ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2022 р. Справа№ 903/181/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача-1: не з`явились;

від відповідача-2: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 (повний текст рішення складено 23.10.2021)

у справі № 903/181/21 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Іванчука Олексія Івановича

до 1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

2) державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни

про визнання припиненим договору, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року Фізична особа-підприємець Іванчук Олексій Іванович звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. про визнання припиненим іпотечного договору, укладеного 07.12.2007 між підприємцем Іванчуком О.І. та АБ "Брокбізнесбанк" на забезпечення кредитного договору №27/07 від 07.12.2007, та зобов`язання реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до Державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС село Павлівка, вул. Шкільна 2А, Іваничівського району, Волинської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що станом на 22.05.2013 ним виконано всі зобов`язання по кредитному договору № 27/07 від 07.12.2007. Вказані обставини встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №903/410/20. Враховуючи, що основне зобов`язання припинено у зв`язку з відсутністю заборгованості, тому укладений 07.12.2007 іпотечний договір підлягає припиненню, а відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.03.2021 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Іванчука Олексія Івановича до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни про визнання припиненим іпотечного договору та зобов`язання вчинити дії з додатками передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст рішень господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 позов Фізичної особи - підприємця Іванчука Олексія Івановича задоволено в частині зобов`язання реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС (Волинська обл., Іваничівський р-н, село Павлівка, вул. Шкільна, 2а ).

Зобов`язано реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС (Волинська обл., Іваничівський р-н, село Павлівка, вул. Шкільна, 2а ).

Стягнуто з державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни на користь Іванчука Олексія Івановича судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

В частині вимоги заявленої до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим іпотечного договору закрито провадження у справі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС (Волинська обл., Іваничівський р-н, село Павлівка, вул. Шкільна, 2а), суд зазначив, що, оскільки кредитна заборгованість відсутня, тому підстав для відмови у знятті заборони на відчуження заставленого майна згідно з іпотечним договором від 07.12.2007 немає.

Закриваючи провадження у справі в частині вимоги заявленої до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим іпотечного договору, суд зазначив, що у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №903/410/20 встановлено, що у ФОП Іванчука О.І. заборгованість за кредитним договором №27/07 від 07.12.2007 відсутня. Також, вказаним судовим рішенням встановлено припинення зобов`язання ФОП Іванчука О.І. перед АТ "Брокбізнесбанк" за договором іпотеки від 07.12.2007, зважаючи на повне виконання основного зобов`язання. У зв`язку з чим, станом на момент звернення позивача до господарського суду з позовом, предмет позову був відсутній в частині визнання припиненим іпотечного договору, укладеного 07.12.2007 між підприємцем Іванчук О.І. та АБ "Брокбізнесбанк" на забезпечення кредитного договору № 27/07 від 07.12.2007.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, державний нотаріус Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмила Степанівна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 та направити справу на новий розгляд до Господарського суду Волинської області, а у випадку не направлення справи на новий розгляд до іншого суду за встановленою підсудністю - відмовити в позові в частині позовних вимог до державного нотаріуса.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що спір у справі розглянутий судом першої інстанції з порушенням положень частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України. Державний нотаріус зазначає, що не знала про порушення правил виключної підсудності, оскільки не отримувала позовної заяви.

Скаржник стверджує, що у разі якщо предмет спору відсутній станом на час звернення позивача з позовом, то суд повинен відмовити в позові, а не закривати провадження у справі. Проте, на думку апелянта, предмет спору існував як на час звернення позивача з позовом до суду, так і продовжував існувати на час постановлення судом рішення у справі.

Апелянт наголошує, що у нього не було підстав вчиняти реєстраційну дію щодо припинення обтяження забороною у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки позивач не звертався до нього як реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення обтяження майна, не подав документів необхідних для державної реєстрації припинення обтяження майна, не сплатив адміністративний збір.

Державний нотаріус зазначає, що у нього не було правових підстав знімати заборону відчуження нерухомого майна, оскільки рішення Господарського суд міста Києва від 07.12.2020 у справі №903/410/20 не могло слугувати достатнім доказом для зняття заборони.

Державний нотаріус вважає, що не являється належним відповідачем у даній справі, у зв`язку з чим, позивач обрав неправильний спосіб захисту.

Узагальнені доводи відзиву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у своєму відзиві, наданому до суду 01.02.2022, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач-1 вказує, що відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 15.10.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1000818 про державну реєстрацію припинення АТ "Брокбізнесбанк", як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Оскільки повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як ліквідатора АТ "Брокбізнесбанк", припинено, тому і повноваження Уповноваженої особи, які були делеговані Фондом гарантування, також припинено.

Відповідач-1 зазначає, що заборгованість за кредитним договором 07.12.2007 №27/07, укладеним між АТ "Брокбізнесбанк" та ФОП Іванчук О.І., погашено.

Відповідач-1 стверджує, що Фонд гарантування не є правонаступником банку, а відповідно не є стороною договорів, які укладалися з банком, також не є обтяжувачем. У зв`язку з чим, вимоги до Фонду гарантування про визнання припиненими зобов`язань за договором застави та визнання припиненими обтяжень є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи відзиву Фізичної особи - підприємця Іванчука Олексія Івановича на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, ФОП Іванчук Олексій Іванович у своєму відзиві, наданому до суду 28.01.2022, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що правила виключної підсудності (ч. 3 ст. 30 ГПК України) не поширюються на позови, що виникають із зобов`язань щодо прав на нерухоме майно (найм, оренда, застава, іпотека тощо). До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.

Позивач вказує, що у нотаріуса були всі підстави для внесення до Державного реєстру інформації про припинення обтяження на АЗС, оскільки у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №903/410/20, яке набрало законної сили, встановлено відсутність у ФОП Іванчука О.І. заборгованість за кредитним договором № 27/07 від 07.12.2007 та припинення зобов`язання ФОП Іванчука О.І. перед AT «Брокбізнесбанк» за договором кредиту та договором іпотеки від 07.12.2007. Приймаючи до уваги те, що банк ліквідований і зобов`язання перед банком виконанні, тому відповідно до п. 6.2 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003, іпотека є припиненою.

Фізична особа - підприємець Іванчук Олексій Іванович звертає увагу, що апелянт був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак не скористався своїм правом бути присутнім у судових засіданнях та подати процесуальні документи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 апеляційну скаргу Державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від поновлено державному нотаріусу Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилі Степанівні пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2022. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 та справу призначено до розгляду 16.02.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 продовжено строк розгляду апеляційної скарги державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 та відкладено розгляд справи на 16.03.2022.

Судове засідання призначене на 16.03.2022 у справі №903/181/21 не відбулося у зв`язку з введенням воєнного стану із 24.02.2022 строком на 30 діб, через військову агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 на 01.06.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 розгляд апеляційної скарги державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 відкладено на 04.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 розгляд справи відкладено на 05.09.2022.

Явка представників сторін

17.08.2022 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи - підприємця Іванчук Олексія Івановича надійшло клопотання, в якому позивач просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач-1 та відповідач-2 у судове засідання, призначене на 05.09.2022, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення та роздруківкою із сайту «Укрпошта», наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, беручи до уваги, що явка учасників сторін обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

07.12.2007 між Фізичною особою-підприємцем Іванчуком Олексієм Івановичем (позичальник) та АБ "Брокбізнесбанк" (банк) укладено кредитний договір №27/07 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п.п. 1.1.1 - 1.1.3 кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 500 000,00 грн. Термін користування кредитом встановлений до 05.12.2008, а процентна ставка за користування кредитом становить 17 % річних.

Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 07.12.2007 між ФОП Іванчуком О.І. (іпотекодавець) та АБ "Брокбізнесбанк" (банк) укладено іпотечний договір (далі - договір іпотеки). Згідно з умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання основного зобов`язання, що випливає з кредитного договору №27/07 від 07.12.2007, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки, яким виступає автозаправочна станція (під літерою А-1) загальною площею 19,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, с. Павлівка, вул. Шкільна, буд. 2а (розділ 1).

Фізична особа-підприємець Іванчук Олексій Іванович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Депт Фінанс" про визнання припиненим іпотечного договору укладеного на забезпечення кредитного договору від 07.12.2007 № 27/07.

В обґрунтування позовних вимог ФОП Іванчук О.І. вказав, що його зобов`язання за іпотечним договором від 07.12.2007, укладеним із АБ «Брокбізнесбанк» на забезпечення виконання кредитного договору № 27/07 від 07.12.2007, припинилось внаслідок виконання ним, як позичальником, основного зобов`язання перед банком. Проте, обтяження нерухомого майна за вказаним іпотечним договором банком не було знято. У подальшому, 19.04.2019 між АБ «Брокбізнесбанк» та ТОВ "ФК "Депт Фінанс" укладено договір про відступлення прав вимоги № 308 зокрема, щодо зобов`язань ФОП Іванчука О.І. за кредитним та іпотечним договорами. У позові, посилаючись на ст. 17 Закону України "Про іпотеку", позивач просив визнати припиненим іпотечний договір від 07.12.2007, укладений між ФОП Іванчуком О.І. та АБ «Брокбізнесбанк».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №903/410/20 відмовлено у позові ФОП Іванчука О.І.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вказав, що згідно з договором про відступлення права вимоги від 15.04.2019 № 308 та реєстру боржників право вимоги за ФОП Іванчук О.І. на користь ТОВ ФК "Депт Фінанс" АТ "Брокбізнесбанк" не було відступлене.

Також, у вказаному рішенні суд зазначив, що у ФОП Іванчука О.І. заборгованість за кредитним договором №27/07 від 07.12.2007 - відсутня. Крім того, судом встановлено факт припинення зобов`язання ФОП Іванчука О.І. перед АТ "Брокбізнесбанк" за договором іпотеки від 07.12.2007.

10.02.2021 позивач звернувся до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни із заявою про зняття заборони за договором іпотеки, в якій вказав на погашення кредитного договору №27/07 від 07.12.2007 та припинення зобов`язання ФОП Іванчука О.І. перед АТ "Брокбізнесбанк" за договором іпотеки від 07.12.2007, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі № 903/410/20.

10.02.2021 державний нотаріус Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, пославшись на відсутність повідомлення установи банку про погашення кредиту, повідомлення про припинення іпотечного договору та те, що рішенням господарського суду не визнано припинення іпотечного договору.

Звертаючись з позовною заявою, позивач просив визнати припиненим іпотечний договір, укладений 07.12.2007 між підприємцем Іванчук О.І. та АБ "Брокбізнесбанк" на забезпечення кредитного договору №27/07 від 07.12.2007 та зобов`язати реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до Державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС село Павлівка, вул. Шкільна 2А, Іваничівського району, Волинської області.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 позов Фізичної особи - підприємця Іванчука Олексія Івановича задоволено в частині зобов`язання реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС (Волинська обл., Іваничівський р-н, село Павлівка, вул. Шкільна, 2а).

Зобов`язано реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС (Волинська обл., Іваничівський р-н, село Павлівка, вул. Шкільна, 2а).

Стягнуто з державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни на користь Іванчука Олексія Івановича судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

У частині вимоги заявленої до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим іпотечного договору закрито провадження у справі.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі в частині вимоги заявленої до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим іпотечного договору, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

07.12.2007 між Фізичною особою-підприємцем Іванчуком Олексієм Івановичем (позичальник) та АБ "Брокбізнесбанк" (банк) укладено кредитний договір №27/07 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п.п. 1.1.1 - 1.1.3 кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 500 000,00 грн. Термін користування кредитом встановлений до 05.12.2008, а процентна ставка за користування кредитом становить 17 % річних.

07.12.2007 між ФОП Іванчуком О.І. (іпотекодавець) та АБ "Брокбізнесбанк" (банк) укладено іпотечний договір (далі - договір іпотеки). Згідно з умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання основного зобов`язання, що випливає з кредитного договору №27/07 від 07.12.2007, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки, яким виступає автозаправочна станція (під літерою А-1) загальною площею 19,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, с. Павлівка, вул. Шкільна, буд. 2а (розділ 1).

Пунктом 10.3 іпотечного договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником основного зобов`язання за кредитним договором №27/07 від 07.12.2007.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі № 903/410/20, яке набрало законної, встановлено що у ФОП Іванчука О.І. заборгованість за кредитним договором №27/07 від 07.12.2007 відсутня. Також, вказаним судовим рішенням встановлено припиненим зобов`язання ФОП Іванчука О.І. перед АТ "Брокбізнесбанк" за договором іпотеки від 07.12.2007, зважаючи на повне виконання основного зобов`язання.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі № 903/410/20, яке набрало законної сили у встановленому порядку, не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити.

Отже, не потребує доказуванню при розгляді цієї справи встановлений у вказаному судовому рішенні факт припинення іпотечного договору від 07.12.2007, у зв`язку з повним виконанням кредитного договору №27/07 від 07.12.2007.

Враховуючи вказане вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що станом на дату звернення до господарського суду з даним позовом 12.03.2021 предмет спору в частинні визнання припиненим іпотечного договору від 07.12.2007 не існував.

Водночас, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про закриття провадження в частині визнання припиненим іпотечного договору, укладеного 07.12.2007 між підприємцем Іванчук О.І. та АБ "Брокбізнесбанк" на забезпечення кредитного договору від 07.12.2007 року № 27/07, оскільки закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04.

Відтак, враховуючи, що станом на момент звернення позивача до господарського суду з даним позовом 12.03.2021 (згідно відбитку штампу канцелярії суду) був відсутній предмет позову в частині визнання припиненим іпотечного договору, укладеного 07.12.2007 між підприємцем Іванчук О.І. та АБ "Брокбізнесбанк" на забезпечення кредитного договору від 07.12.2007 року № 27/07, тому в частині позовної вимоги заявленої до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим іпотечного договору слід відмовити, а не закрити. Отже, рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до Державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС (Волинська обл., Іваничівський р-н, село Павлівка, вул. Шкільна, 2а), слід зазначити наступне.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження (ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Частиною 3 статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що заявниками можуть бути: зокрема власник для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на таку земельну ділянку.

Відповідно до пункту 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Положення підпунктів 5.1 пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачають, що нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, при припиненні (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); та за рішенням суду.

Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача (ч. 5 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Таким чином, разом з припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, так як всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

Суд першої інстанції встановив, що Фізична особа - підприємець Іванчук Олексій Іванович звернувся до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області Кононенко Л.С. із заявою, в якій просив зняти заборону на відчуження заставленого майна, надавши рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі № 903/410/20.

10.02.2021 державний нотаріус Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, пославшись на те, що не надано повідомлення установи банку про погашення кредиту, повідомлення про припинення іпотечного договору та рішенням господарського суду не визнано припинення іпотечного договору.

Однак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відмова державного нотаріуса є необґрунтованою, з огляду на наступне.

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ "Брокбізнесбанк". Станом на час звернення позивача до нотаріуса, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення АТ "Брокбізнесбанк" як юридичної особи.

Таким чином, враховуючи те, що АТ "Брокбізнесбанк" припинило свою дію як юридична особа, тому надати повідомлення установи банку про погашення кредиту та повідомлення про припинення іпотечного договору є неможливим.

Водночас, у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.12.2007 у справі № 903/410/20, яке набрало законної, встановлено, що у ФОП Іванчука Олексія Івановича заборгованість за кредитним договором №27/07 від 07.12.2007 відсутня. Також, встановлено припиненим зобов`язання ФОП Іванчука Олексія Івановича перед АТ "Брокбізнесбанк" за договором іпотеки від 07.12.2007, у зв`язку із повним виконанням основного зобов`язання.

Відтак, з огляду на те, що рішенням суду у справі № 903/410/20 встановлено, що кредитна заборгованість відсутня, тому підстав для відмови у знятті заборони на відчуження заставленого майна відповідно до іпотечного договору від 07.12.2007 немає.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до першої частини статті 1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Спорррінг і Льонрот проти Швеції" Європейський суд з прав людини звернув увагу, що принцип мирного володіння майном для держави означає не лише обов`язок утримуватися від дій, що можуть призвести до втручання у право особи на мирне володіння майном, а і певних позитивних дій, які необхідні та є умовами мирного володіння, що випливає з того, що держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції.

Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 1, ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, беручи до уваги вказані правові норми та зважаючи на припинення договору іпотеки від 07.12.2007, укладеного між ФОП Іванчуком Олексієм Івановичем та АТ "Брокбізнесбанк" та посвідченого Іваничівською державною нотаріальною конторою 07.12.2007, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС (Волинська обл., Іваничівський р-н, село Павлівка, вул. Шкільна, 2а).

Стосовно посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що він як нотаріус є неналежним відповідачем, в той час, як належним відповідачем являється Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» з 03.03.2014.

10.06.2019 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Брокбізнесбанк» подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 15.10.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1000818 про державну реєстрацію припинення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кредиторів до банку, що були незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними.

Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», припинено, а відповідно і повноваження Уповноваженої особи, які були делеговані Фондом гарантування, також припинено.

Відтак, приймаючи до уваги те, що Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» припинено як юридична особа та Фонд гарантування не є правонаступником банку, а відповідно не є стороною договору, які укладалися з банком, тому вимоги до Фонду гарантування є безпідставними. У той час, як позовна вимога до державного нотаріуса про зобов`язання реєстратора нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилу Степанівну внести до Державного реєстру інформацію про припинення обтяження на АЗС село Павлівка, вул. Шкільна 2А, Іваничівського району, Волинської області, відповідає ефективному способу захисту позивача на відновлення свого права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Щодо тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням положень частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі статтею 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживанням відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Однак, правила виключної підсудності (ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України) не поширюються на позови, що виникають із зобов`язань щодо прав на нерухоме майно (найм, оренда, застава, іпотека тощо). До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.10.2019 у справі №905/1732/18.

Таким чином, позовна заява розглянута Господарським судом міста Києва за належною підсудністю.

Стосовно доводів скаржника про те, що останній не знав підстав та предмету позову у зв`язку з неотриманням позовної заяви, суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Так, колегія суддів встановила, що в матеріалах справи наявні докази отримання скаржником ухвали Господарського суду Волинської області від 17.03.2021 (т. 1; а.с. 4) та ухвал Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 та від 21.05.2021 (т. 1; а.с. 117; 153), що підтверджується поштовими повідомленнями та роздруківкою з сайту «Укрпошта». Проте, апелянт своїм процесуальним правом на ознайомлення з матеріалами справи та участь у судових засіданнях не скористався, крім того, в апеляційній скарзі не навів обставин, які перешкоджали йому у вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, на переконання колегії суддів, рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 слід скасувати в частині закриття провадження у справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в частині позовної вимоги заявленої до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим іпотечного договору. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 слід залишити без змін, з урахуванням встановлених обставин, викладених у цій постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 підлягає частковому задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 слід скасувати в частині закриття провадження у справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в частині позовної вимоги заявленої до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим іпотечного договору. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 слід залишити без змін.

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 скасувати в частині закриття провадження у справі.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в частині позовної вимоги заявленої до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим іпотечного договору.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №903/181/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

Матеріали справи №903/181/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 06.09.2022.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім