ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року

м. Київ

Справа № 904/3551/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представника:

Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі": Петрунька І. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022

у складі колегії суддів: Чередка А. Є. (головуючого), Коваль Л. А., Мороза В. Ф.

та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2021

у складі судді Соловйова А. Є.

у справі за заявою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі"

до Дочірнього підприємства комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп"

про визнання банкрутом

Вступ

1. У справі про банкрутство Дочірнього підприємства, засновником якої є виконавчий комітет міської ради, було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ліквідовано боржника та припинено провадження у справі.

2. Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про неможливість задоволення вимог кредиторів через відсутність коштів та майна боржника, а також здійснення ліквідатором усіх можливих заходів для виявлення активів банкрута.

3. Кредитор оскаржив судові рішення місцевого та апеляційного суду в касаційному порядку, посилаючись на неповноту дій ліквідатора через невжиття ним заходів для притягнення до субсидіарної відповідальності засновника банкрута.

4. Виходячи з доводів касаційної скарги під час касаційного перегляду належало вирішити питання дотримання принципу повноти дій ліквідатора в аспекті вирішення питання щодо притягнення до субсидіарної відповідальності засновника банкрута, яким є орган місцевого самоврядування?

5. Верховний Суд не погодився з висновками судів попередніх інстанцій та направив справу на новий розгляд, з огляду на таке.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

6. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020 за заявою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі") відкрито провадження у справі 904/3551/20 про банкрутство Дочірнього підприємства комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" (далі - ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп"), введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 08.01.2021, призначено розпорядником майна боржника Ратинську Сталіну Вікторівну.

7. 27.10.2020 постановою Господарського суду Дніпропетровської області припинено процедуру розпорядження майном, визнано ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 27.10.2021 та призначено ліквідатором банкрута Ратинську С. В.

8. 06.10.2021 до місцевого господарського суду від ліквідатора ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" надійшов звіт (вих. № 01-34/214 від 04.10.2021), в якому ліквідатор просила суд: затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс; кредиторську заборгованість банкрута визнати погашеною та списати як безнадійну; винести ухвалу про ліквідацію ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп"; припинити провадження у справі про банкрутство.

Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

9. На підставі наказу ліквідатора від 09.11.2020 № 2 було проведено інвентаризацію майна боржника станом на 01.11.2020, за результатами якої складені інвентаризаційні описи необоротних активів (основні засоби, нематеріальні активи, інші необоротні матеріальні активи, капітальні інвестиції) та акти інвентаризації наявності фінансових інвестицій, запасів; інвентаризації дебіторської або кредиторської заборгованості, строк позовної давності якої минув і яка планується до списання; матеріальних цінностей прийнятих на відповідальне зберігання: інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами.

10. У цих описах та актах зафіксовано відсутність грошових коштів на рахунку; відсутність у боржника необоротних активів, фінансових інвестицій, запасів, дебіторської або кредиторської заборгованості, строк позовної давності якої минув і яка планується до списання, бланків суворої звітності, матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання.

11. Вживаючи заходів спрямованих на пошук, виявлення і повернення майнових активів (майна та майнових прав) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання та формування ліквідаційної маси, визначення стану його фінансово-господарського становища ліквідатором надіслано запити для розшуку майна та інших активів боржника.

12. За змістом відповідей на ці запити від установ (підприємств, організацій), що здійснюють реєстрацію та облік майна (майнових прав) чи адміністрування відповідних баз даних, ліквідатором не виявлено майнових активів боржника, таким чином результати інвентаризації були підтверджені.

13. Арбітражним керуючим було направлено запит на адресу Головного управління ДПС в Дніпропетровській області (вих. № 01-34/68 від 22.02.2021) з проханням надати копії податкових декларацій з податку на додану вартість; додатків № 5 розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до податкових декларацій з податку на додану вартість; витягів з реєстру виданих та отриманих податкових накладних по даному підприємству-банкруту.

