РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2022Справа № 910/4982/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю"

про стягнення 330 047,60 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит ТУ Ю» про стягнення 330 047,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позики № 001 від 18.06.2021 року в частині повернення позики у розмірі 305 000,00 грн та сплати процентів за користування позикою у сумі 25 047,60 грн.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив суд: « 1. Вжити заходи забезпечення позову ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» про стягнення 330 047,60 грн. 2. Накласти арешт на грошові кошти у сумі 330 047,60 грн., що знаходиться на рахунках ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТ ТУ Ю» (місцезнаходження: 04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 29-Б (літ. А), оф. 114; ідентифікаційний код юридичної особи: 40094068) у будь-яких банківських установах. 3. Заборонити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТ ТУ Ю» (місцезнаходження: 04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 29-Б (літ. А), оф. 114; ідентифікаційний код юридичної особи: 40094068) відчужувати (передавати) будь-яким способом право вимоги за кредитними договорами / договорами позики будь-яким третім особам».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2022 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» про забезпечення позову, що подана до відкриття провадження у справі.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на предмет позову у даній справі та незначну складність справи, суд визнає справу 910/4982/22 такою, яку доцільно розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Так, будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи від сторін спору до суду не надходило.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про розгляд даної справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; повідомити учасників справи, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву, а позивач - не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

18.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» (позикодавець; позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит ТУ Ю» (позичальник; відповідач) укладено Договір позики № 001 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти у розмірі 305 000 (триста п`ять тисяч гривень) 00 копійок (надалі - «позика»), а позичальник зобов`язується повернути надану позику та сплатити 27,5% річних від суми позики в строк та в порядку, визначеному цим договором.

Позика надається за наступним графіком: 18.06.2021 надається сума позики в розмірі 305 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору строк повернення позики за цим договором до 18 червня2022 року та здійснюється наступним чином:

відсотки: 01.07.2021 - 2987,33 грн, 01.08.2021 - 7123,63 грн, 01.09.2021 - 7123,63 грн, 01.10.2021 - 6893,84 грн, 01.11.2021 - 7123,63 грн, 01.12.2021 - 6893,84 грн, 01.01.2022 - 7123,63 грн, 01.02.2022 - 7123,63 грн, 01.03.2022 - 6434,25 грн, 01.04.2022 - 7123,63 грн, 01.05.2022 - 6893,84 грн, 01.06.2022 - 7123,63 грн, 18.06.2022 - 3906,51 грн;

тіло кредиту: 18.06.2022 - 305000,00 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором позики.

Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 305 000,00 грн, що підтверджується копією наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 256 від 18 червня 2021 року.

Як зазначає позивач та вбачається з банківських виписок, які додані позивачем до позовної заяви, відповідач частково виконав зобов`язання за Договором та в період з липня 2021 року по березень 2022 року сплатив відсотки за Договором у сумі 58 827,41 грн.

Разом з тим, зобов`язання щодо повернення суми кредиту та частини відсотків у строк, встановлений Договором, відповідачем виконані не були.

Позовні вимоги у даній справі обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позики № 001 від 18.06.2021 року в частині повернення позики у розмірі 305 000,00 грн та сплати процентів за користування позикою у сумі 25 047,60 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, 18.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит ТУ Ю» укладено Договір позики № 001, відповідно до п. 1.1 якого позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти у розмірі 305 000 (триста п`ять тисяч гривень) 00 копійок, а позичальник зобов`язується повернути надану позику та сплатити 27,5% річних від суми позики в строк та в порядку, визначеному цим договором.

Позика надається за наступним графіком: 18.06.2021 надається сума позики в розмірі 305 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору строк повернення позики за цим договором до 18 червня2022 року та здійснюється наступним чином:

відсотки: 01.07.2021 - 2987,33 грн, 01.08.2021 - 7123,63 грн, 01.09.2021 - 7123,63 грн, 01.10.2021 - 6893,84 грн, 01.11.2021 - 7123,63 грн, 01.12.2021 - 6893,84 грн, 01.01.2022 - 7123,63 грн, 01.02.2022 - 7123,63 грн, 01.03.2022 - 6434,25 грн, 01.04.2022 - 7123,63 грн, 01.05.2022 - 6893,84 грн, 01.06.2022 - 7123,63 грн, 18.06.2022 - 3906,51 грн;

тіло кредиту: 18.06.2022 - 305000,00 грн.

Мета надання позики за умовами цього договору: забезпечення господарської діяльності позичальника (п.2.6 Договору).

Відповідно до п. 2.5 Договору надання позики здійснюється шляхом безготівкового переказу грошових коштів на банківський рахунок позичальника, який зазначений у цьому договорі.

Згідно з п.7.2 Договору цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Судом було встановлено, що на виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 305 000,00 грн, що підтверджується копією наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 256 від 18 червня 2021 року.

Пунктом 2.7 Договору передбачено, що сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця. Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця.

Проценти за користування позикою сплачуються протягом всього строку дії договору (п.2.4 Договору).

Нарахування процентів здійснюється протягом строку дії цього договору (п.2.8 Договору).

Відповідно до п.2.9 Договору розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом протягом строку кредити (включно), зазначеного в п.1.2 цього договору, приймаючи, що кількість днів у місяці - фактична, у році - фактична, тобто метод «факт/факт».

Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як зазначає позивач та вбачається з банківських виписок, які додані позивачем до позовної заяви, відповідач частково виконав зобов`язання за Договором та в період з липня 2021 року по березень 2022 року сплатив відсотки за Договором у сумі 58 827,41 грн.

Наразі, зобов`язання щодо сплати процентів за узгодженим між сторонами графіком: 01.04.2022 - 7123,63 грн, 01.05.2022 - 6893,84 грн, 01.06.2022 - 7123,63 грн, 18.06.2022 - 3906,51 грн, відповідач не виконав, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за несплаченими процентами у розмірі 25 047,61 грн.

Суму позики у розмірі 305 000,00 грн у строк до 18 червня 2022 року відповідач позивачу також не повернув.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Суд зазначає, що за Договором позики (п. 4.3.1-4.3.3) відповідач взяв на себе зобов`язання: повернути позику в строк, обумовлений цим договором, сплатити позикодавцю проценти за користування позикою, повернути позикодавцю позику і сплатити належні проценти за користування позикою у разі припинення цього договору.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за Договором у відповідача перед позивачем в сумі 305 000,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в цій визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Також, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми несплачених відсотків за період квітень-червень 2022 року підлягають задоволенню в заявленому розмірі, а саме 25 047,60 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 29-Б (літ. А), оф. 114; ідентифікаційний код: 40094068) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" (04073, м. Київ, пр. С. Бандери, 16; ідентифікаційний код 42806643) основний борг в розмірі 305 000 (триста п`ять тисяч) грн 00 коп., відсотки в розмірі 25 047 (двадцять п`ять тисяч сорок сім) грн 60 коп. та судовий збір в розмірі 4 950 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн 71 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева