ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. Справа№ 910/9269/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 20.07.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 (повний текст рішення підписано 16.09.2020)

у справі №910/9269/21 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про скасування оперативно-господарської санкції

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско» (далі - позивач, ТОВ «ЕК «Кроско») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - відповідач, ПрАТ «АК «Київводоканал») про скасування оперативно-господарської санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що умови на скид видаються на один рік. На думку позивача, оскільки Умови на скид №271 були видані 30.01.2019, то строк їх дії закінчився 30.01.2020, та, відповідно, 30.01.2021 (з урахуванням подовження Умов на наступний рік), що не узгоджується з висновком відповідача про закінчення строку дії Умов 10.01.2021. Враховуючи викладені обставини, позивач просить суд скасувати оперативно-господарську санкцію на суму 51899,23 грн, яка визначена відповідачем у розрахунку №15/ВУ-Ф-06/177-02-2021р.

Заперечуючи проти позову, відповідач у своєму відзиві на позов вказав, що ним правомірно нараховано позивачу плату у розмірі 51899,23 грн, так як в період з 11.01.2021 по 11.02.2021 відповідач здійснював скид стічних вод в каналізацію без чинних Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/9269/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/9269/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 апеляційну скаргу ТОВ «ЕК «Кроско» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/9269/21 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

19.11.2021 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/9269/21, справу призначено до розгляду на 27.01.2022. Витребувано у Господарського суду матеріали справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі позивача, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях позивача, а рішення місцевого господарського суду від 07.09.2021 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судове засідання 27.01.2022 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному.

Після виходу судді з лікарняного, ухвалою суду від 07.02.2022, розгляд справи №925/382/21 призначено на 24.03.2022.

Однак, судове засідання 24.03.2022 не відбулося, оскільки Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 18 04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні, зокрема до 23 серпня 2022 року.

Відповідно до п. 1 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» встановлено тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 справу призначено до розгляду на 20.07.2022.

У судове засідання 20.07.2022 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник ТОВ «ЕК «Кроско» у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив їх задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник ПрАТ «АК «Київводоканал» у судовому засіданні надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції 24.10.2018 між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско» (споживач) укладено Договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №19816/5-09-Т, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується надавати споживачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему централізованого відведення міста Києва за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення, та на підставі пред`явлених споживачем вимог до скиду стічних вод у систему централізованого водовідведення міста Києва, а споживач зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому послуг на умовах цього договору та дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 №316, Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 №1879, а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

У п. 1.4 Договору на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №19816/5-09-Т від 24.10.2018 зазначено, що споживач забезпечує наявність та своєчасне подовження Вимог до скиду стічних вод згідно з вимогами чинного законодавства (за виключенням передбачених законодавством випадків, коли споживачу не потрібно отримувати Вимог до скиду стічних вод), а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Відповідно до п. 3.3.13 Договору на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №19816/5-09-Т від 24.10.2018 споживач зобов`язується своєчасно продовжувати у встановленому порядку Вимог до скиду стічних вод, утримувати в належному технічному та санітарному стані мережі та обладнання.

Згідно з п. 4.12 Договору на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №19816/5-09-Т від 24.10.2018 у разі порушення споживачем п.п. 1.2, 1.4 договору останній сплачує постачальнику плату за скид стічних вод без чинних вимог до скиду стічних вод, яка нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 7.1 Договору на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №19816/5-09-Т від 24.10.2018 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 01.07.2021.

З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати Умови на скид стічних вод в міську систему каналізації на об`єкт, розташований за адресою: м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корпус 37.

Розглянувши вказану заяву позивача у строк, встановлений у п. 3.3.3 Правил №1879, відповідач видав Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско» Умови на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва №271 від 30.01.2019; строк дії - до 10.01.2020.

21.01.2020 позивачем було подано відповідачу лист №13 від 14.01.2020 про подовження Умов на скид стічних вод в міську систему каналізації.

На підставі вказаного листа відповідачем було подовжено Умови на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва до 10.01.2021, про що зроблено відповідний напис на Умовах.

12.02.2021 позивачем подано відповідачу лист №11 від 05.02.2021 про подовження Умов на скид стічних вод в міську систему каналізації.

З огляду на пропуск позивачем місячного терміну для подовження існуючих умов (п. 3.3.2 Правил №1879), відповідачем було видано позивачу нові Умови на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва №514 від 24.02.2021 (строк дії - до 12.02.2022).

Оскільки у період з 11.01.2021 по 11.02.2021 позивач скидав стічні води без діючих (чинних) Умов на скид, відповідач надіслав позивачу лист-попередження від 17.03.2021, в якому вимагав сплатити плату у розмірі 51899,23 грн (відповідно до розрахунку 15/ВУ-Ф-06/177-02-2021).

Листом від 30.04.2021 вих. №24 позивач повідомив відповідача про те, що порушення строків подовження Умов обумовлено тим, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско», яка є єдиною працюючою особою на підприємстві та якій 71 рік, майже весь листопад-грудень 2021 року тяжко хворіла на Covid-19, а 18.01.2021 зламала ногу, в результаті чого більше 2 місяців не могла нормально пересуватися, але не зважаючи на перелом 05.02.2021 приїхала на таксі та кинула в скриньку заявку на подовження Умов на скид.

За таких обставин позивач просив відповідача скасувати застосовану санкцію у вигляді сплати грошових коштів у сумі 51899,23 грн.

Листом від 14.05.2021 відповідач повідомив позивача про необхідність сплатити грошові кошти у розмірі 51899,23 грн.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, позивач зазначає, що умови на скид видаються на один рік. На думку позивача, оскільки Умови на скид №271 були видані 30.01.2019, то строк їх дії закінчився 30.01.2020, та, відповідно, 30.01.2021 (з урахуванням продовження Умов на наступний рік), що не узгоджується з висновком відповідача про закінчення строку дії Умов 10.01.2021.

При цьому, позивач погоджується з тим, що ним було пропущено строк на отримання Умов на скид стічних вод, але такий строк, за його доводами не є з 11.01.2021 по 11.02.2021, а є строком з 21.01.2021 по 11.02.2021, або з 29.01.2020 до 11.02.2021. Враховуючи зазначене, позивач просив скасувати оперативно-господарську санкцію на суму 51899,23 грн, яка визначена відповідачем у розрахунку №15/ВУ-Ф-06/177-02-2021р.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила), які є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 № 1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила № 1879), які зареєстровано в Головному управлінні юстиції у місті Києві 17.10.2011 за № 44/903, які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Відповідно до п. 1.7 Правил №1879 стічні води можуть бути прийняті у міську каналізацію, якщо мережі та споруди Абонента побудовані відповідно до проекту, розробленого згідно з виданими Водоканалом технічними умовами (далі - ТУ) на приєднання до міської каналізації, прийняті в експлуатацію згідно з вимогами Державних будівельних норм, Абонентом одержані Умови на скид та укладений Договір на послуги водопостачання та водовідведення.

Згідно з пунктом 2.4 Правил №1879 абоненти зобов`язані, зокрема, отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Відповідно до п. 3.3.1 Правил №1879 абоненти зобов`язані отримати у Водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2.

У п. 3.3.2 Правил №1879 зазначено, що для отримання Умов на скид абонент повинен звернутись до Водоканалу для їх оформлення та надати наступні документи:

- письмовий запит (у разі подовження Умов на скид - за один місяць до закінчення строку дії попередніх);

- генплан Абонента у Масштабі 1:500 з нанесеною каналізаційною мережею, затверджений керівником Абонента та завірений печаткою з у двох примірниках;

- паспорт водного господарства, до якого входять: а) загальні відомості про Абонента; б) пояснювальна записка; в) нормативні розрахунки водоспоживання та водовідведення; г) баланс водоспоживання та водовідведення; д) розшифровка стічних вод; е) акт розмежування балансової належності каналізаційних мереж; є) дані про ЛОС та/або КОС; ж) перелік субабонентів; з) дані про утилізацію осадів КОС, їх зберігання згідно з паспортом місця видалення відходів (МВВ) та їх вивезення; й) інші документи, що пов`язані зі скиданням стічних вод Абонента,

Згідно з п. 3.3.3 Правил №1879 Водоканал в місячний строк з моменту отримання необхідних документів розглядає їх і видає Умови на скид.

Відповідно до п. 3.3.4 Правил №1879 Умови на скид видаються на один рік.

У п. 3.3.5 Правил №1879 зазначено, якщо Абонентом заявлено про відсутність змін у його водовідведенні Умови на скид на наступний рік подовжуються. Абонент повинен звернутися до Водоканалу із письмовим запитом про подовження Умов на скид за один місяць до закінчення строку їх дії.

Як зазначалося вище та встановлено судом, 10.01.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати Умови на скид стічних вод в міську систему каналізації на об`єкт, розташований за адресою: м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корпус 37.

Розглянувши вказану заяву позивача у строк, встановлений у п. 3.3.3 Правил №1879, відповідач видав Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско» Умови на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва №271 від 30.01.2019; строк дії - до 10.01.2020.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що строк початку дії Умов на скид стічних вод розпочинається з дати подання споживачем первинної заявки, що зумовлено необхідністю уникнення скиду стічних вод споживачем без умов на скид після подання відповідної заявки. Отже, оскільки позивач подав первинну заявку 10.01.2019, Умови на скид стічних вод діяли по 10.01.2020 (про що зазначено на Умовах №271 від 30.01.2019).

21.01.2020 позивачем було подано відповідачу лист №13 від 14.01.2020 про подовження Умов на скид стічних вод в міську систему каналізації.

На підставі вказаного листа відповідачем було подовжено Умови на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва до 10.01.2021, про що зроблено відповідний напис на Умовах.

Отже, місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку, що вказані Умови №271 та інформація, вказана на них, є достовірною, так як в матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем вказаних умов (в тому числі щодо строку їх чинності), а також відсутні докази будь-яких заперечень позивача з січня 2019 року щодо строку дії Умов №271 (з урахуванням їх подовження до 10.01.2021).

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем подано відповідачу лист №11 від 05.02.2021 про подовження Умов на скид стічних вод в міську систему каналізації саме 11.02.2021. Отже, з огляду на пропуск позивачем місячного терміну для подовження існуючих умов (п. 3.3.2 Правил №1879), відповідачем було видано позивачу нові Умови на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва №514 від 24.02.2021 (строк дії - до 12.02.2022).

Відповідно до п. 8.1 Правил №1879 абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що оскільки у період з 11.01.2021 по 11.02.2021 позивач скидав стічні води без діючих (чинних) Умов на скид, відповідач надіслав позивачу лист-попередження від 17.03.2021, в якому вимагав сплатити плату у розмірі 51899,23 грн (відповідно до розрахунку 15/ВУ-Ф-06/177-02-2021).

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, плата за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів вноситься підприємствами згідно з розрахунками водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором.

Відповідно до пункту 8.6 Правил № 1879 при порушенні цих Правил та Правил користування № 190 водоканал: за період самовільного (при відсутності чинного договору) користування міською каналізацією виконує розрахунок обсягу стічних вод згідно з пунктом 7.8 розділу 7 цих Правил з моменту початку такого користування, але за період не більше трьох років і до усунення порушення; має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, зокрема, у разі відсутності у абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Приписами ст. 217 Господарського кодексу України встановлено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 219 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватись оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Пунктом 8.1 Правил № 1879 передбачена відповідальність абонента за скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії у п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач в порушення Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва №1879, затверджених розпорядженням від 12.10.2011 Київською міською радою (Київської міської державної адміністрації), в період з 11.01.2021 по 11.02.2021 (включно) здійснював скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод, що, в свою чергу, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої пунктом 8.1 Правил № 1879, а саме, сплати відповідачем у п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Судова колегія відхиляє доводи скаржника, як на підставу для скасування застосованої санкції з посиланням на лист від 30.04.2021 вих. №24 яким позивач повідомив відповідача про те, що порушення строків подовження Умов обумовлено тим, що директор ТОВ «ЕК «Кроско», яка є єдиною працюючою особою на підприємстві та якій 71 рік, майже весь листопад-грудень 2021 року тяжко хворіла на Covid-19, а 18.01.2021 зламала ногу, в результаті чого більше 2 місяців не могла нормально пересуватися, але не зважаючи на перелом 05.02.2021 приїхала на таксі та кинула в скриньку заявку на подовження Умов на скид.

Вказані обставини не можуть бути підставою для скасування оперативно-господарської санкції.

На переконання колегії суддів, позивачем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було доведено суду належними та допустимими доказами наявності обставин, зокрема про те, що ним було пропущено строк на отримання Умов на скид стічних вод, але такий строк не є з 11.01.2021 по 11.02.2021 як визначено відповідачем, а є строком з 21.01.2021 по 11.02.2021, або з 29.01.2020 до 11.02.2021, та не доведено обставин, що є підставами для скасування застосованої відповідачем оперативно-господарської санкції.

Судом апеляційної інстанції порушень в розрахунку відповідача оперативно-господарської санкції не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, про відмову у задоволенні даного позову про скасування оперативно-господарської санкції.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі позивача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско» слід відмовити, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/9269/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/9269/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги (судовий збір) покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Кроско».

4. Матеріали справи №910/9269/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 07.09.2022 після виходу суддів з відпусток.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік