СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Харків Справа № 922/2017/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Зубченко І.В. (доповідач), Склярук О.І., Шевель О.В.
при секретарі судового засідання: Романенко С.А.
за участю представників:
від позивача за первісним позовом: Мосейчук А.І., ордер №1084794 від 05.01.2022р.
від відповідача за первісним позовом: Рабінович М.П., ордер №1011087 від 10.02.2022р.
від відповідача-2 за зустрічним позовом: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, м.Харків (вх.№322 Х/3 від 02.02.2022р.)
на додаткову ухвалу господарського суду Харківської області
постановлену27.01.2021р. (повний текст складено та підписано 01.02.2021р. у м.Харкові)
за результатами розгляду заяви про у справі Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м.Львів розподіл та стягнення з позивача понесених судових витрат №922/2017/17 (суддя Аюпова Р.М.)
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, м.Харків
до Приватного акціонерного товариства Львівський холодокомбінат, м.Львів
прозаборону використання знаку для товарів і послуг та визнання дій незаконними
та за зустрічним позовомПриватного акціонерного товариства Львівський холодокомбінат, м.Львів

до відповідачів:1) Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, м.Харків; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю Хладопром, м.Харків
провизнання права попереднього користувача

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, м.Харків, позивач за первісним позовом, звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача за первісним позовом, Публічного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат», м.Львів, (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Львівський холодокомбінат), за змістом якого просило:

- заборонити незаконне використання з боку відповідача знаку для товарів і послуг "КАШТАН" відповідно до свідоцтва для товарів і послуг №19356 від 16.04.2001р.;

- заборонити відповідачу маркувати товар "морозиво" знаком для товарів і послуг "КАШТАН" відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг №19356 від 16.04.2001р.;

- визнати дії відповідача щодо використання знаку для товарів і послуг "КАШТАН" незаконними, у зв`язку з відсутністю права на використання знаку для товарів і послуг "КАШТАН", згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг №19356 від 16.04.2001р.

Під час нового розгляду справи Публічне акціонерне товариство Львівський холодокомбінат, м.Львів, звернулося до господарського суду Харківської області із зустрічним позовом до відповідача-1, Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, м.Харків, та відповідача-2, Товариства з обмеженою відповідальністю Хладопром, м.Харків, за змістом якого просило визнати за позивачем право попереднього користувача на словесне позначення "КАШТАН" для товару 30 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі - МКТП) "морозива" та послуг 35 класу МКТП "рекламування; керування справами; ділове адміністрування; діловодство" за свідоцтвом на знаки для товарів і послуг №19356.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.08.2018р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою місцевого господарського суду від 12.01.2021р. закрито провадження у справі №922/2017/17 з огляду на прийняття відмови Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром від первісного позову та прийняттям відмови Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" від зустрічного позову.

18.01.2021р. Приватним акціонерним товариством "Львівський холодокомбінат" подано до господарського суду Харківської області заяву про розподіл та стягнення судових витрат (вх.№986), в якій підприємство просило суд здійснити розподіл понесених відповідачем за первісним позовом витрат на правничу допомогу в розмірі 92.000,00грн. та витрат, пов`язаних з проведенням у справі судової експертизи, у розмірі 35.000,00грн.

Додатковою ухвалою господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. (повний текст складено та підписано 01.02.2021р.) у справі №922/2017/17 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" про розподіл та стягнення з позивача за первісним позовом понесених судових витрат (вх.№986 від 18.01.2021р.). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром на користь Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" 92.000,00грн. витрат на правову допомогу та 35.000,00грн. витрат, пов`язаних із проведенням у справі №922/2017/17 експертизи на замовлення.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. На переконання скаржника, ухвала суду першої підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги просить покласти на Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат".

Апелянт наголошує на тому, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, за наслідками неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та, як наслідок, підлягає скасуванню з огляду на сукупність наступних обставин:

- Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром отримало копію ухвали суду, якою було повідомлено про дату та час судового засідання, призначеного на 27.01.2021р., за 4 календарні дні до судового засідання. Місцевий господарський суд в ухвалі не зазначив про скорочення строку, передбаченого абз.1 ч.4 ст.120 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), що свідчить про безпідставний та незаконний розгляд процесуального питання за відсутності учасника справи, через його незавчасне повідомлення. Враховуючи той факт, що 24.01.2021р. на території України діяли посилені карантинні обмеження, підприємство фактично було позбавлене можливості розглянути подану Приватним акціонерним товариством "Львівський холодокомбінат" заяву про стягнення з позивача судових витрат, а також підготувати та подати мотивоване заперечення з цього питання;

- господарським судом першої інстанції не було розглянуто та враховано доводи Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром щодо невідповідності, безпідставності та суперечливості заявлених судових витрат;

- Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат", яке також є позивачем за зустрічним позовом, і відмовилось від зустрічного позову, у силу ч.3 ст.130 ГПК України не має законних підстав для стягнення судових витрат, адже у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються;

- станом на дату подання заяви про відмову від позову Товариством з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром було встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат" фактично задовольнило позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, а саме перестало незаконно використовувати знак для товарів і послуг «Каштан» відповідно до свідоцтва для товарів і послуг №19356 від 16.04.2001р. зазначене у контексті приписів ч.3 ст.130 ГПК України свідчить про відсутність законних підстав для стягнення судових витрат з позивача за первісним позовом;

- вимога про стягнення витрат, пов`язаних з проведенням у справі експертизи на замовлення, не підлягає задоволенню, оскільки висновок експерта за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності є неправдивим, оманливим, містить численні порушення законодавства та викликає обґрунтовані сумніви щодо повноти, законності та неупередженості експерта;

- надані на підтвердження понесених витрат докази не відповідають вимогам закону.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2021р. (повний текст складено та підписано 12.04.2021р.) (у складі колегії суддів: головуючий суддя Чернота Л.Ф., судді Бородіна Л.І., Радіонова О.О.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром задоволено частково. Додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. (повний текст складено та підписано 01.02.2021р.) у справі №922/2017/17 скасовано в частині задоволення заяви Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 92.000,00грн. Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених витрат відмовлено. У решті додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. у справі №922/2017/17 залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2021р., Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат" звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.07.2021р. касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2021р. у справі №922/2017/17 задоволено частково. Постанову суду апеляційної інстанції від 05.04.2021р. у справі №922/2017/17 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021р. (повний текст складено та підписано 11.11.2021р.) (у складі колегії суддів: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром задоволено частково. Додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. у справі №922/2017/17 скасовано в частині задоволення заяви Приватного акціонерного товариства Львівський холодокомбінат про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 92.000,00грн. Постановлено ухвалити в цій частині нове рішення. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства Львівський холодокомбінат про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 92.000,00грн. відмовлено. У решті додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. у справі №922/2017/17 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021р., Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат" звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 18.01.2022р. у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» задоволено частково. Постанову суду апеляційної інстанції від 01.11.2021р. у справі №922/2017/17 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

При цьому, направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд за змістом постанови зазначив наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром має обґрунтувати свої дії з відмови від позову, а суду належить надати відповідну оцінку такому обґрунтуванню. Водночас суд має дослідити й доводи Приватного акціонерного товариства Львівський холодокомбінат щодо необґрунтованості дій Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, пов`язаних із поданням позову та розглядом справи, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо. Разом з тим суду з урахуванням обставин даної справи та з метою повноти їх дослідження належало з`ясувати й пов`язаність спірних витрат із підготовкою, поданням та розглядом зустрічного позову та обґрунтованість відмови від нього. При цьому суд касаційної інстанції наголосив на необхідності надання оцінки діям позивача, які призвели до закриття провадження у справі, на предмет їх обґрунтованості або необґрунтованості у розумінні приписів, що містяться у ч.ч.5, 6 ст.130 ГПК України.

Матеріали справи №922/2017/17 надійшли на адресу Східного апеляційного господарського суду 02.02.2022р.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022р. для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Сгара Е.В., Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2022р. прийнято до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром на додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. (повний текст складено та підписано 01.02.2021р.) у справі №922/2017/17. Названою ухвалою, разом з іншим, зобов`язано сторін у справі у строк до 22.02.2022р. включно надати до суду письмові пояснення щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.01.2022р.

