ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" червня 2022 р. м. Київ Справа № 911/4366/14

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність державного виконавця Чорнобаївського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс,

м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп, Київська обл., с. Мархалівка

2) Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені Устименка, Черкаська обл., с. Крутьки

про стягнення 19 765 грн. 82 коп.

Представники сторін:

Позивача - не з`явився;

Відповідача 1 не з`явився;

Відповідача 2 не з`явився;

ВДВС - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 29.10.2014 р. у справі № 911/4366/14 позов задоволено повністю, на виконання якого 17.11.2014 р. видано накази.

11.05.2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Ніко-Тайс надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Чорнобаївського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ).

У поданій скарзі скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язати останнього усунути допущені порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій за період з 27.10.2020 року по 23.02.2022 року.

Представники скаржника, боржників та відділу в засідання суду не з`явились, хоча про місце і час розгляду справи були належним чином повідомлені судом, проте від скаржника надійшло клопотання про розгляд скарги без його участі.

На адресу суду від державного виконавця надійшов відзив, в якому зазначено, що боржник за юридичною адресою не знаходиться та підприємницькою діяльністю не займається. Відкритих банківських рахунків та майна належного для погашення боргу для задоволення позовних вимог стягувачів не має. Державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно та оголошено в розшук, в зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні скарги.

Згідно з приписами ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В обґрунтування поданої скарги ТОВ Компанія Ніко-Тайс посилається на те, що Постановами Чорнобаївського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) від 23 березня 2020 року прийнято до виконання виконавчі провадження №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14, а відповідно до офіційних відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, в період із 27 жовтня 2020 року по 23 лютого 2022 року виконавчі дії не вчинялись.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону № 1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок визначена Законом України Про виконавче провадження, тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

Посилання (думка, позиція) на предмет того, що відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 13 Закону №1404-VIII порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом, скаржник вважає передчасними, оскільки зазначена норма не звільняє державного виконавця від встановленого ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII обов`язку вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, і стосується строків прийняття окремих рішень та вчинення окремих дій виконавчих дій, а не загальних строків здійснення виконавчого провадження та періодичності перевірки майнового стану боржника.

Відповідно до змісту ст.326 Господарсько-процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом пунктів 9-11 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії. Доручення виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом щодо проведення окремих виконавчих дій органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами. Запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Скаржник посилається на те, що ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14 в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та тими даними/відомостями про вжиті заходи та застосовані виконавчі дії Чорнобаївським РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ), які останнім розміщенні в даній системі на підтвердження їх вжиття та/або застосування, зазначає, що Чорнобаївський РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) належних, повних та об`єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14 не вчинив, що є порушенням норм виконавчо-процесуального законодавства, оскільки виконавцем не були виконані вимоги, передбачені Законом, а саме: належним чином та в строки, не виявлено та не накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім`я Боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб; не направлено запити до реєстраційних органів (МРЕВ ДАЇ, БТІ, Державної сільськогосподарської інспекції як уповноважених органів до 01.01.2012 року; територіальні сервісні центри МВС України, Реєстраційної служби, Департамент державної реєстрації та нотаріату, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захист споживачів як уповноважених органів після 01.01.2012 року) щодо наявності у власності Боржника належного йому майна: транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), об`єктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, які містяться в електронних базах даних державних реєстрів, створених після 01 січня 2012-2013 років, із врахуванням Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тощо, та які містяться в архівах паперових баз даних державних реєстрів, які функціонували до 2012-2013 років із врахуванням Наказу Міністерства Юстиції України №7/5 від 07 лютого 2002 року Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, та при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до реєстраційних органів (Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів) щодо наявність у власності Боржника належного йому рухомого та/або нерухомого майна, та при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; не витребувано від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів, сільського (селищної) ради інформації щодо наявності у власності чи у оренді Боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування сільськогосподарських культур, їх опису та арешту; не здійснено заходи щодо виявлення та встановлення посівів с/г культур, які знаходяться та розміщенні на земельних ділянках, що знаходяться в оренді (користуванні) та власності Боржника; не здійснено вихід за місцем знаходженням земельних ділянок, що знаходяться в оренді (користуванні) та власності Боржника, із метою встановлення та підтвердження дійсності та достовірності здійснення посіву с/г культур із метою збору врожаю 2020-2022 року; не здійснено звернення стягнення на майно Боржника у вигляді посівів с/г культур, які знаходяться та розміщенні на земельних ділянках, що знаходяться в оренді (користуванні) та власності Боржника, в тому числі арешту посівів с/г культур, їх опису, оцінці та реалізації майна Боржника; не винесено постанову, якою із метою недопущення пошкодження вказаного майна не попереджено Боржника про відповідальність за пошкодження (знищення) відповідного майна, передбачену чинним законодавством України; не витребувано від органу доходів і зборів інформації про сумарні доходи Боржника за результатами діяльності 2020-2022 років; не витребувано від ДП Держреєстри України відомостей щодо наявності та/або відсутності у Базі даних ЗЕРНО даних про здане Боржником зерно із ідентифікуючими даними володільця зерна відповідно до складських документів та журналу реєстрації (адже Боржник є посередником серед сільськогосподарських товаровиробників), у випадку його виявлення не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до ДП НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ щодо встановлення факту видання Боржником довіреностей на ім`я третіх осіб на право користування належним рухомим майном, яке належить Боржнику; не враховано того факту, що Боржник є суб`єктом господарювання зареєстрованого як юридична особа, здійснює свою діяльність із обов`язковим здійсненням сплати податків, ЄСВ, військового збору, тощо (навіть при мінусових показниках), та відповідно до офіційного он-лайн сервісу ДФС України (http://sfs.gov.ua/businesspartner), заборгованості по будь-яким податках не має; із врахуванням вимог статті 34 Закону України Про загальнообов`язкове соціальне страхування від 28.12.2014 року за №77-VІІІ не направлено до територіальних (місцевого, районного, обласного) органу Фонду соціального страхування України страхувальників, які здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців (в даному випадку Боржника) запит щодо встановлення факту та наявності здійснення протягом 2020-2022 років фінансування страхувальника (Боржника) та надання матеріального забезпечення, в тому числі й соціальних послуг застрахованій особі Боржнику, що в кінцевому випадку надасть змогу ВДВС належним чином, об`єктивно та повноцінно здійснити виконавчі заходи щодо виявлення, арешту та списані грошових коштів, належних Боржнику, направлених на задоволення вимог Стягувача; не витребувано від ДП Держреєстри України відомості щодо наявності та/або відсутності у Базі даних Реєстр сільськогосподарської техніки даних щодо тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших сільськогосподарських механізмів, належному Боржнику на праві власності, та у позитивному випадку вчинити відповідні та належні виконавчі дії; не витребувано від ДП Аграрні Реєстри Міністерство аграрної політики та продовольства України (є адміністратором-держателем відповідного реєстру) відомостей щодо наявності та/або відсутності у Базі даних Реєстру даних про видані Боржником аграрні розписки, а також відомості про майно та осіб, що є боржниками і кредиторами за такими розписками, та у позитивному випадку, не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до Управління агропромислового розвитку райдержадміністрації про надання інформації стосовно зібраного Боржником врожаю 2020-2022 роках та проведення посівних робіт 2020-2022 років, із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту; не направлено до районного відділу статистики вимогу надати державному виконавцю інформацію про наявність та рух основних засобів, амортизацію (знос), про площу збирання насінників, врожайність та валовий збір в господарстві насіння за гібридами, про підсумки сівби під урожай 2020-2022 року, про хід збирання врожаю, сівби озимих та оранку на зяб, із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту; не направлено запити до фіскальних органів щодо встановлення та підтвердження факту перебування Боржника серед платників земельного податку та/або інших зборів, які справляються за користування землею, у відповідності до норм чинного законодавства України; не витребувано від ДП Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин відомостей щодо наявності та/або відсутності у Єдиному державному реєстрі тварин Боржника серед власників тварин (худоби), та не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до органу доходів і зборів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника; не витребувано від обслуговуючого банку Боржника відомостей про рух коштів по відповідному рахунку; не направлено запити до фіскальних (податкових) органів щодо встановлення та підтвердження факту перебування Боржника серед одержувачів державних дотацій у відповідній сфері господарської діяльності за певною державною програмою фінансування/підтримка господарської діяльності за рахунок держави; не направлено запити до Державної авіаційної служби України про наявність у власності Боржника належного йому в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України, та звісно при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до районного (обласного) управління Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, про наявність у електронному реєстрі інспекції інформації про видачу і реєстрацію Боржником дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури, та звісно при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до Міністерства економічного розвитку та торгівлі (01008, м. Київ, вул. М.Грушевського,12/2) про наявність за Боржником в Єдиному реєстрі одержувачів контрольних марок для маркування примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, та звісно при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа,8) про наявність та/або відсутність щодо митного оформлення за Боржником зовнішньоекономічних операцій (експорт/імпорт товарів, тощо), та звісно при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до структурного підрозділу районного (обласного) підпорядкування - філії Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг про наявність та/або відсутність Боржника серед власників об`єктів промислової власності, та звісно при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (01135, м.Київ, пр-т Перемоги 14), їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність інформації відомостей, які містяться в Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, про записи щодо суден, власником або судновласником яких є Боржник, та звісно при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; не направлено запити до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про надання копії податкового щоквартального звіту за 2020-2022 рік за формою 1-ДФ та/або запиту про надання інформації щодо форми (коди податкових виплат) виплати доходів іншим відповідним суб`єктам господарювання щодо оплати послуг оренди, інших платежів; у випадку існування перешкод у здійсненні даного заходу не вжито дій щодо захисту прав та обов`язків органу ДВС та стягувача, звернувшись до суду із вимогами відповідного характеру; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення Боржником господарської діяльності, не направлено запити до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність Боржника серед платників загальнодержанивних податків, у відповідності до норм чинного законодавства України: Податок на доходи фізичних осіб, Податок на додану вартість, Акцизний податок, Екологічний податок, Плата за користування надрами, Рентна плата за об`єкти використання, тощо; не направлено запити до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (01010, м. Київ, вул. Московська, 8 корп. 30), їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів, та звісно при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення Боржником господарської діяльності, не направлено запити до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність Боржника серед платників місцевих податків, у відповідності до норм чинного законодавства України: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, Транспортний податок, Єдиний податок для ФОП, Плата за землю (у складі податку на майно), тощо; з метою встановлення та/або перевіркою факту здійснення Боржником господарської діяльності, перевіркою та встановленням майнового стану Боржника, не направлено запити до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність у Боржника ведення книги обліку розрахункових операцій (книга ОРО)/ журналу використання реєстраторів розрахункових операцій (РРО); з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення Боржником господарської діяльності, перевіркою та встановленням майнового стану Боржника, не направлено запити до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність у Боржника у реєстрі осіб, які здійснюють операції з товарами; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення Боржником господарської діяльності, перевіркою та встановленням майнового стану Боржника, не направлено запити до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність Боржника у реєстрі осіб, яким має бути відшкодовано за рахунок держаного бюджету суми податку на додану вартість; не направлено запити до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води, та звісно при його виявлені, не здійснені належні заходи примусового виконання; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення Боржником господарської діяльності, не направлено запити до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність у Боржника серед платників загальнодержавних зборів, у відповідності до норм чинного законодавства України: Збір за першу реєстрацію транспортного засобу, Збір за користування радіочастотним ресурсом України, Збір за спеціальне використання води, Збір за спеціальне використання лісових ресурсів, Збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками, Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, Плата за використання інших природних ресурсів, тощо; не направлено запити до Міністерства інфраструктури України, Центру транспортного сервісу ЛІСКИ ПАТ УКРЗАЛІЗНИЦІ, ДП Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці із вимогою підтвердити наявність та/або відсутність Боржника серед власників на залізничний транспорт, а саме, проте не обмежуючись: контейнери, електровози, тепловози, моторвагонного рухомого складу вагони всіх видів, локомотивів, монорейкового транспорту, тощо, та звісно при його виявлені, не здійснені належні заходи примусового виконання; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення Боржником господарської діяльності, не направлено запити до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність Боржника серед платників місцевих зборів, у відповідності до норм чинного законодавства України: Туристичний збір, Збір за місця для паркування транспортних засобів, Збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності, тощо; не вжито заходів щодо звернення до районного (та/або обласного) відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб Головного управління юстиції Міністерства юстиції України та до територіального (районного та/або обласного) управління Державної міграційної служби України з метою встановлення факту перебування Боржника у ЄДРПОУ серед власників (засновників) суб`єктів господарювання; з врахуванням приписів статті 22 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю, здійснити звернення стягнення на частку Боржника як учасника Товариства із врахуванням особливостей того факту, що поряд із часткою Боржника у Товаристві у сфері корпоративного права кореспондується об`єктивна фінансова можливість, як на майновий актив частку у Товаристві, на виплату дивідендів, інших сум; з метою встановлення та/або перевірки факту здійснення Боржником господарської діяльності, встановлення та/або перевірки наявності вигодонабувачів від діяльності Боржника, не направлено запити до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про надання інформації щодо суб`єктів, відповідно до правовідносин із якими Боржник виступає податковим агентом; у випадку існування перешкод у здійсненні даного заходу вжити дій щодо захисту прав та обов`язків органу ДВС та стягувача, звернувшись до суду із вимогами відповідного характеру; не направлено до Державної прикордонної служби України запитів з метою з`ясування факту перетинання керівником Боржникам державного кордону України, частоти (періодичності) такого здійснення, встановивши при цьому період перебування керівника Боржника поза межами України; не направлено керівнику Боржника вимоги про з`явлення до ВДВС та надання документів, які підтверджують та/або спростовують можливість виконання виконавчого документу, зокрема довідку про доходи, податковий звіт за формою 1-ДФ, бухгалтерські, податкові документи, тощо; не вжито заходів щодо підготовки до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Боржника, звернувшись до районного (та/або обласного) відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб Головного управління юстиції Міністерства юстиції України та до територіального (районного та/або обласного) управління Державної міграційної служби України з метою встановлення ідентифікуючих (персональних даних паспортних даних та ідентифікаційного номеру, місця реєстрації проживання (перебування)) керівника боржника; не звернено до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Боржника; не звернено до правоохоронних органів із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності керівника Боржника за невиконання рішення суду, перешкоджання при його виконанні та ухилення від його виконання; не вчиненні будь-які інші дії, що направленні на виконання наказу суду.

Пунктом 1,4 статі 8 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до пункту 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5, система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до пунктів 2-4 Розділу ІV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Таким чином, наявні відомості про вчинення виконавчих дій, які відображені у Інформації про виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження, за відсутності доказів зворотного, є достовірними та повними.

За приписами частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положення ст. 76 ЗУ Про виконавче провадження обумовлюють за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Приписами статті 337 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Так, за приписами п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження поміж іншого має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Нормами п. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавця про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Скаржник зазначає, що керівник Боржника як його посадова, уповноважена та компетентна особа вживає всіх можливих заходів у невиконанні рішення суду, котрі виразились та виражаються як в ухилення /невиконання рішення суду, так і приховування майна за рахунок котрого була б можливість здійснити виконання рішення суду у даній справі.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

Аналогічна позиція наведена у правовому висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 19 серпня 2020 року по справі №910/8130/17.

Доказами, які свідчать про ухилення Боржника від виконання рішення суду, що полягають: - в активних діях, а саме: в приховуванні майна - відсутності Боржника за адресою; неподанні декларації про майно та доходи; нез`явленні Боржника на виклики державного виконавця й ненаданні пояснень виконавцю щодо невиконання рішення суду; - в пасивних діях, а саме: у невжитті будь-яких заходів щодо сплати заборгованості.

Проте, відповідно до відомостей щодо виконавчого провадження №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14, що розміщені в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, керівник Боржника за невиконання рішення суду, ухилення від його виконання, приховування наявного рухомого майна, що перебуває у розшуку, відчуження наявного нерухомого майна, перешкоджання у його виконання, а також невиконання законних вимог державного виконавця, до адміністративної та/або кримінальної відповідальності не притягався.

Дане твердження Скаржника вкотре свідчить та підтверджує «формальність» та «утопічність» виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14 державним виконавцем Чорнобаївського ВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) не виконані статті 345 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналогічної правової позиції із даного питання дотримується, зокрема, й Верховний Суд, у таких Постановах як, зокрема: у Постанові від 19 вересня 2019 року у справі №910/14842/18, від 09 серпня 2018'року у справі №921/184/16-г/10 та від 31.05.2018 року у справі №921/759/16-г/7.

Відповідно до Ухвали Господарського суду Київської області від 06 листопада 2020 року по справі №911/4366/14, задоволено скаргу вих. №26-4/10 від 26 жовтня 2020 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» на бездіяльність державного виконавця Чорнобаївського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14.

Відповідно до резолютивної частини судових рішень по справі №911/4366/14 були винесені за результатами розгляду скарги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» на бездіяльність державного виконавця Чорнобаївського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14, так і Ухвали Господарського суду Київської області від 06 листопада 2020 року по справі №911/4366/14, містилась вимога суду імперативного характеру щодо зобов`язання державного виконавця Чорнобаївського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14 із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 03 червня 2020 року у справі №464/5990/16-а, основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав. Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності

Згідно із правовою позицією, яка викладена зокрема в пункті 15 Постанови Верховного суду від 13 лютого 2018 року у справі №923/182/13-г, судом зазначено про те, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Доцільно наголосити на існуючій правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема у Постанові від 19 серпня 2019 року у справі №913/438/16, яка визначальним фактором та обставиною належності вжитої/застосованої виконавчої дії визначає не лише її винесення та існування серед матеріалів виконавчого провадження, а й встановлює необхідність її оцінки щодо реальності здійснення докази скерування запитів до відповідних установ, організацій, співвідношення запитам направлених на адреси відповідних установ/організацій із наявністю відповідей на них, доказів прийняття постанов органу ДВС до виконання банківськими установами, сервісними центрами МВС України, державними реєстраторами речових прав, тощо.

Верховний Суд у Постанові від 16 квітня 2018 року у справі №12/57, зокрема зазначив, що відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 05.07.2012 у справі «Глоба проти України», Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-ІІ, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява N 59498/00, п. 34, ECHR 2002-ІІІ, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява N 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01, п. 84). Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, помилковим є твердження, що особи примусового виконання мають право щодо вжиття або не вжиття заходів примусового виконання. Виконавці мають виключно обов`язок на здійснення та вжиття заходів примусового виконання наказу суду, котрий кореспондується із правом вибору здійснення необхідного заходу такого примусового виконання. Адже, в противному випадку, вибір одного заходу примусового виконання і повна відмові від іншого примусового виконання, не відповідала б та порушувала вказані вище як рішення Європейського Суду, так і рішень Конституційного та Верховного судів.

Згідно із правовою позицією, яка викладена зокрема в Постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі №619/562/18, судом зазначено про те, що належним доказом вжиття усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

Отож, з огляду на те, що примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, державний виконавець у "виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14 діяв з порушенням вказаного Закону, допустивши при цьому відповідну/певну бездіяльність, котра призвела до фактично невиконаного на сьогодні наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14, які повинні бути виконані.

Скаржник просить врахувати той факт, що відомості щодо вжиття всіх належним, допустимих, своєчасних та об`єктивних виконавчих дій із врахуванням згадуваних вище норм чинного законодавства України у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14 в Автоматизованій системі виконавчих проваджень не міститься.

Доказів протилежного органом примусового виконання не надано.

Відповідності до пункту 9.7, Постанови Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зі змінами внесеними Постановою від 29 травня 2013 року №9, яка є чинною на сьогодні, якщо обов`язок органу державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв`язку із цією бездіяльністю його прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

Заперечення відділу не приймаються до уваги, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог скаржника в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити скаргу ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС на бездіяльність державного виконавця Чорнобаївського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі № 911/4366/14.

2. Визнати за період із 27 жовтня 2020 року по 23 лютого 2022 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Чорнобаївського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження.

3. Копію ухвали направити стягувачу, боржникам та ВДВС.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалу підписано 08.09.2022 року.

Суддя Л.Я. Мальована