14. На підставі наданих ГУ ДПС у Дніпропетровській області відомостей (документів) ліквідатором було встановлено відсутність осіб, що мають дебіторську заборгованість перед банкрутом.

15. Ліквідатором було проведено аналіз та оцінку фінансово-господарського стану ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" за результатами яких встановлено: відсутність необоротних активів; підприємство не володіє власними необоротними активами; виробничі потужності для виробництва продукції відсутні; підприємство не володіє власними оборотними засобами, не в змозі забезпечити розрахунки за поточною заборгованістю та позбавлено можливості розширити сфері своєї діяльності.

16. Загальний розмір затверджених Господарським судом Дніпропетровської області кредиторських вимог до ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" дорівнює 3 937 041,72 грн.

17. В період ліквідаційної процедури грошові вимоги кредиторів банкрута не задовольнялись.

18. За результатами проведеного аналізу ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" встановлено:

- відсутність укладення значних правочинів протягом визначеного Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) строку, а також правочинів із заінтересованістю;

- відсутність цілеспрямованих дій заінтересованих осіб щодо навмисного погіршення фінансово-господарського стану товариства, зокрема відсутність укладених фраудаторних договорів;

- за результатами інвентаризації майна встановлено відсутність факту вилучення майна боржника, відсутність наявних дебіторів боржника. Ця інформація є базовою для визначення розміру вимог, що заявляються для стягнення з осіб, винних у доведенні боржника до банкрутства.

19. Зокрема, за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" ліквідатором не встановлено доведення суб`єкта господарювання до банкрутства, зокрема його засновником, відповідних доказів матеріали справи не містять.

20. З метою перевірки обставин банкрутства на предмет наявності в діях посадових осіб ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" складу злочинів, передбачених статтями 219, 222 КК України, ліквідатором було направлено заяву до слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

21. 15.06.2021 на адресу ліквідатора від слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС У Дніпропетровській області надійшов лист за вих. № 1980/10/04-97-03-03-10 від 08.06.2021 про розгляд заяви, яким повідомлено ліквідатора, що кваліфікувати дії службових осіб ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статей 219, 222 КК України, неможливо, у зв`язку із відсутністю суб`єктивної та об`єктивної сторони складу злочину, а також будь-яких фактичних даних які б вказували на вчинення злочину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

22. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2021 № 904/3551/20, затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, ліквідовано юридичну особу ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп", закрито провадження у справі № 904/3551/20.

23. Мотивуючи це рішення місцевий господарський суд послався на статті 41, 59, 61, 62, 64, 65, 90 КУзПБ та виходив з того, що за результатами проведених в ліквідаційній процедурі заходів ліквідатором встановлено відсутність майнових активів банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання, та грошових коштів для задоволення вимог кредиторів, продовження боржником підприємницької діяльності не можливо.

Короткий зміст рішення суду апеляційної

24. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022 залишено без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2021.

25. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду про здійснення ліквідатором банкрута усіх можливих заходів у ліквідаційній процедурі та про відсутність майна і коштів за рахунок яких можливе задоволення вимог кредиторів, отже наявність підстав для затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу, ліквідації підприємства банкрута та закриття провадження у справі.

26. Відхиляючи доводи апелянта щодо невжиття ліквідатором заходів для притягнення до субсидіарної відповідальності засновника банкрута апеляційний суд вказав, що у цій справі не виникло необхідності заявляти вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, оскільки ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства не виявлено, а про такі обставини АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" не заявлялося під час здійснення ліквідаційної процедури.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

Рух касаційної скарги

27. 17.05.2022 АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2021, якою затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора банкрута, ліквідовано юридичну особу та припинено провадження у справі № 904/3551/20.

28. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/3551/20 визначено колегію суддів у складі: Банасько О. О. - головуючий, Картере В. І., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.05.2022.

29. Ухвалою Верховного Суду від 23.05.2022 відкрито касаційне провадження, надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу та призначено справу до розгляду на 23.06.2022.

30. У судовому засіданні 23.06.2022 взяв участь представник скаржника, інші учасники справи явку своїх представників не забезпечили.

31. Заяв від учасників справи щодо неможливості участі у судовому засіданні представників чи реалізувати свої процесуальні права станом на час розгляду скарги до суду касаційної інстанції не надійшло.

32. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

33. Участь представників сторін у судовому засіданні, призначеному на 23.06.2022, обов`язковою не визнавалася.

34. З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявного у судовому засіданні складу учасників.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вимоги та доводи касаційної скарги

35. У касаційній скарзі АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" просить постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2021 про закриття провадження у справі № 904/3551/20 скасувати та передати справу для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

36. Касант стверджує про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права і неповне з`ясування обставин справи та в якості підстави касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.

37. В контексті цієї підстави АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" посилається на неврахування судом апеляційної інстанції при відхиленні доводів апелянта щодо необхідності притягнення до субсидіарної відповідальності засновника банкрута висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 5023/4388/12, від 29.10.2019 у справі № 927/1124/16, від 09.10.2019 у справі № 908/503/17, від 14.09.2021 у справі № 923/719/17, від 02.09.2021 у справі № 910/3438/13.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

38. Відзивів, будь-яких письмових пояснень щодо поданої касаційної скарги не надійшло.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій

39. Щодо наведеного у пункті 4 цієї постанови питання, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, беручи до уваги приписи статті 300 ГПК України, зазначає таке.

Щодо інституту субсидіарної відповідальності як обов`язкового елемента принципу повноти дій ліквідатора

40. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 90 КУзПБ суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо затверджено звіт ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

41. За змістом статей 61, 6 2, 63, 64 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, формує ліквідаційну масу з усіх видів майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлених в ході ліквідаційної процедури, зокрема має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.

42. За змістом статті 65 КУзПБ звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд постановляє ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

43. Отже, КУзПБ передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

44. На необхідності дотримання зазначеного принципу неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постановах від 08.05.2018 у справі № 904/5948/16, від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, від 28.11.2019 у справі № 18/1971/12, від 27.02.2020 у справі № 910/21227/16, від 25.06.2020 у справі № 44/484-б, від 27.10.2020 у справі № 28/29-б-43/212-2012, від 02.09.2021 у справі № 910/3438/13, від 07.10.2021 у справі № 914/3812/15.

45. Невід`ємним критерієм дотримання принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі є з`ясування усіх необхідних обставин для вирішення питання покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства.

46. Можливістю подання в межах справи про банкрутство заяви до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства наділений виключно ліквідатор банкрута на якого покладено виявлення наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника.

47. Ліквідатор за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає таку заяву (про покладення субсидіарної відповідальності) не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 922/2391/16).

48. Відповідно до частини другої статті 61 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

49. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

50. Отже, субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.

51. Першочерговою метою застосування цього механізму є створення для кредиторів у межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав, законних інтересів та задоволення вимог, що відповідає загальній меті процедур банкрутства та кореспондується з обов`язком здійснення ліквідатором всієї повноти передбачених законом повноважень і заходів спрямованих на досягнення цієї мети у ліквідаційній процедурі.

52. Юридичним механізмом досягнення такої мети та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок є притягнення винних осіб у доведенні боржника до банкрутства, які використовували таку особу як прикриття ("вуаль") для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди, зокрема через зловживання правом тощо), до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог (подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).

53. Розгляд питання про застосування субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства є дуже важливим на завершальній стадії ліквідаційної процедури, а саме коли ліквідатор вчинив всю повноту дій у ліквідаційній процедурі і ця повнота дій є безсумнівною для кредиторів.

54. Неповнота з`ясування ліквідатором обставин з якими пов`язана можливість покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на третіх осіб свідчить про нездійснення ліквідатором всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів для задоволення вимог кредиторів.

55. Отже, звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства є складовою принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі (подібний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 927/1099/13, від 17.06.2020 у справі № 924/669/17).

56. Без розгляду питання про субсидіарну відповідальність осіб винних у доведенні до банкрутства, господарський суд позбавлений можливості з дотриманням принципу повноти дій ліквідатора розглянути його звіт та ліквідаційний баланс.

57. Як убачається з оскаржуваних судових рішень, у цій справі ліквідатор банкрута до господарського суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності на засновника боржника не звертався, обмежившись у звіті за результатами ліквідаційної процедури висновком про те, що у даній справі не виникло необхідності заявляти вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, оскільки ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неплатоспроможності, незаконних дій у разі банкрутства не виявлено.

58. Такий висновок зроблений ліквідатором за відсутності даних і документів щодо діяльності банкрута (копій рішень щодо створення комунального підприємства, призначення керівництва, передачі майна, порядку розподілу прибутку тощо), яку не надав засновник боржника - Виконавчий комітет П`ятихатської міської ради.

59. Попри наведене ліквідатор до господарського суду із клопотанням про витребування відповідних документів від засновника боржника і контролюючого (материнського) підприємства не звертався, хоча в силу приписів статей 12, 61 КУзПБ арбітражний керуючий наділений відповідними правом.

60. При цьому, не має змістовного значення в контексті притягнення до субсидіарної відповідальності засновника/керівників боржника, посилання ліквідатора на лист слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС У Дніпропетровській області (вих. № 1980/10/04-97-03-03-10 від 08.06.2021) про неможливість кваліфікувати дії службових осіб банкрута за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статей 219, 222 КК України, позаяк такий лист обґрунтований саме беззмістовністю заяви ліквідатора про вчинення Виконавчим комітетом П`ятихатської міської ради кримінального правопорушення, яка не містила жодних фактичних відомостей про обставини правопорушення та осіб, що його вчинили.

61. За наведеного суд касаційної інстанції констатує, що ліквідатором не вжито достатніх заходів для з`ясування питання наявності/відсутності фактичних підстав для притягнення засновника/керівників ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп" до субсидіарної відповідальності.

62. При цьому, Верховний Суд акцентує, що відсутність в осіб, які можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності, зацікавленості в наданні документів і відомостей, що відображають реальний оборот активів та фінансово-господарську діяльність боржника, не повинна знижувати правову захищеність кредиторів, а відповідні дії/бездіяльність мають бути оцінені господарським судом при вирішенні питання про покладення субсидіарної відповідальності на таких осіб (близький за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).

Щодо притягнення до субсидіарної відповідальності засновників комунального підприємства

63. Ліквідатор, а в подальшому місцевий та апеляційний господарські суди, оцінюючи повноту його дій у ліквідаційній процедурі, помилково залишили поза увагою особливості правового регулювання відповідальності засновника за зобов`язаннями комунального підприємства перед кредиторами.

64. Здійснення господарської діяльності комунальним некомерційним підприємством без мети одержання прибутку, на основі матеріальної бази, яка не є його власністю та не включається до ліквідаційної маси в разі банкрутства такого підприємства (право оперативного управління), зумовило для законодавця необхідність регулювання спірних відносин у такий спосіб, який би дозволив захистити інтереси можливих кредиторів суб`єкта некомерційної господарської діяльності.

65. Таке регулювання здійснено, зокрема, через механізм, закріплений у положеннях статей 77, 78 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

66. Відповідно до частини десятої статті 78 ГК України особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

67. Отже, при притягненні до субсидіарної відповідальності осіб винних у доведенні до банкрутства комунального підприємства необхідно враховувати, що регулювання діяльності комунальних некомерційних підприємств здійснюється аналогічно до діяльності державних казенних підприємств, без наділення вказаних суб`єктів повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами, а також незалежно від статусу підприємства як самостійної юридичної особи, муніципальна влада і відповідно держава мають бути в межах Конвенції про захист прав та основоположних свобод визнані відповідальними за діяльність і бездіяльність підприємства.

68. Так, у низці випадків Європейський суд з прав людини визнавав державу відповідальною за борги підприємств незалежно від їх формальної класифікації у внутрішньодержавному праві (рішення від 30.11.2004 у справі "Михайленки та інші проти України», пункт 45, рішення від 04.04.2006 у справі "Лисянський проти України", пункт 19, рішення від 03.04.2007 у справі "Кооперативу Агрікола Слобозія-Ханесей проти Молдови", пункти 18,19, рішення від 12.04.2007 у справі "Григор`єв та Какаурова проти Російської Федерації", пункт 35, рішення від 15.01.2008 у справі "Р. Качапор та інші проти Сербії". Отже, внутрішньодержавний правовий статус підприємства як самостійної юридичної особи сам по собі не звільняє державу від відповідальності за борги підприємств у межах Конвенції.

69. На необхідності урахування зазначених правових висновків зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 5023/4388/12.

70. Таким чином, покладення на орган місцевого самоврядування субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями створеного ним комунального підприємства, що є боржником і здійснює господарську діяльність без мети одержання прибутку на основі матеріальної бази, яка не є його власністю та не включається до ліквідаційної маси в разі його банкрутства (право оперативного управління), є одним із способів захисту інтересів кредиторів суб`єкта некомерційної господарської діяльності відповідно до статей 77, 78 ГК України, частини другої статті 61 КУзПБ.

71. Водночас, невиконання міською радою як засновником боржника - комунального підприємства обов`язку передбачити можливість настання негативних для нього наслідків у зв`язку з вилученням у нього майна, яке перебувало у користуванні боржника на праві господарського відання та вчинити встановлені законом заходи щодо запобігання банкрутству боржника свідчить про наявність вини міської ради у формі простої необережності і, як наслідок, підстав для покладення на неї субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника (близький за змістом висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 902/318/16).

72. У разі доведення обставин того, що стан неплатоспроможності комунального підприємства настав унаслідок перерахування прибутку боржника контролюючому (материнському) підприємству або засновнику, невиконання ними зобов`язань з покриття збитків дочірнього комунального підприємства або через передачу його активів іншій юридичній особі (право господарського відання), на власника боржника (орган місцевого самоврядування) та орган управління майном (виконавчий комітет) може були покладена субсидіарна відповідальність за зобов`язаннями такого боржника.

73. Однак суди попередніх інстанцій зазначеного не врахували, обмежившись посиланням на висновки ліквідатора щодо відсутності підстав для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на третіх осіб, без надання мотивованої оцінки їх обґрунтованості за результатами дослідження у цьому аспекті підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами, а також повноти здійснення ліквідатором аналізу фінансового становища банкрута та заходів для задоволення вимог кредиторів з урахуванням специфіки правового статусу банкрута - комунального підприємства.

74. До того ж колегія суддів зазначає, що звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності не є безумовним доказом доведення боржника до банкрутства, а його наявність (або його недоліки) чи відсутність не є визначальним критерієм притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, оскільки встановлення підстав для її покладення належить до дискреційних повноважень суду, які здійснюються судом за результатами сукупної оцінки всіх наявних у справі доказів, в тому числі й цього звіту, який є лише одним із засобів доказування (подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).

75. Тому саме лише посилання у оскаржуваних рішеннях на висновок ліквідатора про відсутність правових підстав для притягнення засновників (учасників) та посадових осіб банкрута до субсидіарної відповідальності за його боргами з посиланням зокрема на звіт ліквідатора складений за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, не свідчить про належне виконання судами попередніх інстанцій функції судового контролю у справі про банкрутство на час завершення ліквідаційної процедури та зроблений без урахування актуальної судової практики щодо притягнення до субсидіарної відповідальності керівника та засновників комунального підприємства.

76. Отже, колегія суддів касаційної інстанції погоджується із доводами касаційної скарги АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" про помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження у справі про банкрутство ДП КП ПМР "П`ятихатський водоканал" "Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський комунгосп".

77. З урахуванням наведеного Верховний Суд вважає висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для покладення на третіх осіб субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та повноту дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі передчасними, зробленими без належного аналізу дій ліквідатора при реалізації ним відповідних повноважень та без урахування правових висновків Верховного Суду щодо реалізації частини другої статті 61 КУзПБ у подібних правовідносинах.

Щодо суті касаційної скарги

78. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

79. Однак, ухвалені у справі судові рішення повною мірою таким вимогам не відповідають, адже не містять належно мотивованої оцінки усіх обставин справи з якими КУзПБ пов`язує можливість затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та закриття провадження у справі про банкрутство.

80. Зважаючи на визначені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, Верховний Суд позбавлений можливості перевірити повноту дій ліквідатора, в тому числі щодо дослідження обставин, що можуть бути обґрунтуванням підстав для покладення субсидіарної відповідальності на колишніх посадових осіб боржника, його учасників, чи засновників, а також перевірити доводи інших учасників справи щодо забезпечення повного аналізу фінансової та господарської діяльності боржника (подібної позиції щодо неможливості перевірки судом касаційної інстанції заявлених вимог дотримується Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.06.2019 у справі N 916/190/18 та від 04.12.2019 у справі N 917/1739/17).

81. З урахуванням наведеного, оскільки сукупності фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановлено, а суд касаційної інстанції в силу своїх процесуальних повноважень (стаття 300 ГПК України) позбавлений такої можливості, то під час нового розгляду справи судам слід всебічно з`ясувати вищенаведені обставини.

82. Отже, судові рішення першої та апеляційної інстанції підлягаю скасуванню на підставі пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

83. Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанцій дійшов висновку, що касаційну скаргу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" належить задовольнити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

84. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

85. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

86. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

87. За таких обставин відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті справи, тому постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

88. Під час нового розгляду справи, суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, прав і обов`язків сторін, відтак з урахуванням всіх обставин надати мотивовану і всебічну оцінку повноті дій ліквідатора, зокрема в аспекті здійснення ліквідатором належних заходів щодо наявності/відсутності підстав покладення на засновника/керівників/власника/ орган управління комунального підприємства субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

Щодо судових витрат

89. Частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

90. Оскільки в цьому випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Висновки щодо застосування норм права

91. КУзПБ передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

92. Невід`ємним критерієм дотримання принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі є з`ясування усіх необхідних обставин для вирішення питання покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства.

93. Звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства є складовою принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі.

94. Покладення на орган місцевого самоврядування субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями створеного ним комунального підприємства, що є боржником і здійснює господарську діяльність без мети одержання прибутку на основі матеріальної бази, яка не є його власністю та не включається до ліквідаційної маси в разі його банкрутства (право оперативного управління), є одним із способів захисту інтересів кредиторів суб`єкта некомерційної господарської діяльності відповідно до статей 77, 78 ГК України, частини другої статті 61 КУзПБ.

95. У разі доведення обставин того, що стан неплатоспроможності комунального підприємства настав унаслідок перерахування прибутку боржника контролюючому (материнському) підприємству або засновнику, невиконання ними зобов`язань з покриття збитків дочірнього комунального підприємства або через передачу його активів іншій юридичній особі (право господарського відання), на власника боржника (орган місцевого самоврядування) та орган управління майном (виконавчий комітет) може були покладена субсидіарна відповідальність за зобов`язаннями такого боржника.

На підставі наведеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" задовольнити.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2021 у справі № 904/3551/20 скасувати повністю.

3. Справу № 904/3551/20 направити на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. І. Картере

В. Г. Пєсков