ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2022 р. Справа №921/707/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Яремко О.А.

явка учасників справи:

від позивача: Каліфіцький А.С. представник (довіреність за № 02-19/18084/22.14-29 від 03.08.2022)

від відповідача-1 : не з`явилися

від відповідача-2 : не з`явилися

від відповідача-3 : не з`явилися

від відповідача-4 : не з`явилися

розглянув апеляційну скаргу Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) б/н та дати

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.04.2022 суддя: Андрусик Н.О. м. Тернопіль, повний текст рішення складено 22.04.2022

за позовом Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), м.Чортків Тернопільської області

до відповідача-1 приватного агропромислового підприємства "ДЗВІН", с.Звиняч Чортківського району Тернопільської області

до відповідача-2 приватного агропромислового підприємства "БІЛОБОЖНИЦЬКЕ", с.Білобожниця Чортківського району Тернопільської області

до відповідача-3 Білобожницької сільської ради, с.Білобожниця Чортківського району Тернопільської області

до відповідача-4 Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації, м.Чортків Тернопільської області

про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та припинення права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

28.10.2021 Чортківський відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до приватного агропромислового підприємства «ДЗВІН» (надалі - ПАП «ДЗВІН»), приватного агропромислового підприємства «БІЛОБОЖНИЦЬКЕ» (надалі ПАП «БІЛОБОЖНИЦЬКЕ»), Білобожницької сільської ради та Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації (надалі Чортківське обласне комунальне МБТІ) про:

1) визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ N 395004 про право власності ПАП «ДЗВІН» на тракторну майстерню під літ. Д, загальною площею 942,3 кв.м, розташовану за адресою: вул. Шевченка, 132а, с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області, виданого 04.07.2012 Білобожницькою сільською радою;

2) припинення права власності ПАП «ДЗВІН» на нерухоме майно - тракторну майстерню під літ. Д, загальною площею 942,3 кв. м, розташовану за адресою: вул. Шевченка, 132а, с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що органом ДВС здійснювалися заходи з примусового виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні № 24817120, де боржником є ПАП «Білобожницьке», зокрема, щодо реалізації на електронних торгах нерухомого майна (лот № 150164) «нежитлової будівлі (майстерні, площею 941,0 кв.м.), що знаходиться за адресою вул. Середня, б/н в с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області».

Позивач вважає, що нерухоме майно (лот № 150164) та «тракторна майстерня, літ. Д, загальною площею 942,3 кв. м, розташована за адресою: вул. Шевченка, 132а, с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області», яка зареєстрована за ПАП «ДЗВІН» є одним і тим самим об`єктом.

ПАП «ДЗВІН» та ПАП «БІЛОБОЖНИЦЬКЕ» незаконно виготовили технічну документацію на іпотечне майно (тракторну майстерню, літ. Д, загальною площею 942,3 кв. м, розташовану за адресою: вул. Шевченка, 132а, с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області), здійснили реєстрацію права власності на це майно, як на новостворене, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САЕ № 395004 від 04.07.2012.

Такі дії вчинені відповідачами з метою уникнення виконання судового рішення щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та іншими зобов`язаннями, виконання яких в примусовому порядку здійснював орган ДВС в межах зведеному виконавчому провадженні № 24817120.

Позивач підставою позову зазначає порушення його цивільних прав щодо стягнутих коштів виконавчого збору, витрат у виконавчому провадженні, що надійшли з реалізації вказаного вище майна та перераховані в дохід Державного бюджету України.

Правовою підставою позову зазначає ст.ст. 3, 13, 16, 182, 328, 392 Цивільного кодексу України та ст.ст. 19, 24, 26, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06.04.2022 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано необгрунтованістю позовних вимог, оскільки позивачем не доведено порушення його цивільних прав при здійсненні заходів з примусового виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні № 24817120.

Також місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування свідоцтва про право власності на майно, яке видано Білобожницькою сільською радою на підставі рішення за № 39 від 22.06.2012 та є реєстраційним документом, що посвідчує право власності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позовних вимог, в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що:

- судом першої інстанції не досліджено обставин того, що нежитлова будівля (майстерня, площею 941,0 кв.м.), що знаходиться за адресою вул. Середня, б/н в с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області та тракторна майстерня, літ. Д, загальною площею 942,3 кв. м, вул. Шевченка, 132а, с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна;

-суд першої інстанції не досліджував питання щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України посадовими особами ;

-залишено поза увагою суду те, що органом БТІ були порушені вимоги пункту 4 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, а також норми Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно;

-судом не враховано порушення цивільних прав позивача через стягнуті кошти виконавчого збору, витрат у виконавчому провадженні з реалізації спірного нерухомого майна.

Учасники справи не скористалися правом наданим ст. 263 ГПК України, відзивів на апеляційну скаргу не подали.

В судове засідання 23.08.2022 з`явився представник позивача (апелянта), представники відповідача в судове засідання повторно не з`явилися, причин неявки не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи, а тому в порядку п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за їх відсутності.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, що не з`явився за наявними в справі доказами.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задоволити, а рішення місцевого господарського суду скасувати.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, що з`явився, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

На виконанні в Чортківському відділі державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження № 24817120, яке об`єднує виконавчі провадження:

1)ВП № 18341122 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області № 2/107/1849 від 23.02.2010 про стягнення з ПАП Білобожницьке на користь ПП Агропром 235176,85 грн.;

2)ВП№ 44052085 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області № 921/352/14-г/16 від 27.06.2014 про стягнення з ПАП Білобожницьке на користь ТОВ Імперія -Агро 53806,11 грн.;

3)ВП№44933317 по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області № 921/109/13-г від 23.05.2013 про стягнення з ПАП Білобожницьке на користь ПАТ Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк 4631,26 грн.;

4)ВП №48682980 по виконанню рішення № 9 виданого 03.03.2014 ПФУ в Чортківському районі про з ПАП Білобожницьке на користь ПФУ в Чортківському районі 3 669,59 грн.

В межах даного зведеного виконавчого провадження № 24817120, державним виконавцем Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Снігурем О.Ю складено акт опису та арешту нерухомого майна від 30.04.2013 (т. 1 а.с. 18-19), а саме:

- комплексу адмінбудинку за адресою с.Білобожниця Чортківського району Тернопільської області вул.Середня будинок б/н, свідоцтво про право власності: САВ № 352400 від 05.02., видане Білобожницькою сільською радою;

- будинку майстерні в с. Білобожниця Чортківського району вул.Середня будинок б/н свідоцтво на право власності САВ № 352449 від 18.02.2008, видане Білобожницькою сільською радою;

- комплексу цегельного заводу за адресою с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області по вул. Молодіжна б/н, свідоцтво про право власності: САВ № 352401 від 05.02.2008, видане Білобожницькою сільською радою.

Відповідно до протоколу №175740 (т. 1 а.с. 67) з 14.06.2016 по 16.06.2016 проведено електронні торги реєстраційний номер лота № 150164 "нежитлова будівля майстерні, одноповерхова, цегляна, загальною площею 941 кв.м., що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Чортківський район, с.Білобожниця, вул. Середня, б/н із стартовою ціною 299 795,20 грн. Переможцем електронних торгів визначено ПП ФІШ-КЛУБ.

На підставі акту про проведені електронні торги від 02.07.2016, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №15490704 щодо власника ПП Фіш-клуб () під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 55.

Спір щодо законності видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер №167, виданого 14.07.2016 та здійснення реєстрації речового права в Реєстрі перебуває на новому розгляді в Господарському суді Тернопільської області (справа №921/721/19).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 30.09.2016 у справі № 921/425/16-г/5, яке набрало законної сили, відмовлено в позові ПАП "Білобожницьке" про визнання недійсними прилюдних торгів, які відбулися 16.06.2016, з тих підстав, що позивачем не подано суду доказів порушення встановлених правил організації та проведення електронних торгів щодо продажу лоту за №150164 щодо нежитлової будівлі майстерні, площею 941кв.м. та не подано доказів порушення його власних майнових прав і інтересів.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31.03.2016 у справі №921/115/16-г/4, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАП "Дзвін" про вилучення з акту опису і арешту майна, а саме тракторної майстерні, та визнання права власності на нього, оскільки встановлено, що майно, яке включене в акт опису і арешту майна, а саме будинок майстерні в с.Білобожниця, Чортківського району, по вул. Середня, належить боржнику - ПАП "Білобожницьке".

04.07.2012 ПАП "Дзвін" видано свідоцтво серії САЕ №395004 про право власності на нерухоме майно комплекс, розташований за адресою вул. Шевченка, 132а, с.Білобожниця, Чортківський район, Тернопільська область, в тому числі: тракторна майстерня, Д, загальна площа 942,3 кв.м. Відомості про право власності ПАП "Дзвін" на майно внесено в реєстр прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 37048601, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав №34761499 від 09.07.2012 року (т. 1 а.с. 76).

Судами встановлено, що позивач просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво, яке видано ПАП Дзвін Білобожницькою сільською радою 04.07.2012 серії САЕ № 395004, на комплекс будівель, реєстраційний номер об`єкту 37048601, що складається: з гаражів, літ. А, заг. площею 909,7 кв.м., сторожової будки, Б, заг. площею 8,4 кв.м., майстерні-автогаражів, В, заг. площею 716,0 кв.м., кузні, Г, заг. площею 303,7 кв.м., піднавісу, Д, тракторної майстерні, Д, заг. площею 942,3 кв.м. та припинити право власності ПАП «ДЗВІН» на нерухоме майно - тракторну майстерню під літ. Д, загальною площею 942,3 кв. м, розташовану за адресою: вул. Шевченка, 132а, с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області.

Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому частинами 1, 2 статті 1 ГПК України (у відповідній редакції) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Отже, наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за приписами чинного законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.12.2021 у справі №924/454/20, який в силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України враховано апеляційним господарським судом.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачеві, натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №910/17077/19, який в силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України враховано апеляційним господарським судом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною другою статті 45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Судами встановлено, що предметом позову за заявою позивача є визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності ПАП «ДЗВІН» на тракторну майстерню розташовану за адресою: вул. Шевченка, 132а, с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області, виданого 04.07.2012 Білобожницькою сільською радою та припинення права власності ПАП «ДЗВІН» на нерухоме майно - тракторну майстерню, розташовану за адресою: вул. Шевченка, 132а, с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області.

Підставою заявленого позову є те, що позивач просить встановити, що нежитлова будівля (майстерня, площею 941,0 кв.м.), що знаходиться за адресою вул. Середня, б/н в с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області (лот № 150164) та тракторна майстерня, літ. Д, загальною площею 942,3 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 132а, с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області є одним і тим самим об`єктом.

Позивачем є Чортківський відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» повноваження державної виконавчої служби полягають у примусовому виконанні судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб).

Оцінюючи підставу і предмет заявленого відділом ДВС позову до відповідачів, судами з`ясовано, що позивач шляхом оскарження реєстраційних документів оспорює право власності (місцезнаходження об`єкту нерухомого майна, що підлягав реалізаціїї) та прагне встановити певні юридичні факти, а також оспорює право власноті заявляючи вимоги про припинення права власності на нерухоме майно ПАП «ДЗВІН».

Позивачем оспорюється свідоцтво про право власності ПАП «ДЗВІН» на тракторну майстерню під літ. Д, загальною площею 942,3 кв.м. проте, між об`єктом спору тракторною майстернею та позивачем не вбачається правового зв`язку, оскільки відсутні правові підстави вважати, що позивач будь які правомочності щодо неї, окрім своєї компетенції щодо виконавчого провадження.

У правовідносинах з приводу примусової реалізації нерухомого майна, орган виконання судових рішень не вступає з учасниками виконавчого провадження у цивільні правовідносини, а лише здійснює захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб. Даний державний орган у спірних правовідносинах не набув жодних цивільних прав чи обов`язків щодо спірного нерухомого майна, а тому і порушення відповідних прав позивача з боку відповідачів не могло бути.

Доводи апелянта щодо неправомірності дій відповідача-3 з посиланням на прийняття рішення за №39 від 22.06.2012 про оформлення права власності на комплекс будівель за ПАП Дзвін незважаючи на те, що на вказаній земельній ділянці зареєстровано право власності на будівлю - будинок майстерні згідно свідоцтва на право власності САВ №352449 від 18.02.2008, виданого цією ж сільською радою ПАП Білобожницьке, є необгрунтованими,

Таким чином, спростовуються доводи апелянта про порушення його цивільних прав щодо стягнутих коштів виконавчого збору, витрат у виконавчому провадженні, які стягнуті за рахунок реалізації вказаного вище майна та були перераховані в дохід Державного бюджету України.

Зважаючи на зміст позовних вимог (скасування свідоцтва, виданого на комплекс будівель), суб`єктний склад сторін спору, заявлений предмет позову, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність позивачем порушення його цивільних прав при здійсненні заходів з примусового виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні № 24817120.

Разом з тим, оскільки спірними реєстраційними документами та оформленням права власності за тим чи іншим суб`єктом, прав та інтересів позивача не порушено, це є самостійною підставою для відмови у позові.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19) та від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19).

Апеляційний господарський суд зазначає, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів позивача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишено без змін, то судовий збір в розмірі 6 810,00 грн. (платіжне доручення за № 4022 від 14.06.2022), сплачений позивачем за подання апеляційної скарги покладається на нього.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) б/н та дати залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.04.2022 у справі № 921/707/21 залишити без змін.

Судовий збір у розмірі 6 810,00 грн. за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 02.09.2022