ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2022 р. м. Львів Справа №907/689/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

секретар судового засідання Залуцький Д.Т

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Котнар Хілл за вих. №10/04 від 04.05.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/978/22 від 09.05.2022)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року (суддя Пригара Л.І., повний текст рішення складено та підписано 14.04.2022, м. Ужгород)

у справі №907/689/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дунапак-Україна, м. Ходорів, Львівської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Котнар Хілл, с. Мужієво, Берегівського району, Закарпатської області

про стягнення 676 865 грн. 27 коп., в тому числі: 623 409 грн. 60 коп. заборгованості за поставлений товар, 32 180 грн. 39 коп. пені, 14 507 грн. 87 коп. інфляційних нарахувань та 6767 грн. 41 коп. трьох процентів річних

за участю представників учасників процесу:

від позивача: Піцикевич В.В. адвокат;

від відповідача: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року на розгляд Господарського суду Закарпатської області надійшла позовна заява Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар Хілл» про стягнення 676865 грн 27 коп., в тому числі 623 409 грн 60 коп. заборгованості за поставлений товар, 32 180 грн 39 коп. пені, 14 507 грн 87 коп. інфляційних нарахувань та 6 767 грн 41 коп. трьох процентів річних.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №220120/01 від 22.01.2020 року, в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 17.03.2022 у справі №907/689/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «Котнар Хілл» на користь ТзОВ «Дунапак-Україна» 638 598,49 грн. в тому числі 586 335,12 грн. заборгованості за поставлений товар, 31 336,40 грн пені, 14 330,46 грн. інфляційних нарахувань, 6 596,51 грн трьох процентів річних, а також 9 578,98 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення суми 33 257,76 грн. заборгованості за поставлений товар закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Котнар Хілл», не погодившись з винесеним рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом неповно встановлено обставини справи, які мають значення для справи, висновки не відповідають обставинам справи та судом порушено норми процесуального права, а саме

- скаржник зазначає, що судом не враховано, те, що ним визнається заборгованість, але виконання в повному обсязі договірних зобов`язань призведе до межі банкрутства;

- судом не враховано введення на території України воєнного стану.

Відповідно до цього просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.03.2022 у даній справі та прийняти нове, яким в позові відмовити.

ТзОВ «Дунапак-Україна» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2022 апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Котнар Хілл за вих. №10/04 від 04.05.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/978/22 від 09.05.2022) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року у справі №907/689/21 залишена без руху, з підстав наведених в такій.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю Котнар Хілл строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року у справі №907/689/21 та відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; зупинено дію рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року у справі №907/689/21 до вирішення справи Західним апеляційним господарським судом; витребувано в Господарського суду Закарпатської області матеріали справи №907/689/21.

В подальшому ухвалою суду від 04.07.2022 призначено розгляд справи №907/689/21 в судове засідання на 03.08.2022.

Ухвалою суду від 03.08.2022 відкладено розгляд справи №907/689/21 в судове засідання на 01 червня 2022 рік.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 розгляд справи відкладено на 31.08.2022.

Станом на 31.08.2022 клопотань про відкладення розгляду справи не поступало, а відтак судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року у справі №907/689/21 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котнар-Хілл» (покупцем) було укладено договір поставки №220120/01 (далі Договір), за умовами якого постачальник бере на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупцю, а покупець приймати та здійснювати оплату гофрокартонної продукції (надалі Товар) на умовах, визначених в цьому Договорі.

Найменування, асортимент, технічна інформація, місце поставки, ціна товару, умови (базис згідно правил Інкотермс 2010) поставки товару сторони погоджують у специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору. Кількість товару та строки поставки кожної партії товару сторони погоджують в заявках-замовленнях, які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 1.3. Договору, постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями, оформленими видатковими накладними, а покупець зобов`язаний приймати та оплачувати такий товар. Під партією товару вважається кількість товару, відвантажена в один транспортний засіб. Обсяг партії визначається у видатковій накладній.

Загальна сума Договору, у відповідності до п. 1.4. Договору, складає сукупну вартість товару, визначену у видаткових накладних, отриманого покупцем у період дії цього Договору.

У розділі 4 Договору сторонами обумовлено умови розрахунків за поставлений товар. Так, за змістом п. 4.1. Договору, покупець зобов`язаний здійснити попередню оплату партії товару у розмірі 100% від вартості замовленої партії товару, згідно узгодженої заявки-замовлення, якщо інше не передбачено додатком до Договору.

Датою отримання товару є підписання товаротранспортної накладної та/або видаткової накладної покупцем (уповноваженою особою покупця) або дата поставки товару силами постачальника покупцю в порядку, передбаченому п. 8.1 цього Договору (п. 4.2 Договору).

На підставі пункту 4.4. Договору, загальна сума неоплаченого товару може погоджуватися в Додатковій угоді до Договору. У випадку перевищення цієї суми, постачальник має право не приймати заявку-замовлення покупця до дати повної оплати попередньо поставлених партій товару.

Датою виконання зобов`язань покупця з оплати товару є дата зарахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника (п. 4.5. Договору).

У відповідності до п. 8.10. Договору, приймання-передача товару, згідно кількості та якості/комплектності здійснюється уповноваженими представниками сторін в місці постачання та оформляється шляхом підписання видаткових накладних в двох оригінальних примірниках (по одному для кожної сторони). Один примірник такої накладної протягом 10 (десяти) робочих днів повертається покупцем постачальнику разом із оформленою довіреністю.

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання однією стороною своїх зобов`язань за цим Договором (окрім претензій щодо товару), друга сторона має право надіслати письмову вимогу, що повинна бути розглянута стороною, яка порушила зобов`язання Договору, протягом 7 (семи) календарних днів з дати одержання такої вимоги. Сторона, яка отримала вимогу, зобов`язується її задовільнити або надіслати обґрунтовану відмову протягом 7 (семи) календарних днів з дати одержання.

Згідно з п.п. 16.1., 16.2. Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 22 січня 2021 року включно. Датою укладення цього Договору вважається дата, зазначена на першій сторінці цього Договору. У разі, якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення терміну дії цього Договору сторони письмово не повідомили одна одну про наміри розірвання цього Договору, він автоматично вважається пролонгованим на кожний один рік.

Додатковою угодою №1 від 22.01.2020 року до Договору №220120/01 від 22.01.2020 року сторони дійшли згоди внести зміни у п.п. 4.1. та 4.4. Договору та викласти їх у наступній редакції: 4.1. Покупець зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар у розмірі 100% вартості даної партії товару протягом 45 календарних днів з моменту отримання товару, шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок постачальника; 4.4. Загальна сума неоплаченого товару становить 550 тис. грн. У випадку перевищення цієї суми, постачальник має право не приймати замовлення покупця до дати повної оплати попередньо поставлених партій товару.

Додатковою угодою №2 від 23.06.2020 року до Договору №220120/01 від 22.01.2020 року викладено п.п. 4.1. та 4.4. Договору в такій редакції: 4.1. Покупець зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар у розмірі 100% вартості даної партії товару протягом 45 календарних днів з моменту отримання товару, шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок постачальника; 4.4. Загальна сума неоплаченого товару становить 800 тис. грн. У випадку перевищення цієї суми, постачальник має право не приймати замовлення покупця до дати повної оплати попередньо поставлених партій товару.

У Додатковій угоді №3 від 30.07.2020 року до Договору №220120/01 від 22.01.2020 року сторони дійшли згоди внести зміни у п.п. 4.1. та 4.4. Договору та викласти їх у наступній редакції: 4.1. Покупець зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар у розмірі 100% вартості даної партії товару протягом 55 календарних днів з моменту отримання товару, шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок постачальника; 4.4. Загальна сума неоплаченого товару становить 800 тис. грн. У випадку перевищення цієї суми, постачальник має право не приймати замовлення покупця до дати повної оплати попередньо поставлених партій товару.

На виконання умов Договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» було поставлено товар відповідачу на загальну суму 3 950 154 грн. (включно з ПДВ), що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними № 198 від 22.01.2020 року, № 283 від 30.01.2020 року, № 585 від 06.03.2020 року, № 810 від 12.03.2020 року, № 971 від 14.04.2020 року, № 1197 від 14.04.2020 року, № 1283 від 27.04.2020 року, № 1464 від 18.05.2020 року, № 1548 від 27.05.2020 року, № 1570 від 27.05.2020 року, № 1579 від 01.06.2020 року, № 1635 від 05.06.2020 року, № 1821 від 22.06.2020 року, № 1839 від 22.06.2020 року, № 1885 від 24.06.2020 року, № 1888 від 24.06.2020 року, № 1943 від 01.07.2020 року, № 2155 від 22.07.2020 року, № 2317 від 30.07.2020 року, № 2299 від 01.08.2020 року, № 2503 від 13.08.2020 року, № 2757 від 04.09.2020 року, № 2848 від 23.09.2020 року, № 3221 від 08.10.2020 року, № 3361 від 17.10.2020 року, № 3531 від 28.10.2020 року, № 3709 від 11.11.2020 року, № 3760 від 16.11.2020 року, № 3924 від 02.12.2020 року, № 4185 від 16.12.2020 року, № 4211 від 16.12.2020 року, № 4343 від 29.12.2020 року, № 33 від 11.01.2021 року, № 253 від 01.02.2021 року, № 543 від 22.03.2021 року, № 988 від 26.03.2021 року, № 1098 від 05.04.2021 року, № 1248 від 15.04.2021 року, № 1379 від 17.05.2021 року, № 1797 від 03.06.2021 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Крім того, позивачем було надано відповідачу послуги по розробці дизайну гофроящика на загальну суму 46 349 грн 79 коп., з яких:

- 3 816 грн 72 коп. відповідно до акту здачі приймання робіт (надання послуг) №973 від 14.04.2020 року;

- 7 368 грн 53 коп. відповідно до акту здачі приймання робіт (надання послуг) №1601 від 24.06.2020 року;

- 13 452 грн 96 коп. відповідно до акту здачі приймання робіт (надання послуг) №3134 від 16.10.2020 року;

- 8 408 грн 88 коп. відповідно до акту здачі приймання робіт (надання послуг) №3655 від 27.11.2020 року;

- 13 302 грн 70 коп. відповідно до акту здачі приймання робіт (надання послуг) №1115 від 29.04.2021 року.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Поряд з цим, частиною 2 статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем-апелянтом було здійснено часткове погашення заборгованості за поставлений товар в розмірі 33 257 грн. 76 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень №80 від 19.08.2021 року, № 86 від 02.09.2021 року, № 97 від 20.09.2021 року, № 111 від 18.10.2021 року та № 116 від 19.10.2021 року (знаходяться в матеріалах справи).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі у разі відсутності предмету спору.

Враховуючи те, що сума заборгованості в розмірі 33 257 грн. 76 коп. погашена відповідачем в процесі розгляду справи, про що суду першої інстанції були подані відповідні докази, провадження у справі, щодо стягнення суми 33 257 грн. 76 коп. заборгованості за поставлений товар правомірно та обґрунтовано закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо стягнення з відповідача-апелянта заборгованості за поставлений товар у розмірі 590 151 грн. 84 коп., то судом першої інстанції вірно встановлено, що умовами укладеного між сторонами Договору поставки №220120/01 від 22.01.2020 року не передбачалося надання послуг по розробці дизайну гофроящика, вартість яких позивачем включено до суми заборгованості за поставлений товар, заявленої до стягнення.