15.02.2022р. на адресу суду від Приватного акціонерного товариства Львівський холодокомбінат надійшли пояснення по справі (у межах визначеного судом строку), за змістом яких заявник просить у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром відмовити повністю, ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. залишити без змін. При цьому за змістом пояснень відповідач за первісним позовом звертає увагу судової колегії на наступне:

- позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром не могло не знати про: неузгодженість між підставами та предметом позову; повідомлення неправдивих відомостей щодо належності підприємству позивача на праві власності знаку «КАШТАН»; ненадання доказів нанесення знаку «КАШТАН» на упаковку морозива, виробником якого є відповідач, без дозволу з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром; не передання виключних прав власника знаку для товарів і послуг «КАШТАН» за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг №19356 від 16.04.2001р.;

- у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром про відмову від первісного позову не було наведено жодних обґрунтувань й підстав її подання, лише посилання на норми ГПК України, які передбачають таке право для позивача;

- безпідставним є твердження позивача за первісним позовом про задоволення відповідачем первісних позовних вимог шляхом зупинення використання Приватним акціонерним товариством Львівський холодокомбінат знаку «КАШТАН» на своїх упакуваннях з-під морозива, оскільки абсолютно усі упакування, які були подані до суду Товариством з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром і на які посилався позивач як на підтвердження порушення його прав, використовувалися Приватним акціонерним товариством Львівський холодокомбінат на момент подання заяви позивача за первісним позовом про відмову від позову. Доказів того, що Приватне акціонерне товариство Львівський холодокомбінат вчинило дії або відмовилося від вчинення дій, які б могли свідчити про визнання первісного позову, апелянтом не надано, а тому такі доводи є виключно припущеннями;

- припинення дії свідоцтва на знак для товарі і послуг «КАШТАН» №19356 від 16.04.2001р. судовим рішенням станом на день подання заяви про відмову від первісного позову у справі №922/2017/17 створювало всі умови для закриття провадження у справі №922/2017/17 через відсутність у ній предмета спору. Вимоги первісного позову були пов`язані з правами, які охоронялися та випливали із дії свідоцтва на знак для товарі і послуг №19356 від 16.04.2001р. Апелянт не спростовував шляхом надання відповідних доказів викладених обставин.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022р. на території України діє режим воєнного стану. Враховуючи наведене та приписи ст.3 Конституції України (якою унормовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю), а також з урахуванням активних військових дій та їх загрози у м.Харкові, з міркувань безпеки, доступ та відвідування співробітниками будівлі Східного апеляційного господарського суду обмежено, що обмежило й доступ до певних матеріалів справ та зумовило неможливість своєчасного розгляду апеляційної скарги у межах справи №922/2017/17.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром 02.05.2022р. отримано письмові пояснення по справі, які були направлені на адресу суду 22.02.2022р. (згідно поштового штемпеля, наявного на описі вкладення до цінного листа), тобто у межах визначеного судом строку. Згідно з резолютивною частиною пояснень апелянт просить скасувати повністю додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. у справі №922/2017/17 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі Приватному акціонерному товариству Львівський холодокомбінат у задоволенні заяви про стягнення судових витрат по справі №922/2017/17. При цьому за змістом пояснень скаржник зауважує наступне:

- термін розгляду господарської справи та скасування касаційним господарським судом рішень попередніх інстанцій не є доказом необґрунтованості дій позивача за первісним позовом. Так, Верховним Судом не встановлено, що позовна заява є передчасною чи позивачем визначено неналежного відповідача, не встановлено також неналежного обґрунтування позову, як і не встановлено того, що позивачем за первісним позовом вибрано неналежний спосіб захисту;

- Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром є належним позивачем у справі №922/2017/17, дана обставина була предметом дослідження господарських судів;

- підстави та предмет позову є узгодженими, а твердження відповідача за первісним позовом оціночним судженням, яке не підтверджується жодними доказами;

- незаконне використання Приватним акціонерним товариством "Львівський холодокомбінат" знаку для товарів та послуг «Каштан» у тому ж класі і для того ж товару, який виробляє Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром відповідно до умов ліцензійного договору, є грубим порушенням чинного законодавства України і прав інтелектуальної власності Товариства з обмеженою відповідальністю Хладопром;

- відповідач за первісним позовом жодним чином не вказує, у чому полягає необґрунтованість дій позивача за первісним позовом з метою стягнення судових витрат, а саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача за первісним позовом;

- станом на дату подання заяви про відмову від позову Товариством з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат" фактично задовольнило позовні вимоги, а саме перестало використовувати знак для товарів і послуг «КАШТАН» відповідно до свідоцтва для товарів і послуг №19356 від 16.04.2001р.;

- позивач за первісним позовом скористався наданим йому чинним процесуальним законодавством правом на відмову від позову, яка була прийнята судом першої інстанції;

- надані Приватним акціонерним товариством "Львівський холодокомбінат" документи не відповідають вимогам закону. Так, останнє у заяві про стягнення судових витрат посилається на опис виконаних робіт на наданих послуг у справі №922/2017/17 та їх загальну вартість від 13.01.2021р., проте надає копію опису виконаних робіт на наданих послуг у справі №922/2017/17 та їх загальну вартість від 14.01.2021р., тобто копію документу, складеного на наступний день. Крім того акт наданих послуг №14/01/21 датований 14.01.2021р., а рахунок на оплату складено 31.12.2020р., що свідчить про передчасність визначення суми наданих послуг;

- відповідачем за первісним позовом не здійснюється розмежування витрат на правову допомогу, надану по первісному та по зустрічному позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю Хладопром своїм правом на подання письмових пояснень не скористалося.

У зв`язку із перебуванням у відпустці члена судової колегії, судді Сгари Е.В., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2022р., згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Склярук О.І., Шевель О.В.

Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.07.2022р. призначив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром до розгляду на 01.09.2022р. з повідомленням сторін про дату, час та місце судового засідання.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 12.08.2022р. задоволено отримане на електронну адресу суду клопотання Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів представника.

У судовому засіданні 01.09.2022р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін. Товариство з обмеженою відповідальністю Хладопром явку повноважного представника у судове засідання не забезпечило, про наявність поважних причин неявки представника суд завчасно не повідомило.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судом враховано принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Керуючись наведеними приписами законодавства, зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, судова колегія визнала за можливе розглянути справу №922/2017/17 за відсутністю представника Товариства з обмеженою відповідальністю Хладопром.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ст.269 ГПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу, складено протокол.

У судовому засіданні 01.09.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, письмові пояснення, заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром та представника Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Підставою апеляційного перегляду ухвали від 27.01.2021р. стало питання щодо наявності правових підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем за первісним позовом - Приватним акціонерним товариством «Львівський холодокомбінат», із віднесенням їх на сторону позивача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однієї з основних засад (принципів) господарського судочинства (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювати сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.123 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2).

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачена (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Статтею 16 ГПК України унормовано, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1 названого Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону).

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» унормовано, що видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У контексті приписів ст.30 вищевказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 1 ст.191 ГПК України унормовано, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.3 ст.130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Разом з тим, частиною 5 ст.130 ГПК України унормовано, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналіз ст.ст.129, 130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі суд зобов`язаний виходити з положень ч.5 ст.130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019р. у справі №922/3787/17, від 21.01.2020р. у справі №922/3422/18, від 26.04.2021р. у справі №910/12099/17.

Стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Аналогічна правова позиція викладена у додаткових ухвалах Верховного Суду від 20.05.2021р. у справі №910/14162/17 та від 12.07.2021р. у справі №903/254/20.

Колегія суддів виходить з положень ст.ст.2, 4, 14 ГПК України, з яких убачається, що право на звернення до господарського суду у встановленому цим Кодексом порядку гарантується, і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена.

Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, гарантованим ст.ст.55, 124 Конституції України, якими передбачено безумовний доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2021р. провадження у справі №922/2017/17 було закрите у зв`язку із відмовою Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром від первісного позову та відмовою Приватного акціонерного товариства Львівський холодокомбінат від зустрічного позову.

Водночас, відмова від позову є практичною реалізацією принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджається своїми правами щодо предмета спорту на власний розсуд.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 18.01.2022р. у справі №922/2017/17, ГПК України не містить норм, які встановлювали б критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Направляючи справу на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду, Верховний Суд наголосив на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром має обґрунтувати свої дії з відмови від позову, а суду належить надати відповідну оцінку такому обґрунтуванню.

Як убачається з матеріалів справи, подана до місцевого господарського суду заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром про відмову від позову (вх.№30528 від 30.12.2020р.) не містить викладення мотивів вчинення відповідних дій (відмови від позову). У свою чергу, судова колегія враховує, що ГПК України не покладає на сторону обов`язку щодо викладення у заяві мотивів відмови від позову. Згідно з твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, станом на дату подання заяви про відмову від позову підприємством було встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат" фактично задовольнило позовні вимоги, а саме перестало використовувати знак для товарів і послуг «КАШТАН» відповідно до свідоцтва для товарів і послуг №19356 від 16.04.2001р.

Судова колегія, разом з іншим, звертає увагу на пов`язаність спірних витрат із підготовкою, поданням та розглядом зустрічного позову, відмова Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" від якого також наявна в матеріалах справи та покладена в основу ухвали господарського суду Харківської області від 12.01.2021р. про закриття провадження у справі №922/2017/17. При цьому, а ні за змістом заяви про відмову від зустрічного позову (вх.№81 від 12.01.2021р.), а ні за змістом письмових пояснень під час нового розгляду справи у Східному апеляційному господарському суді, а ні у судовому засіданні 01.09.2022р. позивачем за зустрічним позовом не обґрунтовано мотивів відмови від позову, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості виконати вказівки Верховного Суду в частині дослідження обґрунтованості відмови Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" від зустрічного позову.

Водночас, у силу положень ст.74 ГПК України обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, Приватному акціонерному товариству «Львівський холодокомбінат» для задоволення вимог про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних із розглядом справи, у контексті приписів ч.ч.3, 5 ст.130 ГПК України слід було довести, які саме необґрунтовані дії були здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива «Хладопром» у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії відповідача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Поряд з тим, обґрунтувань наведених вище обставин, як і доказів на їх підтвердження, заява Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» про розподіл та стягнення судових витрат не містить.

Самі по собі посилання Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» у заяві на тривалий розгляд справи не є свідченням навмисного та штучного затягування розгляду справи з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, як і не є свідченням того, що тривалий розгляд справи є наслідком недобросовісних дій останнього.

Крім того, подання Товариством з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром у процесі нового розгляду справи заяви про відмову від позову у справі №922/2017/17 у порядку ст.191 ГПК України та закриття провадження у справі не свідчить про необґрунтованість первісних позовних вимог та не дає підстави для висновку, що внаслідок саме неправильних дій позивача за первісним позовом виник спір у даній справі.

Слід також зазначити, що звернення позивача за первісним позовом до суду та відмова від позову не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій та зловживання правом, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром вважало свої права порушеними, а первісний позов - обґрунтованим.

Приватне акціонерне товариство «Львівський холодокомбінат» не довело обставин недобросовісності користування Товариством з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром наданими йому процесуальними правами та наявність зі сторони останнього очевидних зловживань щодо них.

Твердження Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» у заяві про стягнення судових витрат щодо надзвичайного значення даної справи для останнього, а також щодо негативного впливу на ділову репутацію підприємства як серед інших виробників морозива, так і серед споживачів (у разі задоволення первісних позовних вимог), судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки жодних доказів, які б підтвердили відповідні обставини, останнім подано не було.

Згідно зі ст.ст.76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 4 ст.11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначеного, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Тобто, аргументи сторін мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Однак, Приватним акціонерним товариством «Львівський холодокомбінат» не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено, що спір у цій справі виник внаслідок необґрунтованих або неправильних дій позивача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи, що понесені відповідачем за первісним позовом - Приватним акціонерним товариством «Львівський холодокомбінат».

Разом із цим, колегія суддів враховує, що Приватне акціонерне товариство «Львівський холодокомбінат» є також позивачем за зустрічним позовом, але з огляду на те, що господарським судом Харківської області ухвалою від 12.01.2021р. прийнята відмова позивача від зустрічного позову та закрито провадження у цій справі, у силу ч.3 ст.130 ГПК України понесені ним витрати (на професійну правничу допомогу; на проведення експертизи) відповідачем за зустрічним позовом не відшкодовуються.

Наведеним частково підтверджуються доводи скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції ст.ст.129, 130 ГПК України та про відсутність підстав для покладення обов`язку зі сплати витрат на правову допомогу та на проведення експертизи, понесених Приватним акціонерним товариством «Львівський холодокомбінат», на Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром.

Господарський суд Харківської області при постановленні оскаржуваної ухвали не надав оцінку діям позивача за первісним позовом при розгляді справи, що мало наслідком безпідставне стягнення на користь Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи, адже в даному випадку у справі відсутні докази необґрунтованості дій позивача за первісним позовом, що унеможливлює покладення на нього понесених відповідачем за первісним позовом витрат, зокрема витрат на правничу допомогу та витрат на проведення експертизи.

За змістом апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром наголошує на несвоєчасному повідомленні про дату, час та місце судового засідання господарського суду Харківської області, призначеного на 27.01.2021р. (повідомлення здійснене за чотири календарних дні до судового засідання). Судова колегія з цього приводу зауважує наступне. У контексті приписів ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права. При цьому, відповідно до ч.3 названої статті порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Разом з тим, судова колегія зауважує, що скаржник підтверджує факт обізнаності про дату та час призначеного судового засідання за чотири дні до відповідної дати. Приписами ст.130 ГПК України чітко визначено строк розгляду відповідної заяви, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.8 ст.129 ГПК України (тобто, заява розглянута в останній день строку). Більше того, господарським судом Харківської області з метою своєчасного повідомлення позивача за первісним позовом про дату, час та місце судового засідання направлено телефонограму, яка була прийнята адвокатом підприємства 19.01.2021р. З огляду на викладене, судова колегія не вбачає порушень норм процесуального права з боку місцевого господарського суду, яким здійснено всі можливі дії з метою належного повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром про дату, час та місце судового засідання.

Східний апеляційний господарський суд також відхиляє посилання скаржника на те, що, у зв`язку з дією на території України посилених карантинних обмежень, підприємство фактично було позбавлене можливості розглянути подану Приватним акціонерним товариством "Львівський холодокомбінат" заяву про стягнення з позивача судових витрат, а також підготувати та подати мотивоване заперечення з цього питання. Так, за висновками судової колегії, апелянтом не обґрунтовано та не подано до суду відповідних доказів на підтвердження того, яким саме чином запроваджені протиепідемічні заходи створювали об`єктивні перешкоди для підготовки та подання мотивованих заперечень.

Згідно з п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні матеріали справи, а також те, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо встановлення наявності обставин для компенсації витрат, передбачених ч.5 ст.130 ГПК України, та не надав належну правову оцінку заяві відповідача за первісним позовом про стягнення судових витрат, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива «Хладопром» підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана додаткова ухвала господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. у справі №922/2017/17 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» про розподіл судових витрат та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива «Хладопром» понесених судових витрат (вх.№986 від 18.01.2021р.).

Частиною 3 ст.271 ГПК України визначено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Тобто, положення чинного процесуального законодавства не передбачають передачі справи для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції у разі скасування судом апеляційної інстанції ухвали про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

З огляду на скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, вимоги заявника апеляційної скарги щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції задоволенню не підлягають.

Водночас, колегією суддів з`ясовано, що за подання апеляційної скарги на додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. у справі №922/2017/17 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива «Хладопром» було сплачено судовий збір у розмірі 2.270,00грн. В апеляційній скарзі скаржник просить покласти судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору на Приватне акціонерне товариство «Львівський холодокомбінат».

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 2 ч.3 ст.258 названого Кодексу унормовано, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

У ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору у відповідних розмірах. Так, за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.7 п.2 ст.4).

При цьому відповідно до п.5 ч.2 ст.3 вищевказаного Закону судовий збір не справляється за подання, зокрема, заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч.5 ст.244 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Отже, за подання заяви про розподіл судових витрат шляхом винесення додаткового рішення чи ухвали судовий збір не сплачується.

Разом з тим, вказане твердження не заперечує передбаченої пп.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» норми про те, що за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб і це правило застосовуються до всіх без винятку ухвал господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 24.07.2020р. у справі №911/4241/15.

Згідно з положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб було встановлено на 1 січня 2021р. у розмірі 2.270,00грн.

Таким чином, звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, заявником апеляційної скарги було сплачено судовий збір у встановленому пп.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмірі 2.270,00грн.

З огляду на зазначене, судовий збір у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива «Хладопром» відповідно до вимог ст.129 ГПК України покладається на Приватне акціонерне товариство «Львівський холодокомбінат».

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, м.Харків, на додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. (повний текст складено та підписано 01.02.2021р.) у справі №922/2017/17 задовольнити частково.

Додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021р. (повний текст складено та підписано 01.02.2021р.) у справі №922/2017/17 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м.Львів, про розподіл судових витрат та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром, м.Харків, понесених судових витрат (вх.№986 від 18.01.2021р.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (79025, Львівська обл., м.Львів, вул.Повітряна, буд.2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика морозива Хладопром (61046, Харківська обл., м.Харків, вул.Хабарова, буд.1; ) судовий збір у розмірі 2.270,00грн. за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 01.09.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 05.09.2022р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.І. Склярук

Суддя О.В. Шевель