номер провадження справи 18/89/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

29.08.2022 справа № 908/1173/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/1173/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦІМІДЖ (пр. Маяковського, 7, кв. 95, м. Запоріжжя, 69035)

до відповідача приватного акціонерного товариства ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ (вул. Північне шосе, 22 Б/1 , м. Запоріжжя, 69106)

про стягнення 251408,65 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю СПЕЦІМІДЖ звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ 251408,65 грн., які складаються з: 215675,93 грн. основного боргу за договором на придбання ресурсів № 20/2383 від 01.06.2020, 7835,19 грн. пені, 2141,77 грн. 3% річних, 25755,76 грн. інфляційних втрат. Позов заявлено на підставі статей 509, 655, 692, 697 Цивільного кодексу України та статей 173, 193 Господарського кодексу України. Позивач просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат позивач зазначив витрати на правничу допомогу, які будуть заявлені у визначеному ГПК України порядку, оскільки наразі їх розмір орієнтовно визначити неможливо.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2022 справу № 908/1173/22 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 29.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/1173/22, присвоєно справі номер провадження 18/89/22, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/1173/22 та також, запропоновано відповідачу надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; запропоновано позивачу у строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.

Відповідачем 09.08.2022 надано суду заперечення проти вирішення спору у господарському суді, в яких відповідач просить суд залишити позов без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

У своїх запереченнях відповідач зазначив, що спір між сторонами стосується заборгованості за договором на придбання ресурсів № 20/2383 від 01.06.2020, за умовами якого сторонами укладено угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду. Відповідач звернув увагу, що за умовами п. 9.2 цього договору, спори, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) за основною сумою зобов`язань, вирішуються у Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» (згідно з регламентом вказаного суду), рішення якого є остаточним та обов`язковим для сторін та підлягає виконанню сторонами у строки, вказані у рішенні суду. Обмінний курс НБУ на дату виникнення вимог - 22.07.2022 року (дату позовної заяви ТОВ «СПЕЦІМІДЖ») складав: 36,5686 грн. за 1 долар США, що підтверджується інформацією, розміщеною у відкритому доступі на офіційному веб-сайті Національного банку України, отже, еквівалент 10000 доларів США станом на 22.07.2022 складав 365686,00 грн. З позову ТОВ «СПЕЦІМІДЖ» вбачається, що сума основного боргу за договором № 20/2383 від 01.06.2020 у розмірі 215675,93 грн., як і загальна сума позовних вимог у розмірі 251408,65 грн. не перевищує еквівалент 10000 доларів США. Таким чином, згідно з укладеною сторонами за договором № 20/2383 від 01.06.2020 року угодою, даний спір підлягає вирішенню у Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група».

Розглянувши заяву відповідача про залишення позовної вимоги без розгляду, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як вбачається із даної норми, вказане право відповідача може бути реалізоване лише до початку розгляду справи по суті та є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів відповідача чи волі сторін у справі.

Водночас, положення ст. 226 Господарського процесуального кодексу України не є диспозитивними та передбачають обов`язок суду залишити позов без розгляду з підстав вказаних у частині 1 цієї статті.

Частиною 5 статті 4 ГПК України встановлено, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 5 Закону України Про третейські суди юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Згідно зі статтею 12 Закону України Про третейські суди третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Позовні вимоги заявлені на підставі договору на придбання ресурсів № 20/2383 від 01.06.2020, за умовами якого та додатку - Специфікації № 008 від 11.08.2021 до нього, позивач зобов`язався поставити відповідачу товари/продукцію/матеріали (Ресурси), а відповідач - прийняти та оплатити цей товар на умовах, передбачених цим договором.

Текст вказаного договору та специфікації викладено російською мовою. Договір та специфікація підписані без будь-яких зауважень, виправлень або заперечень у тексті договору.

Розділом 9 Договору визначено (мовою оригіналу):

« 9. Порядок разрешения споров:

9.1. Споры и разногласия, возникшие в связи с данным Договором или касающиеся его заключения, изменения, исполнения, нарушения, расторжения, недействительности, будут по возможности решаться путем переговоров.

9.2. Если споры и разногласия, указанные в п. 9.1. настоящего Договора, не будут урегулированы путем переговоров, их разрешение осуществляется в соответствии с материальным правом Украины следующим образом:

- споры, имущественные требования по которым превышают эквивалент 10 000 долларов США (с учетом обменного курса НБУ на дату возникновения требований) по основной сумме обязательств, разрешаются в хозяйственных судах Украины (в соответствии с действующим законодательством Украины);

- споры, имущественные требования по которым не превышают эквивалент 10 000 долларов США (с учетом обменного курса НБУ на дату возникновения требований) по основной сумме обязательств, разрешаются в постоянно действующем Региональном Третейском суде Украины при Ассоциации Региональная правовая группа (в соответствии с регламентом указанного суда), решение которого является окончательным и обязательным для Сторон и подлежит исполнению Сторонами в сроки, указанные в решении суда.».

Як стверджує сам позивач, на виконання умов вказаного договору в період з 22.09.2021 по 29.12.2021 згідно відповідних видаткових накладних ним поставлено відповідачу товар (рукавиці), вартість якого відповідач не оплатив. Неоплаченими залишились видаткові накладні № РН-0000538 від 01.12.2021 на суму 121867,20 грн., № РН-0000598 від 29.12.2021 на суму 93808,73 грн., всього на суму 215675,93 грн. Отже, позивач виконував умови договору щодо поставки товару відповідачу.

У діловій практиці, яка виникла між сторонам при укладанні та виконанні вказаного договору, ними використовувалась як українська так і російська мова. Жодних непорозумінь, пов`язаних із взаємним перекладом договору та листування між сторонами, не виникало. Вимог щодо нотаріально або іншим чином посвідченого перекладу договору та листування на українську (російську) мову сторони одна іншій не висували, що вказує на вільне володіння та однакове розуміння сторонами договору як української так і російської мов. В пункті 10.19 Договору зазначено, що "Настоящий договор составлен на русском языке в 2-х экземплярах, имеющих одинаковую юридическую силу, по одному для каждой Стороны", що українською мовою перекладається наступним чином: "Цей договір складено російською мовою у 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної Сторони".

З метою оцінки умов Договору судом здійснено переклад Розділу 9 українською мовою наступним чином:

« 9. Порядок вирішення спорів:

9.1. Спори і розбіжності, що виникли в зв`язку з даним Договором або такі, що стосуються його укладення, зміни, виконання, порушення, розірвання, недійсності, будуть за можливості вирішуватися шляхом переговорів.

9.2. Якщо суперечки і розбіжності, зазначені в п. 9.1. цього Договору, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється відповідно до матеріального права України наступним чином:

- суперечки, майнові вимоги за якими перевищують еквівалент 10 000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) по основній сумі зобов`язань, вирішуються в господарських судах України (відповідно до чинного законодавства України);

- суперечки, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10 000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) по основній сумі зобов`язань, вирішуються в постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації Регіональна правова група (відповідно до регламенту вказаного суду), рішення якого є остаточним і обов`язковим для Сторін і підлягає виконанню Сторонами в терміни, зазначені в рішенні суду.».

Здійснюючи оцінку цього пункту договору суд зазначає, що використаний у ньому термін російською мовою "разрешаются" у контексті усього змісту цього пункту, яким встановлено порядок визначення суду та порядок розгляду спорів між сторонами, не може бути коректно перекладений українською мовою у розумінні "дозволяються", оскільки в ньому визначені ознаки того, який саме судовий орган буде вирішувати (розглядати) спір, що може виникнути між сторонами, а не "дозволяти" його.

Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) іншою стороною.

Частиною 1 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

В даному випадку сторонами в п. 9.2 договору узгоджено третейську угоду про передачу спору на розгляд третейського суду, що є обов`язковим для виконання сторонами.

Також суд враховує, що відповідно до даних сайту Національного банку України станом на дату виникнення вимоги позивача (підписання позовної заяви) 22.07.2022 обмінний курс НБУ складав: 36,5686 грн. за 1 долар США. Отже, еквівалент 10000 доларів США на 22.07.2022 складав 365686,00 грн.

Позивач пред`явив до відповідача вимоги про стягнення заборгованості за договором на придбання ресурсів № 20/2383 від 01.06.2020 за сумою 215675,93 грн. основного боргу, тобто заявлена позивачем майнова вимога не перевищує вищевказаний еквівалент, а тому згідно п. 9.2 Договору цей спір має вирішуватись в постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації Регіональна правова група (відповідно до регламенту вказаного суду), рішення якого є остаточним і обов`язковим для Сторін і підлягає виконанню Сторонами в терміни, зазначені в рішенні суду.

Щодо можливості виконання вказаної угоди, суд зазначає, що Асоціація Регіональна правова група () зареєстрована 25.05.2006, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 за №567430.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Асоціації Регіональна правова група () відсутні дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, її місцезнаходженням є 50086, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого (Отто Брозовського), будинок 74А.

Згідно даних загальнодоступного сайту (https://rgf.minjust.gov.ua/home/index) Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі за №243850 міститься запис про реєстрацію Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група", номер свідоцтва № 14-тс, дата реєстрації (легалізації) - 30.05.2006. У складі суду працюють наступні третейські судді: Петрова Тетяна Алімовна, Стець Олег Миколайович, Терещенко Ольга Володимирівна, Палій Євгенія Анатоліївна, Манелюк Дмитро Валентинович, Веселов Микола Юрійович, Устінова - Бойченко Ганна Миколаївна, Щербатюк Валентина Анатоліївна.

Таким чином, оскільки згідно з укладеною сторонами за договором на придбання ресурсів № 20/2383 від 01.06.2020 угодою (третейським застереженням), викладеним у п. 9.2 договору, яка є дійсною та може бути виконана сторонами, даний спір може бути вирішений у Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації Регіональна правова група.

Відносно зауважень позивача у позовній заяві, що у сторін існує виключно правова можливість, а не обов`язок звернення до третейського суду, а для такого звернення необхідна наявність волі обох сторін, і чинне законодавство України не позбавляє сторін права на вирішення спору саме господарським судом, слід зазначити наступне.

Відповідно до викладених вище ст. ст. 5, 12 Закону України "Про третейські суди", третейська угода щодо передачі спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спору.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі №906/493/16 викладено правовий висновок про те, що:

- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;

- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2019 по справі № 922/2508/18 викладена правова позиція відносно того, що третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Доказів того, що вказана угода в судовому порядку визнана недійсною або втратила чинність суду не надано.

При вирішенні питання залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 7 частини першої статті 226 ГПК України, господарському суду слід встановити наявність сукупності таких умов: існування третейської угоди, за якою позов у питанні, що порушене у державному суді, відноситься до компетенції арбітражу; від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; встановлення судом дійсності, чинності та виконуваності арбітражної угоди.

Судом встановлений факт включення сторонами до договору на придбання ресурсів №20/2383 від 01.06.2020 третейського застереження, викладеного в п. 9.2 договору, яке є дійсним та може бути виконане сторонами.

Також суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 4 ч. 3 статті 22 ГПК України передбачено право сторін на передачу спору для вирішення третейським судом; будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності третейської угоди. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.04.2019 у справі №910/4272/18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спір у даній справі підпадає під наявне у договорі на придбання ресурсів № 20/2383 від 01.06.2020 третейського застереження про розгляд справи у Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група».

Згідно із ч. 2 ст. 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, господарський суд виходить з того, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З огляду на викладене, судовий збір в розмірі 3771,13 грн. на підставі відповідної ухвали Господарського суду Запорізької області про повернення суми судового збору підлягає поверненню позивачу - за наявності відповідної заяви.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 226, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦІМІДЖ до приватного акціонерного товариства ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ про стягнення 251408,65 грн. залишити без розгляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.09.2022.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили (ст.ст. 174, 235, 255, 256 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Левкут