Разом з тим, відповідачем-апелянтом 03.08.2020 року, 24.12.2020 року та 06.05.2021 року сплачено 7 368 грн. 53 коп., 21 861 грн. 84 коп. та 13 302 грн. 70 коп. відповідно в погашення вартості наданих позивачем послуг по розробці дизайну гофроящика, свідченням чого є наявна в матеріалах справи довідка АТ «Кредобанк» про надходження грошових коштів на рахунок ТОВ «Дунапак-Україна», де міститься інформація про здійснені ТОВ «Котнар Хілл» проплати із наступними призначеннями платежів:

- 03.08.2020 року Оплата за послуги по розробці дизайну гофроящика, згідно рахунку №1985 від 24.06.2020 року;

- 24.12.2020 року Оплата за послуги по розробці дизайну гофроящика, згідно актів №3655 від 27.11.2020 року, №3134 від 16.10.2020 року;

- 06.05.2021 року Оплата за послуги по розробці дизайну, згідно рахунку №1577 від 29.04.2021 року.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем-апелянтом не оплачено вартість наданих йому послуг по розробці дизайну гофроящика, згідно акту здачі приймання робіт (надання послуг) №973 від 14.04.2020 року в розмірі 3 816 грн 72 коп. Однак, із огляду на те, що правовідносини сторін виникли із приводу саме поставки товару на підставі Договору поставки №220120/01 від 22.01.2020 року (із змінами до нього), а не надання послуг по розробці дизайну гофроящика, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, в частині стягнення з ТОВ «Котнар Хілл» суми 3 816 грн. 72 коп. як заборгованості за надані послуги по розробці дизайну гофроящика, згідно з актом здачі приймання робіт (надання послуг) №973 від 14.04.2020 року.

На підставі п. 10.2. Договору позивач просив стягнути з відповідача суму 32 180 грн. 39 коп. пені.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. ст. 230 232 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.2. Договору, передбачено, що за порушення строків оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого, але неоплаченого в термін товару за кожний календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобов`язання до моменту здійснення оплати товару.

Позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання нарахована пеня в розмірі 32 180 грн 39 коп.

Судом першої інстанції обґрунтовано здійснено перерахунок пені з урахуванням боргових періодів та часткових проплат ТОВ «Котнар Хілл» суми заборгованості, у зв`язку з чим з відповідача підлягає до стягнення пеня в розмірі 31 336 грн. 40 коп. В іншій частині стягнення пені судом першої інстанції вірно відмовлено.

Крім того, за прострочення оплати вартості поставленого товару позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача суму 14 507 грн 87 коп. інфляційних нарахувань та 6 767 грн 41 коп. трьох процентів річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Нарахування інфляційних втрат у відповідності до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» здійснюється окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Здійснивши перевірку нарахування позивачем інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за заявлені боргові періоди, судом першої інстанції обґрунтовано та вірно встановлено, що стягненню з відповідача підлягає сума 14 330 грн 46 коп. інфляційних нарахувань та 6 596 грн 51 коп. трьох процентів річних. В задоволенні решти заявленої до стягнення суми інфляційних нарахувань та трьох процентів річних слід відмовити.

Враховуючи вищевказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми 586 335 грн. 12 коп. заборгованості за поставлений товар, 31 336 грн. 40 коп. пені, 14 330 грн. 46 коп. інфляційних нарахувань та 6 596 грн. 51 коп. трьох процентів річних є документально доведеними та обґрунтованими, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково. В решті позовних вимог слід відмовити.

Судова колегія апеляційного суду при цьому зазначає, що посилання скаржника на те, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, які мають значення для справи, а висновки не відповідають обставинам справи спростовано вищевикладеним.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норми процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Відхиляються апеляційним судом доводи апелянта, як безпідставні про те, що виконання в повному обсязі договірних зобов`язань призведе до банкрутства підприємства.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано введення на території України воєнного стану, відхиляються колегією суддів, як безпідставні, оскільки договірні відносини між сторонами та відповідна заборгованість виникли до введення воєнного стану.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Закарпатської області ухвалив рішення від 17 березня 2022 року у справі №907/689/21, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Господарського суд Закарпатської області від 17 березня 2022 року у справі №907/689/21 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Котнар Хілл - без задоволення.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Котнар Хілл за вих. №10/04 від 04.05.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/978/22 від 09.05.2022) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року у справі №907/689/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ТОВ Котнар Хілл.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

5. Матеріали справи №907/689/21 повернути Господарському суду Закарпатської області.

Повний текст постанови складено та підписано 07.09.2022.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич