором. Також судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій, та, встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 148,01 грн пені, 931,66 грн 3% річних та 4 101,74 грн інфляційних втрат.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог повінстю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування скарги апелянт наголошував на тому, що орендарі нерухомого майна, що належить до державної власності та знаходяться на території ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" протягом дії карантину мали безперешкодний доступ до орендованого майна, що не було враховано судом першої інстанції, з огляду на що суд першої інстанції помилково встановив обставини, що мають значення для справи на підставі листа Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України від 16.04.2021 № 23/236-21-вих; орендарем не доведено обставин об`єктивної неможливсоті користування спірним приміщенням; запровадження Кабінетом Міністрів України обмежувальних заходів під час карантину само по собі не свідчить про принципову неможливість використання відповідачем орендованого майна у розумінні частини 6 статті 762 ЦК України; за твердженням апелянта відповідач не підпадає під критерії визначені додатком 3 до постанови КМУ від 15.07.2020 № 611, а тому підстави для здійснення нарахування позивачу орендної плати за договором у розмірі 25% відсутні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/1241/21; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 у справі № 911/1241/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

07.07.2022 матеріали справи № 911/1241/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 у справі № 911/1241/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 31.08.2022; учасникам апеляційного провадження встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до 29.07.2022.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та 29.07.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги відповідач вказував на те, що в період з 17.03.2020 по 14.06.2020 треті особи не мали доступу до приміщення у зв`язку із тимчасовим зупиненням діяльності пункту пропуску через державний кордон в пасажирському терміналі «D», відтак відповідач був позбавлений можливості здійснювати діяльність в закритому пункті пропуску через державний кордон; позивач безпідставно ототожнює поняття доступу до орендованого майна із можливістю його використання; орендна плата у спірний період розрахована відповідно до Методики, що спростовує твердження апелянта про те, що відповідач не підпадає під критерії визначені додатком 3 до постанови КМУ від 15.07.2020 № 611.

30.08.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, які були сформовані в системі "Електронний суд" 30.08.2022.

В обґрунтування наведених заперечень позивач вказує на безпідставність тверджень відповідача про закриття у період з 17.03.2020 по 14.06.2020 пункту пропуску через державний кордон та заборону доступу третіх осіб до терміналу «D»; у зв`язку із запровадження карантину КМУ були встановлені обмеження для осіб у перетині державного кордону, але не закриття прикордонного пропуску; помилковими та не підтвердженими належними доказами є твердження відповідача про відсутність можливості здійснювати діяльність в орендованому приміщенні, у зв`язку із закриттям пропуску через державний кордон та відсутністю доступу третіх осіб до орендованого майна; відповідач не входить до переліку суб`єктів, які відповідно до постанови КМУ № 611 від 15.07.2020 звільняються від орендної плати; відповідач не навів обґрунтувань, що сплата ним заборгованості з орендної плати свідчить про вчинення дій, спрямованих на визнання боргу; постанова КМУ від 15.07.2020 № 611 не застосовується до спірних правовідносин.

У судове засідання 31.08.2022 з`явилися представники сторін.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 29.08.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях), як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн", як орендарем, укладено договір оренди № 2277 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 2055 (надалі - договір), за умовами пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - частину приміщення № 78, площею 25,00 кв.м. на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. № 47578), що розміщене за адресою: Київська область, Бориспіль, Аеропорт та перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 28.02.2019 і становить за незалежною оцінкою 2 309 902,00 грн без ПДВ.

Згідно з пунктом 1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення фірмового магазину вітчизняного промислового підприємства - товаровиробника.

Відповідно до пункту 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати нотаріального посвідчення цього Договору та акта приймання-передавання майна.

23.09.2019 за актом приймання-передачі державного майна на виконання п. 1.1. договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину приміщення № 78, площею 25 кв.м. на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. № 47578), що розміщене за адресою: Київська область, Бориспіль, Аеропорт та перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Пунктами 3.1., 3.2. договору узгоджено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди майна, становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2019 року 123 390,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з положеннями пункту 3.3. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, зміни орендної ставки, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (пункт 3.5. договору).

За умовами пункту 3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.8. договору визначено, що надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв`язку з припиненням орендних правовідносин - поверненню орендарю.

Орендар зобов`язується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору (пункт 5.1. договору).

Згідно з п. 5.3. договору орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується призначення платежу за зразком, наведеним у п. 11 договору).

Цей договір укладено строком на десять років, що діє з 29.08.2019 до 28.08.2029 включно (пункт 10.1. договору).

Пунктом 10.7. договору сторонами погоджено, що цей договір буде достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар не сплачує орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату, а саме:

- за березень 2020 №76/628 від 31.03.2020 - 152 846,26 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 89 160,32 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30 % - 63 685,94 грн), який було частково олпачено відповідачем 21.04.2020 на суму 23 666,52 грн та 15.01.2021 на суму 9 203,64 грн. Отже, заборгованість перед позивачем за вказаний місяць становить 30 815,78 грн;

- за квітень 2020 № 76/836 від 30.04.2020 - 154 069,03 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 89 873,60 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30 % - 64 195,43 грн);

- за травень 2020 № 76/1036 від 31.05.2020 - 154 531,24 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 90 143,22 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30% - 64 388,02 грн);

- за червень 2020 № 76/1250 від 30.06.2020 - 154 840,30 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 90 323,51 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30 % - 64516,79 грн); який було частково оплачено 15.07.2020 на суму 32 258,40 грн. Отже, заборгованість перед позивачем становить 32 258,39 грн;

- за липень 2020 № 76/1448 від 31.07.2020 - 153 911,26 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 89 781,57 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30 % - 64 129,69 грн), який було оплачено повністю 14.08.2020.

- за серпень 2020 № 76/1605 від 31.08.2020 - 153 603,43 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 89 602,00 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30 % - 64 001,43 грн);

- за вересень 2020 № 76/1871 від 30.09.2020 - 154 371,46 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 90 050,02 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30 % - 64 321,44 грн);

- за жовтень 2020 № 76/2070 від 31.10.2020 - 155 915,17 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 90 950,52 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30 % - 64 964,65 грн);

- за листопад 2020 № 76/2195 від 30.11.2020 - 157 942,07 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 92 132,87 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30% - 65 809,20 грн), який було частково оплачено відповідачем 15.12.2020 на суму 16 452,30 грн. Отже, заборгованість перед становить 49 356,90 грн;

- за грудень 2020 № 76/2382 від 31.12.2020 - 159 363,54 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 92 962,07 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30 % - 66 401,47 грн), який було частково оплачено відповідачем 13.01.2021 на суму 16 600,37 грн. Отже, заборгованість перед позивачем становить 49 801,10 грн;

- за січень 2021 № 76/398 від 31.01.2021 - 161 435,27 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 94 170,57 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30 % - 67 264,70 грн), який було частково оплачено відповідачем 17.02.2021 на суму 16 816,18 грн. Отже, заборгованість перед позивачем становить 50 448,52 грн;

- за лютий 2021 № 76/652 від 28.02.2021 - 163 049,62 грн (з них сума ФДМУ 70 % - 95 112,28 грн; сума ДП МА "Бориспіль" 30% - 67 937,34 грн), який було частково оплачено відповідачем 15.03.2021 на суму 16 984,34 грн. Отже, заборгованість перед позивачем становить 50 953,00 грн.

Зазначені рахунки-фактури були отримані відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів та не заперечується відповідачем.

Банківськими виписками підтверджуються факт здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості.

Як вказує позивач, за період з березня 2020 по січень 2021, відповідач не здійснював у повному обсязі оплату орендної плати за укладеним сторонами договором, у зв`язку з чим в останнього утворилась заборгованість у розмірі 585 504,66 грн.

Листом від 16.03.2020 № 16/03-20-1 відповідач звернувся до третьої особи з проханням розглянути можливість не нараховувати орендну плату за договором протягом усього часу відсутності у відповідача можливості користування орендованим майном внаслідок дії обставин, за які Товариство не відповідає, зокрема до 03.04.2020 з можливим продовженням цього строку.

Листом від 28.09.2020 № 28092020/1 відповідач повторно звернувся до позивача та третьої особи з проханням зробити перерахунок орендної плати відповідно до постанови КМУ № 611 у розмірі 25 %.

Листом від 15.01.2021 № 15/014/21-1 відповідач втретє звернувся до позивача та третьої особи з проханням нараховувати орендну плату відповідно до постанови КМУ № 611 у розмірі 25 %.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з претензією від 20.01.2021 № 35-28/5-12 про сплату заборгованості у 30-ти денний термін з моменту отримання претензії, у відповідь на яку листом від 02.02.2021 № 02/02/2021-1 відповідач відмовив у сплаті заборгованості, посилаючись на впровадження карантину, а також наявність підстав для зменшення розміру орендної плати до 25 %.

У зв`язку з тим, що вимоги позивача були залишені без задоволення, посилаючись на невиконання відповідачем взятих на себе за укладеним сторонами договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 29.08.2019 № 2277 зобов`язань щодо сплати орендних платежів за період з березня 2020 року по січень 2021 року, останній звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства та вищевказані межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову частково, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Місцевий господарський суд, даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором оренди (найму), за яким, відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України), одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 761, ч. 1 ст. 762 ЦК України право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "Дафна Мей Юкрейн" договору оренди № 2277 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 29.08.2019 було спрямоване на отримання останнім в оренду приміщення та одночасного обов`язку по здійсненню оплати орендних платежів.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Як було зазначено вище, 23.09.2019 за актом приймання-передачі державного майна на виконання п. 1.1. договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину приміщення № 78, площею 25 кв.м. на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. № 47578), що розміщене за адресою: Київська область, Бориспіль, Аеропорт та перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Пунктами 1, 4 статті 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 3.1., 3.2. договору узгоджено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди майна, становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2019 року 123 390,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з положеннями пункту 3.3. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

За умовами пункту 3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2020 № 377) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 установлено з 12 березня до 22 травня 2020 року на усій території України карантин, зокрема, заборонено до 22.05.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Частиною 2 ст.286 Господарського кодексу України визначено, що орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Згідно до частин 4, 6 статті 762 ЦК України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини 6 статті 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-IX, який набрав чинності 18.04.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 ГК України, частин 4 та 6 статті 762 ЦК України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 228 "Питання перевезень авіаційним транспортом" заборонено з 12 год. 00 хв. 24.03.2020 до 22.05.2020 прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою та прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через ДП "МА "Бориспіль" або у разі неможливості прийняття та відправлення повітряних суден ДП "МА "Бориспіль" - через Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" як резервне.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" від 20.05.2020 № 392 установлено, що на період дії карантину забороняється прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують міжнародні пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через ДП "МА "Бориспіль" або у разі неможливості прийняття та відправлення повітряних суден ДП "МА "Бориспіль" - через Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" як резервне. У разі необхідності задоволення державних потреб прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, а також перевезення членів екіпажів морських та річкових суден, що прямують до/з місця своєї роботи, здійснюється за погодженням з відповідним міністерством. Цією постановою також передбачено, що у регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється з 15 червня прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення авіаційним транспортом.

Орендоване відповідачем приміщення розміщене на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" в аеропорту "Бориспіль", в межах пункту пропуску через державний кордон України, та використовується відповідачем для здійснення торгівельної діяльності - продажу одягу та аксесуарів власного виробництва, що підтверджується договором оренди від 29.08.2019 № 2277, актом приймання-передачі орендованого майна від 23.09.2019 та витягом з реєстру магазинів безмитної торгівлі № D/0088/00.

Згідно з наказом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" "Про межі території пункту пропуску" від 04.03.2019 № 01-07-3 територія 3-го поверху пасажирського терміналу "D" від лінії контролю на авіаційну безпеку до дверей для висадки/посадки пасажирів у нерухомих частинах авіаційних мостів, включаючи в себе зону обслуговування пасажирів на цьому поверсі, включено до меж пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення в аеропорту "Бориспіль".

Відповідно до ч. 1 ст. 420 Митного кодексу України магазин безмитної торгівлі - це спеціалізований торговельний заклад, розташований у пункті пропуску через державний кордон України, відкритому для міжнародного сполучення, а також на повітряному або водному транспортному засобі комерційного призначення, що виконує міжнародні рейси, та призначений для реалізації товарів, поміщених у митний режим безмитної торгівлі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, орендоване відповідачем за договором приміщення використовується як магазин (торгівельний об`єкт) та розміщене в пункті пропуску через державний кордон України, відкритому для міжнародного сполучення, а споживачами товарів магазину відповідача, розташованому у приміщенні, можуть бути виключно фізичні особи (відвідувачі), які є пасажирами міжнародних рейсів, що відправляються із пасажирського терміналу "D" в аеропорту "Бориспіль" та які пройшли прикордонний паспортний контроль.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 287-р від 14.03.2020 "Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з 17.03.2020 закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в Міжнародному аеропорту "Бориспіль".

Як вбачається з листа Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України від 16.04.2021 №23/2346-21-ВИХ, орендоване відповідачем приміщення немає окремого входу; протягом 17.03.2020-14.06.2020 прикордонний контроль учасників міжнародного руху в терміналі "D" не здійснювався; пункти пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного руху згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 287-р від 14.03.2020 було тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17.03.2020 до 14.06.2020.

Сертифікатом Торгово-промислової палати України № 3100-20-1107 від 24.06.2020 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчено, що карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України є форс-мажорною обставиною (період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): з 17.03.2020 до 15.06.2020).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність обставин щодо неможливості використання відповідачем в період з 17.03.2020 по 14.06.2020 орендованого за договором приміщення як фактично, так і для здійснення господарської діяльності, в розумінні ст. 283 Господарського кодексу України, з підстав, які не залежать від відповідача.

Отже, апеляційний господарський суд вважає доведеним факт відсутності у відповідача можливості здійснювати свою господарську діяльність у спірному приміщенні в період з 17.03.2020 по 14.06.2020.

Місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено твердження позивача про наявність у відповідача доступу до орендованого приміщення та можливості знаходитись в ньому, оскільки з листа Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України від 16.04.2021 № 23/2346-21-ВИХ вбачається, що з 17.03.2020 по 14.06.2020 прикорднний контроль учасників міжнародного руху в терміналі "D" не здійснювався, а орендоване відповідачем приміщення немає окремого входу.

Крім того, колегія суддів також зазначає, що вирішальним у даному випадку є не наявність доступу до приміщення, а відсутність можливості здійснювати господарську діяльність з огляду на обмеження, запровадженні Кабінетом Міністрів України.

Більше того, сертифікат Торгово-промислової палати України № 3100-20-1107 від 24.06.2020 є доказом наявності обставин непереборної сили, яким засвідчено форс-мажорні обставини відповідачу щодо обов`язку використовувати спірне орендоване приміщення, а відтак є підстави для звільнення орендаря від сплати орендної плати за період з 17.03.2020 до 14.06.2020.

З матеріалів справи не вбачається забезпечення позивачем у цей період доступу відповідачу до орендованого майна та фіксування проходу працівників останнього до приміщення терміналу "D" аеропорту.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок про наявність підстав для звільнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Дафна Мей Юкрейн" від плати за користування орендованим майном за договором в період з 17.03.2020 по 14.06.2020, відповідно до ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача орендної плати за договором за період з 17.03.2020 по 14.06.2020, а також залявених до стягнення штрафних санкцій за порушення строку оплати орендних платежів за вказаний період.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду у справах № 914/2264/17, 914/1248/18, 914/70/18 щодо застосування ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України також відхиляються колегією суддів, оскільки обставини даної справи не є релевантними до обставин вказаних позивачем справ, зокрема у зв`язку з тим, що судом у даному випадку встановлено обставини неможливості доступу в період з 17.03.2020 до 14.06.2020 до орендованого приміщення з огляду на його місце розташування, та крім того встановлену на державному рівні заборону здійснення відповідної господарської діяльності, що відповідно до Закону України від 13.04.2020 № 553-IX є безпосередньою підставою та визначальною умовою для застосування до орендаря ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України.

Щодо визначення розміру орендної плати, яка підлягала сплаті відповідачем за період з 01.03.2020 по 17.03.2020 та з 15.06.2020 по 28.02.2021, судом встановлено наступне.

Постановою № 611 врегульовані деякі питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, зокрема у пункті 1 цієї постанови передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі:

50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

За змістом додатку № 3 до Постанови № 611 "Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 25 відсотків", до цього переліку включено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення на території аеропортів торговельних об`єктів.

Як встановлено судом вище, орендоване відповідачем за договором приміщення використовується як магазин (торгівельний об`єкт) та розміщене в пункті пропуску через державний кордон України, відкритому для міжнародного сполучення.

За таких обставин, відповідач як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення на території аеропортів торговельних об`єктів, відповідно до додатку 3 Постанови № 611, має право на зниження орендної плати до 25 відсотків.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

З огляду на положення Постанови № 611 нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати.

За договором оренди орендодавцем державного майна є РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, отже, забезпечити нарахування орендної плати на період карантину може тільки орендодавець.

Оскільки Постанова № 611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається.

Водночас відповідач неодноразово звертався до позивача та третьої особи з листами від 16.03.2020 № 16/03-20-1, від 28.09.2020 № 28092020/1, від 15.01.2021 № 15/014/21-1 та від 02.02.2021 № 02/02/2021-1 з проханням зробити перерахунок орендної плати відповідно до постанови КМУ № 611 у розмірі 25 %.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що починаючи з дати встановлення карантину (12.03.2020) та на період його дії (зокрема протягом всього періоду, який є предметом розгляду у даній справі), орендна плата за договором № 2277 від 29.08.2019 підлягає нарахуванню та сплаті орендарем у розмірі 25% від суми встановленої за умовами договору орендної плати.

Водночас, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок орендної плати, колегія суддів вважає його обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що ґрунтується на нормах чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що отримання у користування об`єкту оренди відповідачем не заперечується, а позивачем належними та допустимими доказами доведено настання строку здійснення оплати за таке користування, водночас, суд дійшов висновку про правомірність нарахування орендної плати за період з 01.03.2020 по 17.03.2020 та з 15.06.2020 по 28.02.2021 у розмірі 25 %, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми основної заборгованості, з урахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність у відповідача перед позивачем заборгованості зі сплати орендних платежів, з огляду на що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, у частині 48 321,91 грн основного боргу судом правомірно закрито проваження у справі на підставі норми п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Твердження позивача про те, що сплата відповідачем основного боргу свідчить про визнання ним заявлених позовних вимог щодо орендної плати за договором та її розміру в повному обсязі обґрунтовано відхилені, оскільки, як вже зазначено вище, протягом розгляду справи відповідач заперечив наявність заборгованості по сплаті орендної плати за договором, а перерахування відповідачем грошових коштів 28.05.2021 в якості оплати за виставленими позивачем рахунками зумовлене невизнанням позивачем та третьою особою права відповідача на зменшення розміру орендної плати, а також ймовірністю ініціювання орендодавцем розірвання договору оренди відповідно до положень п. 10.7. договору.

Крім того, суд зазначає, що надання відповідної знижки на сплату орендної плати згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020, передбачене для орендарів нерухомого державного майна, орендна плата для яких розрахована відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (що у даному випадку підтверджено орендодавцем в письмових поясненнях від 15.09.2021), без диференціації відсоткової ставки орендної плати, погодженої орендодавцем та орендарем у договорі оренди.

У зв`язку з цим суд вважає спростовними доводи позивача та орендодавця про те, що застосування до відповідача ставки орендної плати за договором в розмірі 6 % виключає можливість нарахування орендної плати для такого орендаря в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідача 32 727,82 грн пені за загальний період з 16.04.2020 по 05.04.2021.

Частинами першою та другою статті 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За змістом статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

В силу статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Пунктом 3.7. договору оренди передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 3.7. договору.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий зроблено без урахування права відповідача на зменшення розміру орендної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020, а відтак за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 3 148, 01 грн.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача на свою користь 17 608,82 грн інфляційних втрат та 7 949,98 3 % річних інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та втрат від інфляції за заявлений позивачем період прострочення, враховуючи здійснені оплати та дати, з яких зобов`язання можна вважати простроченими, а також з урахуванням права відповідача на зменшення розміру орендної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість заявлених до стягнення сум, з огляду на що вимоги позивача про стягнення з відповідача 931, 66 грн 3% річних та 4 101, 74 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню частково за розрахунком суду.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази та вимоги законодавства, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення первісного позову частково та відмову у зщаждоволенні заявлених зустрічних позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 у справі № 911/1241/21 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 у справі № 911/1241/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 у справі № 911/1241/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/1241/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено: 08.09.2022.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз