ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2022 р. Справа№ 911/654/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом - Дзюбенко С.М.,

від відповідача 1 за первісним позовом - не з`явились,

від відповідача 2 за первісним позовом - Щиголь М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз"

на рішення Господарського суду Київської області від 16.11.2021 (повний текст рішення складено 29.11.2021)

у справі № 911/654/21 (суддя Заєць Д.Г.)

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз"

до:

1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

2. Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про визнання права на звільнення від орендної плати, зобов`язання провести перерахунок нарахованої орендної плати, зобов`язання провести зарахування надміру сплаченої орендної плати

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз"

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 9077232,49 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про визнання права на звільнення від орендної плати, зобов`язання провести перерахунок нарахованої орендної плати, зобов`язання провести зарахування надміру сплаченої орендної плати.

Позов обґрунтовано тим, що діяльність з обслуговування пасажирів передбачає приймання відвідувачів (пасажирів) та забезпечення їх харчуванням, діяльність позивача в період з 17.03.2020 року по 21.06.2020 року була заборонена та не здійснювалась останнім, що також підтверджується Сертифікатом №3100-20-1109 від 24.06.2020 року, виданим Торгово-промисловою палатою України, а тому нарахування орендної плати за Договором за період з 17.03.2020 року по 21.06.2020 року включно не мало здійснюватись. Також на думку позивача враховуючи норми постанови Кабінету Міністрів "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" від 15.07.2020 року №611 нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном мало здійснюватись у розмірі 25 відсотків, а враховуючи те, що ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" є вітчизняною юридичною особою та суб`єктом малого підприємництва, і провадить виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах в аеропорту, а отже, мало право на отримання знижки у розмірі 50% орендної плати за Договором оренди згідно п. 2 додатку 2 до Постанови №611. Враховуючи викладене, позивач також просив зарахувати надміру сплаченої орендної плати в рахунок майбутніх платежів.

Також, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду Київської області з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" про стягнення 9 077 232, 49 грн.

В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом зазначив, що в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором відповідач за зустрічним позовом не сплатив на користь позивача в повному обсязі орендну плату за період з березня 2020 року по березень 2021 року, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 7 746 144, 40 грн. Також позивачем за зустрічним позовом заявлено вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 568 438, 01 грн. пені, 135 403, 33 грн. 3% річних, 283 882, 18 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за зустрічним позовом за кожним рахунком, враховуючи періоди нарахування та часткові оплати та 774 614,44 грн. штрафу, згідно виконаного ним розрахунку.

17.05.2021 року до Господарського суду Київської області від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про зміну предмету позову за зустрічним позовом відповідно до якої, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" просив стягнути з ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" 9 508 482, 36 грн. заборгованості. (т.2, а.с. 173-177).

В судовому засіданні Господарського суду Київської області 22.06.2021 року позивач (відповідач за зустрічним позовом) подав заяву про зміну предмета позову. (т.5, а.с. 10-13) в якій просив суд:

- визнати у товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз» () право на звільнення від орендної плати (право на несплату орендної плати), нарахованої за період з 17.03.2020 року по 21.06.2020 року включно в сумі 6 653 936, 15 грн. згідно з договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, №2216 від 31.01.2019 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та зареєстровано в реєстрі за №102.

- зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» провести перерахунок нарахованої орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, №2216 від 31.01.2019 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та зареєстровано в реєстрі за №102, за період з 12.03.2020 року по 31.05.2021 року, зменшивши її на 20 889 586, 88 грн., з яких 6 266 876, 07 грн. є орендною платою нарахованою на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а 14 622 710, 82 грн. - на користь Державного бюджету.

- зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» провести зарахування (залік) надміру сплаченої орендної плати у загальному розмірі 1 135 189, 67 грн. в рахунок майбутніх платежів за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, №2216 від 31.01.2019 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та зареєстровано в реєстрі за №102.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.11.2021 року у задоволенні первісного позову про визнання права на звільнення від орендної плати, зобов`язання провести перерахунок нарахованої орендної плати, зобов`язання провести зарахування надміру сплаченої орендної плати відмовлено повністю. Зустрічні позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено частково. Присуджено до стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 7 746 144 грн. 40 коп. основного боргу, 568 326 грн. 97 коп. пені, 135 403 грн. 33 коп. 3% річних, 283 882 грн. 18 коп. інфляційних втрат, 774 614 грн. 44 коп. штрафу, 142 625 грн. 57 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час розгляду справи не було встановлено тих обставин, з якими закон, зокрема положення ст. 762 ЦК України та п. 14 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України пов`язують можливість звільнення позивача за первісним позовом від обов`язку сплачувати орендну плату або зменшення її розміру. На думку місцевого господарського суду головною передумовою для виникнення права на таке звільнення або зменшення є наявність певного проміжку часу, коли майно не могло використовуватися в господарській діяльності орендаря, в тих цілях, які визначені договором оренди, чого позивачем за первісним позовом не доведено. Також суд першої інстанції зазначив, що згідно умов Договору, цільовим призначенням орендованих приміщень є розміщення зали очікування пасажирів бізнес-класу та зали очікування підвищеної комфортності для пасажирів категорії VIP та бізнес-класу, тобто, зазначені приміщення не використовувалися для розміщення ресторану.

Щодо зустрічного позову місцевим господарським судом встановлено, що ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" повинно було сплачувати орендну плату у строки та в розмірі, встановлені Договором, підстави для звільнення ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" від сплати орендної плати у спірний період відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України відсутні, а з огляду на цільове призначення орендованих приміщень, застосування до ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" пільг, визначених Постановою №611 нормативно не обґрунтовано.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 16.11.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю, первісні позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення суду першої інстанції не з`ясував обставин, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права. Зокрема скаржник вважає, що місцевий господарський суд неправильно встановив обставини справи та відповідно неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють діяльність закладів громадського харчування та звільнення від орендної плати та її зменшення, оскільки на думку скаржника ним доведено факт того, що орендовані приміщення використовуються зокрема, як заклади громадського харчування. Крім того скаржник вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що заборона доступу пасажирів до приміщень виключає можливість їх використання за цільовим призначенням. Скаржник звертає увагу, що під час тимчасового закриття пункту пропуску через державний кордон в терміналі «D» Аеропорту була заборонена будь-яка діяльність у пункті пропуску, в тому числі і господарська діяльність товариства з використання приміщення №54. Також скаржник вважає, що суд першої інстанції не з`ясував обставин справи, що свідчать про право товариства на отримання знижки 75% та отримання знижки 50% відповідно до постанови №611.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Скрипка І.М., Мальченко А.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Скрипки І.М. у відпустці, сформовано для розгляду справи №911/654/21 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Мальченко А.О., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" на рішення Господарського суду Київської області від 16.11.2021 року у справі №911/654/21, витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/654/21 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про визнання права на звільнення від орендної плати, зобов`язання провести перерахунок нарахованої орендної плати, зобов`язання провести зарахування надміру сплаченої орендної плати та за зустрічним позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" про стягнення 9 077 232, 49 грн., розгляд справи призначено на 09.02.2022 року.

04.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

07.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

10.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду Київської області надійшли матеріали справи №911/654/21.

07.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, відповідача-1 за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 року оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" на рішення Господарського суду Київської області від 16.11.2021 року у справі №911/654/21 на 23.03.2022 року.

Судове засідання, призначене на 23.03.2022 року не відбулось у зв`язку з запровадження на території України воєнного стану.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 року розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" на рішення Господарського суду Київської області від 16.11.2021 року призначено на 01.06.2022 року.

24.05.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від адвоката Мітченко Крістіни Володимирівни, представника Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", відповідача-2 за первісним позовом у справі, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 року клопотання Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon" задоволено.

31.05.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" надійшли пояснення щодо розрахунків сум, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 року розгляд справи відкладено на 06.07.2022 року.

15.06.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" надійшли заперечення на пояснення відповідача за зустрічним позовом щодо розрахунків сум, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 року у справі №911/654/21 оголошено перерву на 20.07.2022 року.

18.07.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз", позивача у справі, надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 року у справі №911/654/21 оголошено перерву на 07.09.2022 року.

27.07.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", відповідача-2 за первісним позовом у справі, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

09.08.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз", позивача у справі, надійшли додаткові письмові пояснення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 року клопотання Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon" задоволено.

31.08.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", відповідача-2 за первісним позовом у справі, надійшли додаткові заперечення на повторні пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" щодо розрахунків сум.

07.09.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз", позивача у справі, надійшли пояснення щодо розрахунків суми орендної плати за спірний період, письмові пояснення в яких останній просив долучити додаткові документи, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції та клопотання про призначення судової експертизи.

В судове засідання 07.09.2022 року з`явились представники позивача за первісним позовом та відповідача 2 за первісним позовом. Представник відповідача 1 за первісним позовом в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача 1 за первісним позовом.

Також, в судовому засіданні 07.09.2022 року представник позивача за первісним позовом просив задовольнити клопотання про призначення судової експертизи та долучити додаткові докази до матеріалів справи, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції. Представник відповідача 2 за первісним позовом заперечував проти клопотання про призначення судової експертизи та долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Щодо клопотання про призначення судової експертизи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається тільки у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші докази, які знаходяться у матеріалах справи чи неможливо застосувати інші засоби доказування. У противному випадку це є затягуванням справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Дульський проти України" від 01.06.2006 (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

В поданому клопотанні про призначення судової експертизи позивач за первісним позовом просить суд поставити на вирішення експертів наступні питання:

1. чи є діяльність із обслуговування пасажирів в залах очікування підвищеної комфортності для пасажирів VIP та бізнес-класу діяльністю із розміщення та експлуатації ресторанів, кафе, барів?

2. чи є діяльність з розміщення залів очікування підвищеної комфортності для пасажирів VIP та бізнес-класу, як це передбачено п. 1.2. договору оренди №2216 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 31.01.2019 року та обслуговування пасажирів в таких залах очікування, здійсненням виробничої діяльності, що проводиться на виробничих площах (зокрема в аеропортах), як це визначено п. 2 додатку до постанови №611?

3. чи відповідає мета використання приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв..47578) загальною площею 776, 0 кв.м. та приміщення №№1-58 на 1-му поверсі та приміщення №№59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу «С» загальною площею 1 226, 7 кв.м., що розміщені за адресою: Київська обл., місто Бориспіль, Аеропорт, вказана в пункті 1.2. договору оренди №2216 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 31.01.2019 року, використанню майна для розміщення ресторану кафе або бару, як це визначено додатком 3 до постанови №611?

Колегія суддів звертає увагу, що у поданому клопотанні про призначення судової експертизи позивач за первісним позовом не вказує, яка саме має бути призначена судова експертиза, а також не наводить будь-яких обґрунтувань, які б свідчили про наявність підстав для призначення судової експертизи, а лише наводить норми Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено право суду призначити судову експертизу.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем за первісним позовом не вказано та не доведено належними та допустимими доказами, які саме обставини вказують на необхідність проведення експертизи, а матеріали справи місять достатньо відповідних доказів для винесення правомірного рішення.

Колегія суддів повторює, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 17.07.2018 року у справі №910/4071/17.

Як було зазначено вище, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення всіх обставин справи, а питання наведені в клопотанні, по суті не відносяться до обставин щодо яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, відтак, клопотання позивач за первісним позовом про призначення судової експертизи колегією суддів відхиляється.

Щодо письмових пояснень позивача за первісним позовом до яких останнім долучено додаткові докази, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Як вже було зазначено вище та не заперечується сторонами, з матеріалів справи вбачається, що подані докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому, як позивач за первісним позовом в своїх письмових поясненнях вказує, що зазначені докази виникли у 2022 році та не могли бути подані в суд першої інстанції. Відтак, такі докази не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги додатково подані позивачем за первісним позовом докази.

В подальшому, в судовому засіданні 07.09.2022 року представник позивача за первісним позовом надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача 2 за первісним позовом надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.01.2019 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (правонаступником якого є - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях) (за договором - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" (за договором - орендар) укладено Договір оренди №2216 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - Договір), згідно умов п. 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу "D" (інв.47578) загальною площею 776,0 кв.м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.09.2018 року і становить за незалежною оцінкою 43 662 922, 00 грн. без врахування ПДВ, приміщення №1-58 на 1-му поверсі та приміщення №59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу "С", загальною площею 1226,7 кв.м., вартість яких визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.09.2018 року і становить за незалежною оцінкою 83133697,00 грн. без врахування ПДВ (далі - майно), що розміщені за адресою: Київська область, м. Бориспіль, аеропорт та перебувають на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - балансоугримувач). (т.1, а.с. 13-18).

Згідно п. 1.2. Договору, майно передається в оренду з метою розміщення: приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу "D" (інв.47578) загальною площею 776,0 кв.м. - розміщення зали очікування пасажирів бізнес-класу; приміщення №1-58 на 1-му поверсі та приміщення №59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу "С", загальною площею 1226,7 кв.м. - розміщення зали очікування підвищеної комфортності для пасажирів категорії VIP та бізнес-класу.

Відповідно до п. 2.1. Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно п. 3.1. Договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - вересень 2018 року - 1584957,74 грн.

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно п.п. 3.6., 3.7. Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати, за весь період невиконання зобов`язання включно.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становитиме загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п. 3.8 Договору).

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює відповідач, вказується "Призначення платежу" за зразком, наведеним у розділі 11 Договору).

У п. 10.1. Договору сторони погодили, що цей Договір укладено строком на 10 (десять) років, що діє з 31.01.2019 року до 30.01.2029 року включно.

Згідно Акту приймання-передачі орендованого майна від 02.08.2019 року, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу "D" (інв.47578) загальною площею 776,0 кв.м., приміщення №1-58 на 1-му поверсі та приміщення №59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу "С", загальною площею 1226,7 кв.м. (далі - майно), що розміщені за адресою: Київська область, м. Бориспіль, аеропорт та перебувають на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Як зазначає позивач за первісним позовом, за період з 01.03.2020 року по 31.01.2021 року товариству нарахована орендна плата за Договором на підставі рахунків-фактур ДП "Міжнароний аеропорт "Бориспіль", а саме: №76/538 від 31.03.2020, №76/825 від 30.04.2020, №76/1027 від 31.05.2020, №76/1239 від 30.06.2020, №76/1439 від 31.07.2020, №76/1604 від 31.08.2020, №76/1864 від 30.09.2020, №76/2059 від 31.10.2020, №76/2194 від 30.11.2020, №76/2381 від 31.12.2020, №76/390 від 31.01.2021, №76/587 від 28.02.2021, №76/914 від 31.03.2021, №76/1135 від 30.04.2021, №76/1474 від 31.05.2021. (т.1, а.с. 64-74).

Позивач звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з листами, №16032020-1 від 16.03.2020 року (т.1, а.с. 85-87), №28-09-2020-1 від 28.09.2020 року (т.1, а.с. 88-92) щодо звільнення ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" від орендної плати та здійснення її перерахунку.

Вказані листи обґрунтовані тим, що з 17.03.2020 року до 21.06.2020 року включно приміщення №54 та приміщення №1-83 не могли використовуватись у господарській діяльності позивача через закриття пунктів пропуску через державний кордон та фактичне припинення авіаційного сполучення, а також, через заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, що підтверджується зокрема сертифікатом Торгово-промислової палати України №3100-20-1109 від 24.06.2020 року. З 22.06.2020 року та до закінчення карантину, на думку позивача, орендна плата має нараховуватись з урахуванням приписів Постанови Кабінету Міністрів "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" від 15.07.2020 року №611, а саме, у розмірі 25% від нарахованої орендної плати, оскільки, приміщення №54 та №1-83 орендовані позивачем для розміщення ресторану.

Як стверджує позивач за первісним позовом, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням подальших змін внесених постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392, від 22.07.2020 року №541 та від 09.12.2020 року №1236, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 року на всій території України встановлено карантин та введено певні заборони та обмеження щодо роботи суб`єктів господарювання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 (в редакції від 17.03.2020 року), серед іншого, було встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема, закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо). Заборона у викладеній вище редакції діяла з 17.03.2020 року до 10.05.2020 року включно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 року №343 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, і починаючи з 11.05.2020 року було заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема, закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування на відкритих (літніх) майданчиках просто неба. Вказана заборона діяла до 21.06.2020 року включно, і була виключена із постанови №211 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року №500.

Відтак, на думку позивача за первісним позовом, оскільки, приміщення №54 і Приміщення №1-83 не включають в себе відкриті (літні) майданчики просто неба, їх використання в період дії зазначеної вище заборони було неможливим.

Як наголошує позивач за первісним позовом, надання послуг з обслуговування пасажирів у бізнес-залі без відвідування бізнес-залу неможливе, оскільки, основний зміст послуги обслуговування в бізнес-залі полягає в тому, що пасажир (відвідувач) отримує доступ до приміщення бізнес-зали, де, серед іншого, забезпечується комфортними умовами очікування рейсу, включаючи харчування, забезпечення напоями (холодними, гарячими, слабоалкогольними та алкогольними) тощо.

Враховуючи, що діяльність з обслуговування пасажирів передбачає приймання відвідувачів (пасажирів) та забезпечення їх харчуванням, діяльність позивача за первісним позовом на його думку, в період з 17.03.2020 року по 21.06.2020 року була заборонена та не здійснювалась останнім, що також підтверджується Сертифікатом №3100-20-1109 від 24.06.2020 року, виданим Торгово-промисловою палатою України. (т.1, а.с. 98-99).

Посилаючись на пп. 6 п. 2 Прикінцевих положень Закону №530 та ч. 6 ст. 762 ЦК України, позивач за первісним позовом вважає, що обставини щодо заборони роботи суб`єктів господарювання є такими, що не залежать від позивача, у зв`язку з чим нарахування орендної плати за Договором за період з 17.03.2020 року по 21.06.2020 року включно не мало здійснюватись.

Також в обґрунтування позову, позивач за первісним позовом посилається на ряд обставин, через, які використання приміщень №54 та №1-83 було неможливим через запровадження розпорядження Кабінетом Міністрів України від 14.03.2020 року №287-р додаткових обмежень та заборон, а саме: тимчасове закриття з 00 год. 00 хв. 17.03.2020 року до 22.05.2020 року пунктів пропуску і пунктів контролю через державний кордон для міжнародного пасажирського залізничного, повітряного, автомобільного (для автобусів) сполучення; тимчасову заборону з 00 год. 00 хв. 16.03.2020 року до 13.06.2020 року перетинання державного кордону на в`їзд в Україну для іноземців та осіб без громадянства; заборона з 12 год. 00 хв. 24.03.2020 року до 22.05.2020 року прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою та прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (постанова Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 р. №228).

У зв`язку із встановленням карантину та відповідних обмежень і заборон, балансоутримувач переніс обслуговування пасажирів із пасажирського терміналу "D" в термінал "Б".

У зв`язку з цим з 18.03.2020 року по 14.06.2020 року в пасажирському терміналі "D" не здійснювалось обслуговування пасажирів міжнародних рейсів, що підтверджує неможливість доступу пасажирів до бізнес-зали, розміщеної в приміщенні №54.

Зазначені обставини є підставою для звільнення позивача за первісним позовом на його думку від орендної плати за період з 17.03.2020 року по 21.06.2020 року включно на суму 6 653 936, 15 грн.

Також, позивач за первісним позовом наголошує, що враховуючи норми Закону України "Про основні вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", ДСТУ, на думку позивача за первісним позовом, зали очікування, розміщені на території приміщення №54 та приміщень №1- 83, відповідають ознакам закладу громадського харчування та закладу ресторанного господарства, а саме - ресторану.

Враховуючи норми постанови Кабінету Міністрів "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" від 15.07.2020 року №611, на думку позивача за первісним позовом, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном має здійснюватись у розмірі 25 відсотків, оскільки позивач за первісним позовом використовує нерухоме державне майно - приміщення №54 та приміщення №1-83, які призначені для розміщення залів очікування, які згідно з положеннями ДСТУ є ресторанами.

Також, позивач за первісним позовом вважає, що ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" є вітчизняною юридичною особою та суб`єктом малого підприємництва, і провадить виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах в аеропорту, а отже, має право на отримання знижки у розмірі 50% орендної плати за Договором оренди згідно п. 2 додатку 2 до Постанови №611.

Позивачем за первісним позовом зазначено, що за період з 01.03.2020 року по 31.07.2020 року ним здійснено переплату на користь балансоутримувача (відповідача 2) у розмірі 812 099, 49 грн., а на користь державного бюджету - у розмірі 894 898, 81 грн., всього 2 706 998, 30 грн.

Враховуючи п. 3.9. Договору, позивач за первісним позовом звертався до відповідачів з листом №25-09-2020-1 від 28.09.2020 року, в якому повідомив про наявність переплати та просив її зарахувати в якості оплати за серпень 2020 року та в рахунок майбутніх платежів за Договором. (т.1, а.с. 88-92).

Позивач за первісним позовом зазначає, що нарахування орендної плати здійснювалось у розмірі 100%, що порушує право останнього на звільнення від орендної плати у розмірі 6 653 936, 15 грн. на підставі пп.6 п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 року №530, ч. 6 ст. 762 ЦК України та на зменшення орендної плати на підставі приписів Постанови Кабінету Міністрів "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" від 15.07.2020 року №611 у загальній сумі 20 889 586, 88 грн., а також, зарахування 1 135 189, 67 грн. надміру сплаченої орендної плати в рахунок майбутніх платежів та є підставою для звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди), до яких відноситься спірний Договір, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно Закону України «Про оренду державного та комунального майна» цей закон, серед іншого, регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна.

Враховуючи, що спірне майно відноситься до державної власності, відносини щодо його оренди регулюються, в тому числі, і Законом України «Про оренду державного та комунального майна»

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Частиною 4 статті Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 6 ст. 762 ЦК України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої плати Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 910/7492/16.

У пункті 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 910/7495/16 зазначено, що підставою для застосування норми частини 6 статті 762 ЦК України є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Відтак, для застосування частини 6 статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї норми Закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду у справах № 914/1248/18, № 914/2264/17, №910/13158/20, № 911/3067/20.

11.03.2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із відповідними змінами і доповненнями), якою з 12.03.2020 року на усій території України встановлено карантин.

З огляду на встановлення на території України карантину, Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020 року внесено зміни до ЦК України та доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 14 такого змісту: « 14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.».

Отже, за змістом вказаної норми, зменшення за вимогою наймача плати за користування нерухомим майном (його частиною) можливо лише у випадку фактичної неможливості використання орендованого майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі.

Як вже було зазначено, на підтвердження обставин щодо неможливості використання орендованого майна позивач за первісним позовом посилається на постанову Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 року №211, якою з 12 березня 2020 на усій території України встановлено карантин; розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 №287-р, згідно якого тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17.03.2020 року пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення; постанову Кабінету Міністрів України №228 від 23.03.2020 року, згідно якої заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою; рішення ДП "МА "Бориспіль" перевести обслуговування рейсів з пасажирського терміналу "D" до терміналу "F", наказ генерального директора ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" №16/22-В від 16.03.2020 року про призупинення діяльності ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз", яким призупинено виконання робіт/надання послуг на підприємстві в аеропортах України з 17.03.2020 року по дату закінчення карантину.

Колегія суддів звертає увагу, що посилання позивача за первісним позовом на розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року №287-р та постанову Кабінету Міністрів України №228 від 23.03.2020 року є необґрунтоване виходячи з наступного.

Як вбачається з розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року №287-р, а саме п. 1, пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон були тимчасово закриті з 00 год. 00 хв. 17.03.2020 року для міжнародних пасажирських перевезень, крім здійснення осіб з метою забезпечення захисту національних інтересів або у зв`язку з виконанням міжнародних зобов`язань, а також представників дипломатичних установ та гуманітарних місій.

Також, пунктом 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року №287-р було встановлено заборону з 00 год. 00 хв. 16.03.2020 року перетинання державного кордону на в`їзд в Україну для іноземців та осіб без громадянства, крім тих, що мають право на постійне або тимчасове проживання в Україні, є подружжям або дітьми громадян України, працівників іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, акредитованих в Україні, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей; водіїв та обслуговуючого персоналу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів. В`їзд в Україну інших категорій іноземців та осіб без громадянства здійснюється за погодженням з Міністерством закордонних справ.

Отже, колегія суддів зазначає, що зі змісту розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року №287-р дійсно вбачається обмежена заборона на перетинання кордону України, в той же час, така заборона встановлена не для всіх пасажирів, тобто посилання позивача за первісним позовом на вказане розпорядження, як на доказ повного обмеження доступу до орендованого приміщення є необґрунтованим.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №228 від 23.03.2020 року заборонено з 12 год. 00 хв. 24.03.2020 року:

прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою;

прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" або у разі неможливості прийняття та відправлення повітряних суден державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" як резервне.

Отже, постановою Кабінету Міністрів України №228 від 23.03.2020 року встановлено заборону прийняття та відправлення повітряних суден лише, які здійснюють подорож з туристичною метою, а також вказано, що через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (де позивач за первісним позовом орендує приміщення) прийняття та відправлення повітряних суден дозволено.

Окрім цього, як вже було зазначено вище згідно п. 1.2. Договору, майно передається в оренду з метою розміщення: приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу "D" (інв.47578) загальною площею 776,0 кв.м. - розміщення зали очікування пасажирів бізнес-класу; приміщення №1-58 на 1-му поверсі та приміщення №59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу "С", загальною площею 1226,7 кв.м. - розміщення зали очікування підвищеної комфортності для пасажирів категорії VIP та бізнес-класу.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 (в редакції від 17.03.2020 року) "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Зокрема, вказаною постановою заборонено:

- з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування;

- з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» № 611 від 15.07.2020 врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном.

Так у п. 1 вказаної постанови передбаченого, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розділу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі:

- 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

- 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

У додатках 1, 2, 3 до вказаної постанови визначені відповідні переліки орендарів, які у повному обсязі або частково звільняються від сплати орендної плати на період дії карантину.

Так, зі змісту додатку 1 слідує, що звільнення від орендної плати стосується орендарів, які орендують приміщення (в учбових корпусах) закладів освіти і науки державної форми власності, орендарів, які орендують приміщення для розміщення закладів освіти, видавництв друкованих засобів масової інформації та видавничої продукції, що видаються українською мовою, торговельних об`єктів з продажу книг, газет і журналів, виданих українською мовою, фізкультурно-спортивних закладів, діяльність яких спрямована на організацію та проведення занять різними видами спорту, бібліотек, музеїв, закладів, що провадять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, закладів культури незалежно від форми власності, що орендують приміщення для здійснення статутної діяльності в сфері культури та мистецтв, салонів краси, саун, турецьких лазень, соляріїв, кабінетів масажу, тренажерних залів та орендарів, які орендують приміщення з метою організації концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності, побутового обслуговування населення та здійснення туроператорської та турагентської діяльності.

До орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків (додаток 2), віднесені:

- орендарі, які використовують нерухоме державне майно для розміщення: кафе, барів, кафе-барів, закусочних, буфетів, кафетеріїв, що здійснюють продаж товарів підакцизної групи; кафе, барів, кафе-барів, закусочних, кафетеріїв, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи; ресторанів, ресторанів з нічним режимом роботи; їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи; ксерокопіювальної техніки для надання населенню послуг із ксерокопіювання документів; комп`ютерних клубів та інтернет-кафе; торговельних об`єктів з продажу промислових товарів (крім таких, що здійснюють роздрібну торгівлю засобами гігієни); торговельних об`єктів з продажу непродовольчих товарів, що були у використанні; проведення виставок образотворчої та книжкової продукції, виробленої в Україні; виставок непродовольчих товарів без здійснення торгівлі; готелів; транспортних підприємств з перевезення пасажирів; офісних приміщень (зокрема в аеропортах):

- вітчизняні юридичні і фізичні особи, що є суб`єктами малого підприємництва, фізичні особи, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (зокрема в аеропортах);

- суб`єкти кінематографії, основною діяльністю яких є кіновиробництво або технічне забезпечення і обслуговування кіновиробництва, за умови, що вони внесені до Державного реєстру виробників, розповсюджувачів і демонстраторів фільмів.

До орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 25 відсотків (додаток 3), віднесені орендарі, які використовують нерухоме державне майно для розміщення на території аеропортів: кафе, барів, кафе-барів, закусочних, буфетів, кафетеріїв, що здійснюють продаж товарів підакцизної групи; кафе, барів, кафе-барів, закусочних, кафетеріїв, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи; ресторанів, ресторанів з нічним режимом роботи; їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи; торговельних об`єктів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до умов Договору оренди, цільовим призначенням орендованих приміщень є розміщення зали очікування пасажирів бізнес-класу та зали очікування підвищеної комфортності для пасажирів категорії VIP та бізнес-класу, тобто, умови договору не містять посилань, що зазначені приміщення не використовувалися для розміщення ресторану, закладів харчування тощо.

При цьому, колегія суддів критично ставиться до доводів скаржника, що спірні приміщення призначені для розміщення залів очікування, які згідно з положеннями ДСТУ є ресторанами оскільки цільове призначення приміщення чітко визначено умовами Договору. (п. 1.2. договору).

Одночасно колегія суддів підкреслює, що п. 9 Додатку 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №785 "Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" для використання орендованого майна з метою розміщення ресторану орендна ставка застосовується у розмірі 20%, тоді як щодо майна, що є предметом договору оренди застосовано орендну ставку у розмірі 15%. (додаток №1 до договору).

Крім того, до матеріалів справи додано Договір №12/02/2020 від 12.02.2020 року про надання послуг, укладений між ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз", (як замовником за Договором про надання послуг) та ТОВ "Кофе Бар Плюс" (як виконавцем за Договором про надання послуг), відповідно до умов п. 1.1 якого, виконавець зобов`язується надати замовникові послуги, зазначені в п. 1.2 Договору, а замовник - прийняти і оплатити належним чином надані послуги відповідно до умов Договору. (т.1, а.с. 101-111).

Пунктом 1.2 Договору про надання послуг встановлено найменування послуг: забезпечення харчування пасажирів бізнес залу замовника, розташованого у приміщенні №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу "D", яке розміщене за адресою: Київська обл. с. Гора, вул. Бориспіль-7 та перебувають на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Відповідно до п. 1.3 Договору про надання послуг, склад послуг, асортимент страв та напоїв, надання яких покладається на виконавця, технологія подання послуг та інші характеристики та деталі надання послуг визначаються Додатками до цього Договору, які після підписання сторонами складатимуть невід`ємну частину цього Договору.

Окрім цього, відповідно до Договору про надання послуг №5/8 від 01.08.2020 року, укладений між ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" (як замовником за Договором про надання послуг) та ТОВ "Шоколадниця-Україна" (як виконавцем за Договором про надання послуг), виконавець зобов`язується надати замовникові послуги, зазначені в п. 1.2 Договору, а замовник - прийняти і оплатити належним чином надані послуги відповідно до умов Договору; найменування послуг: забезпечення харчування пасажирів бізнес залу замовника, розташованого у приміщенні №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу "D", яке розміщене за адресою: Київська обл. с. Гора, вул. Бориспіль-7 та перебувають на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль". (т.1, а.с. 113-123).

Зазначені вище обставини підтверджують той факт, що позивач за первісним позовом не здійснював виробництво харчових продуктів та товарів, (принаймні з 01.08.2020 року, дата укладання договору з ТОВ «Шоколадниця-Україна»), а також не забезпечував харчуванням пасажирів у спірних орендованих приміщеннях, оскільки такі послуги надавалися третіми особами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що орендоване позивачем за первісним позовом майно не є закладом харчування, оскільки по-перше, майно передавалось в найм не з метою розміщення закладу харчування (п. 1.2. та п. 3.1. договору), по-друге, залучення третіх осіб згідно вищевказаних договорів для організації харчування у орендованих приміщеннях є волевиявленням позивача за первісним позовом задля покращення обслуговування пасажирів VIP залів.

Тому, колегія суддів вважає помилковим прирівнювання позивачем за первісним позовом зали очікувань до закладу харчування (кафе, ресторану, бару).

Крім цього, колегія суддів відхиляє доводи позивача за первісним позовом, що ним здійснюється виробнича діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах, оскільки відповідно до ч.1, 2, ст. 261 Господарського кодексу України до сфери матеріального виробництва належать галузі, які визначаються видами діяльності, що створюють, відновлюють або знаходять матеріальні блага (продукцію, енергію, природні ресурси), а також продовжують виробництво у сфері обігу (реалізації) шляхом переміщення, зберігання, сортування, пакування продукції чи інших видів діяльності.

Усі інші види діяльності у своїй сукупності становлять сферу нематеріального виробництва (невиробничу сферу).

Позивачем за первісним позовом здійснюється діяльність, яка не підпадає під критерії ч. 1, ст. 261 Господарського кодексу України, з огляду на, що колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» не здійснює виробничу діяльність, що давала б можливість застосувати вищезазначену постанову Кабінету Міністрів України №611.

Окрім цього колегія суддів звертає увагу, що з метою контролю та впорядкування доступу, виключення несанкціонованого доступу в контрольовану, стерильну зону, зону обмеженого доступу, що охороняється та в режимні зони пункту пропуску, керівником позивача за первісним позовом затверджено та введено в дію з 03.01.2020 року "Положення про перепустки Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 20.12.2019 року №99-06-7". (т.5, а.с. 116-121).

Відповідно до п. 6.1 Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту "Бориспіль" від 11.03.2019 року №01-35-16 (далі - Правила), ДП "MA "Бориспіль" є стратегічно важливим підприємством. З метою забезпечення контролю доступу та належного рівня авіаційної безпеки на території аеропорту "Бориспіль" введено пропускний та внутрішній об`єктовий режим. Контрольованою зоною та зоною обмеженого доступу, що охороняється, визначено територію аеропорту, обмежену парканом периметрової огорожі та будівлями, доступ до якої здійснюється через відповідні КПП.

У разі якщо суб`єкту господарювання необхідно перебувати в контрольованій зоні та зоні обмеженого доступу, що охороняється, такий об`єкт господарювання зобов`язаний оформити у встановленому порядку перепустки відповідних зразків для всього персоналу, при цьому, працівник має бути проінструктований відповідно до Програми інструктажу з авіаційної безпеки (далі - АБ) для користувачів перепусток та пройти навчання з питань АБ. Відповідальність за забезпечення проходження навчання з питань АБ покладається на керівника суб`єкта господарювання, який здійснює замовлення постійної перепустки (пункт 6.1.3 Правил).

Пунктом 1.1 Положення про перепустки Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" від 20.12.2019 року №99-06-7 (далі - Положення про перепустки) визначено порядок виготовлення, зберігання, обліку, видачі, заміни, знищення, а також, захисту від підробки перепусток, межі їх використання та перелік користувачів. Дія Положення про перепустки поширюється, у частині, що стосується, на авіапідприємства, підприємства, організації, установи та інші юридичні та фізичні особи, які здійснюють свою діяльність у контрольованій, стерильній зонах обмеженого доступу, що охороняється та в режимних зонах пункту пропуску (п. 1.3 Положення про перепустки).

Відповідно до абз. 3 п. 3.4.4 Положення про перепустки, у разі необхідності надання тимчасового доступу в режимні зони пункту пропуску лист-заявка попередньо узгоджується з ОКПП "Київ" та Київською митницею ДМС.

Як вбачається з матеріалів справи позивач за первісним позовом звертався до начальника митного посту «Бориспіл-аеропорт» Київської митниці ДМС та заступника генерального директора з авіаційної безпеки ДП МА «Бориспіль» з листом №АБ-2028 від 10.03.2020 року в якому просив продовжити термін дії тимчасових перепусток для працівників ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" (згідно з додатком до листа) з 17.03.2020 року по 17.04.2020 року до зони 4-го поверху терміналу "D" з правом перебування в зонах доступу: "IMIGRATION DEPARTUR D", "DUTY FREE OUT D", "STAFF CONTROL ZONE D". (т.2, а.с. 90-94).

Як вбачається з резолюції на вказаному вище листі уповноваженої особи Київської митниці ДМС позивач за первісним позовом самостійно отримав погодження від начальника митного посту "Бориспіль-аеропорт" Київської митниці ДМС із зазначенням дати - 13.03.2020 року. (т.2, а.с. 90).

Колегія суддів також звертає увагу, що в матеріалах справи наявний лист-заявка №1604-2 від 27.04.2020 року в якій позивач за первісним позовом просив начальника митного посту «Бориспіл-аеропорт» Київської митниці ДМС та заступника генерального директора з авіаційної безпеки ДП МА «Бориспіль» продовжити термін дії тимчасової перепустки з 28.04.2020 року по 28.05.2020 року в режимну зону 4-го поверху терміналу "D" з правом перебування в зонах доступу "ІMIGRATION DEPARTURE D", "DUTY FREE OUT D", "STAFF CONTROL ZONE D". (т.5, а.с. 122).

З резолюції на вказаному вище листі вбачається, що вона була погоджена начальником митного посту "Бориспіль".

Крім того, позивач за первісним позовом листом-заявкою від 22.07.2020 року вих. №2207-1Б звертався до начальника відділення поліції в порту "Бориспіль" та до заступника генерального директора з авіаційної безпеки ДП "МА "Бориспіль" з проханням оформити особисті постійні перепустки працівникам згідно з наданим переліком (12 працівників), який було погоджено, як начальником відділення поліції в аеропорту "Бориспіль", так і заступником генерального директора з авіаційної безпеки ДП "МА "Бориспіль", що підтверджується відповідними резолюціями на листі-заявці. (т.5, а.с. 123-129).

В обґрунтування необхідності перебування в зонах, зокрема, зазначено, надавати пасажирам бізнес зали сервісне обслуговування, здійснювати контроль роботи Агентів Бізнес зали, контроль чистоти приміщень бізнес зали, координувати та здійснювати прийняття продукції та товарів, необхідних для забезпечення діяльності Бізнес зали.

Отже, з наведених вище доказів, листів-заявок, вбачається, що позивач за первісним позовом увесь час дії карантину замовляв перепустки для доступу до орендованого приміщення, які в свою чергу були погоджені та видані/продовжені, що в свою чергу підтверджує факт того, що позивач за первісним позовом використовував орендоване приміщення.

Відтак, колегія суддів не може прийняти посилання позивача за первісним позовом, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 останній був позбавлений можливості використання орендованого майна в повному обсязі.

Щодо посилання позивача за первісним позовом на лист ОКПП "Київ" Державної прикордонної служби України №23/1878-21-ВИХ від 19.03.2021 року, як на доказ обмеження доступу до орендованого приміщення колегія суддів зазначає наступне.

Так, в матеріалах справи наявний лист №23/1878-21-ВИХ від 19.03.2021 року зі змісту якого вбачається, що з 17.03.2020 року до 14.06.2020 року прикордонний контроль учасників міжнародного руху в терміналі "D" не здійснювався. (т.2, а.с. 122).

Тобто, даним листом вказано лише, що прикордонний контроль саме учасників міжнародного руху в терміналі «D» не здійснювався, що свідчить про відсутність пасажиропотоку в терміналі «D» у вказаний період. Однак доказів відсутності пасажирів у терміналі "С" у період з 17.03.2020 року по 14.06.2020 року позивачем за первісним позовом не надано

Окрім цього, посилання позивача за первісним позовом на доводи відповідача за первісним позовом, що всі міжнародні пасажирські авіарейси на відправлення обслуговувались в терміналі "F" у період до 13.06.2020 року, також не може слугувати належним та беззаперечним доказом відсутності доступу працівників ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" у терміналі "D" та терміналі "С", враховуючи звернення позивача за первісним позовом про отримання перепусток для працівників в термінал "D" та "С" у вказаний період.

Згідно умов Договору, позивач за первісним позовом орендує приміщення не тільки в терміналі "D", а й приміщення №1-58 на 1-му поверсі та приміщення №59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу "С".

Оскільки, розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хворобиCOVID-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2» зі змінами і доповненнями, було передбачено тимчасове закриття з 00 год. 00 хв. 17.03.2020 року до 22.06.2020 року пунктів пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародних пасажирських перевезень, крім визначених даним розпорядженням випадків.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №228 від 23.03.2020 року зі змінами і доповненнями та у подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року заборонено з 12 год. 00 хв. 24.03.2020 року:

прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою; прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль";

з 22.05.2020 року прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують міжнародні пасажирські перевезення. Крім перевезень, які здійснюються через державне підприємство Міжнародний аеропорт "Бориспіль».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №435 від 03.06.2020 року було дозволено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують внутрішні пасажирські перевезення авіаційним транспортом.

Таким чином, встановлені наведеними вище нормативними документами обмеження в сфері авіаційних перевезень не передбачали відсутність пасажирських авіаперевезень через державне підприємство Міжнародний аеропорт "Бориспіль», зокрема у терміналі "С".

Щодо посилання позивача за первісним позовом на сертифікат Торгово-промислової палати України №3100-20-1109 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (від 24.06.2020 №1023/05-4) колегія суддів зазначає наступне. (т.1, а.с. 98-99).

Згідно з пп. 2 п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Зі змісту даного сертифікату вбачається, що Торгово-промислова палата України засвідчила ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, щодо обов`язку (зобов`язання) користування державним нерухомим майном - нежитловим приміщенням №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 776,0 кв.м., приміщення №1-58 на 1-му поверсі та приміщення №59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу "С", загальною площею 1226,7 кв.м., що розміщені за адресою: Київська область, Бориспіль, Аеропорт, за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №2216 від 31.01.2019 року у термін з 17.03.2020 року щодо форс-мажорних обставин, які унеможливили його виконання в зазначений термін, період дії форс-мажорних обставин: з 17.03.2020 року по 15.06.2020 року включно.

Колегія суддів звертає увагу, що умовами укладеного між сторонами Договору умов та підстав звільнення від обов`язку сплати орендної плати, у т.ч. з підстав настання форс-мажорних обставин, не передбачено.

У пункті 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16 зазначено, що підставою для застосування норми частини 6 статті 762 ЦК України є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Відтак, для застосування частини 6 статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї норми Закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду у справах № 914/1248/18, № 914/2264/17, №910/13158/20.

При цьому звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

Як вже зазначено вище, у підтвердження обставини неможливості користування орендованим майном позивач за первісним позовом посилається на запровадження Кабінетом Міністрів України у спірний період заборони на роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Однак запровадження Кабінетом Міністрів України обмежувальних заходів під час карантину (у тому числі заборона роботи, яка передбачає приймання відвідувачів) само по собі не свідчить про принципову неможливість використання позивачем за первісним позовом орендованого майна у розумінні частини 6 статті 762 ЦК України.

Позивач за первісним позовом не довів повного припинення ним господарської діяльності у період карантину, у тому числі внаслідок відсутності доступу до майна, тоді як аеропорт у цей період забезпечив позивачу за первісним позовом доступ до орендованого майна та фіксував прохід працівників останнього до приміщення терміналу D аеропорту.

Крім того, саме лише посилання позивача на те, що у зв`язку з запровадженням карантинних заходів з 12.03.2020 року та встановлення КМУ України відповідних обмежень у сфері авіаперевезень та закриття кордонів, ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" тимчасово призупинило свою діяльність (виконання робіт/надання послуг на підприємстві в аеропортах України), не є безумовною підставою настання форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах щодо оренди державного нерухомого майна, оскільки, має бути оцінено неможливість використання орендованого майна позивачем у сукупності з усіма обставинами.

В той же час, як вище було встановлено колегією суддів, позивач за первісним позовом не був позбавлений доступу до об`єкта оренди.

Також судом першої інстанції було зазначено, що відповідно до Договору, орендодавцем державного майна є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, отже, забезпечити нарахування орендної плати на період карантину може тільки орендодавець.

Фонд державного майна України листом №10-16-8306 від 30.04.2020 року "Щодо деяких питань реалізації Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Держаний бюджет України на 2020 рік" надав роз`яснення щодо порядку застосування звільнення орендарів державного майна від сплати орендної плати, зі змісту яких вбачається, що для отримання звільнення від орендної плати необхідно: 1. Перевірити чи поширюються заборони зі здійснення певного виду підприємницької та іншої діяльності, що запроваджені постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із змінами і доповненнями) на вид діяльності (цільове призначення), за яким використовується державне майно за договором оренди; 2. Якщо так, то орендар звертається із заявою до орендодавця з проханням звільнити такого орендаря від орендної плати за договором відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України; 3. Після отримання звернення орендаря орендодавець спільно з балансоутримувачем майна, що є об`єктом договору оренди, здійснює обстеження орендованого приміщення з метою отримання доказів призупинення орендарем діяльності на об`єкті оренди, про що складається акт; 4. На підставі заяви орендаря і складеного представниками орендодавця і балансоутримувача акту обстеження орендодавець приймає рішення про звільнення орендаря від сплати орендної плати на період карантину.

З викладеного вбачається, що для реалізації свого права на звільнення від орендної плати, відповідачу необхідно було звернутися з відповідною заявою до орендодавця - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях і це право, як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи листів, було реалізоване.

Водночас, будь-яких доказів встановлення у визначеному порядку обстеження орендованого приміщення з метою фіксування доказів призупинення орендарем діяльності на об`єкті оренди та складання відповідного акту суду не надано.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для звільнення позивача за первісним позовом від сплати орендної плати у спірний період відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України відсутні, а тому позивач за первісним позовом повинен був сплачувати орендну плату у строки та в розмірі, встановлені Договором.

Посилання позивача за первісним позовом на п. 6, ч. 2, Прикінцевих положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ, а саме на те, що «суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного та комунального майна», є недоречним, оскільки позивач за первісним позовом не довів, що відноситься до суб`єктів господарювання, діяльність яких була заборонена на період встановленого карантину.

Відповідно до ч. 4, ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Щодо позовних вимог позивача за первісним позовом про зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» провести перерахунок нарахованої орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, №2216 від 31.01.2019 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та зареєстровано в реєстрі за №102, за період з 12.03.2020 року по 31.05.2021 року, зменшивши її на 20 889 586, 88 грн., з яких 6 266 876, 07 грн. є орендною платою нарахованою на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а 14 622 710, 82 грн. - на користь Державного бюджету, а також про зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» провести зарахування (залік) надміру сплаченої орендної плати у загальному розмірі 1 135 189, 67 грн. в рахунок майбутніх платежів за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, №2216 від 31.01.2019 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та зареєстровано в реєстрі за №102.

Враховуючи той факт, що судом першої інстанції правомірно встановлено відсутність підстав застосування у даних правовідносинах ч. 6, ст. 762 Цивільного кодексу України та положень Постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 року, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані вище позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо зустрічного позову колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, для сплати орендної плати за період з березня 2020 по березень 2021 року ним виставлено відповідачу за зустрічним позовом рахунки-фактури на загальну суму 24 827 090, 63 грн. з яких на користь позивача (балансоутримувача) підлягало сплаті 10 333 787, 77 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи рахунками-фактурами №76/538 від 31.03.2020 року, №76/825 від 30.04.2020 року, №76/1027 від 31.05.2020 року, №76/1239 від 30.06.2020 року, №76/1439 від 31.07.2020 року, №76/1604 від 31.08.2020 року, №76/1864 від 30.09.2020 року, №76/2059 від 31.10.2020 року, №76/2194 від 30.11.2020 року, №76/2381 від 31.12.2020 року, №76/390 від 31.01.2021 року, №76/587 від 28.02.2021 року, №76/914 від 31.03.2021 року.

В подальшому, позивачем за зустрічним позовом на адресу відповідача за зустрічним позовом надіслано претензію №35-28/5-31 від 04.02.2021 року з вимогою погасити заборгованість у сумі 5 886 220, 66 грн. за період з березня 2020 року по листопад 2020 року. (т.2, а.с. 69-71).

Однак, вказана претензія відповідачем за зустрічним позовом залишена без відповіді та реагування.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідачем за зустрічним позовом в порушення п.п. 3.6, 5.3 Договору, орендну плату сплачено частково на суму 2 587 640, 38 грн.

В той же час, як зазначає позивач за зустрічним позовом, враховуючи умови п. 3.6 Договору, відповідач за зустрічним позовом (орендар) відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України, мав сплатити на користь позивача (балансоутримувача) за оренду майна за період з березня 2020 по березень 2021 - 7 746 144, 40 грн., однак цього не здійснив.

Місцевим господарським судом встановлено, що акти приймання-здачі виконаних послуг за березень 2020 - березень 2021 згідно Договору, самостійно отримано відповідачем за зустрічним позовом від ДП "МА "Бориспіль" разом з рахунками-фактурами березень 2020 - березень 2021 року, однак не було підписано останнім.

Відповідач за зустрічним позовом відмовився від підписання актів приймання-здачі виконаних послуг за березень 2020 - березень 2021 року, оскільки заперечив проти прийняття та сплати рахунків-фактур та актів приймання-здачі виконаних послуг вважаючи, що внаслідок рішень органів державної влади (постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (якою з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин), розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 №287-р (яким тимчасово закрито з 00 год 00 хв. 17.03.2020 пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення), постанова Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 №228 (якою заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою), ТОВ "Премуім Авіа Солюшнз" тимчасово призупинило свою діяльність та не мало змоги використовувати майно, орендоване за Договором оренди.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, яке необхідне орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Частинами 1, 2 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГК України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Колегія суддів зазначає, що оскільки вище було встановлено обов`язок відповідача за зустрічним позовом по оплаті орендної плати у строки та в розмірі, встановлені Договором, підстави для звільнення ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" від сплати орендної плати у спірний період відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України відсутні, а з огляду на цільове призначення орендованих приміщень, застосування до ТОВ "Преміум Авіа Солюшнз" пільг, визначених Постановою №611 нормативно не обґрунтовано, то місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки, заборгованість відповідача за зустрічним позовом зі сплати орендних платежів за вказаний період у розмірі 7 746 144, 40 грн. належним чином доведена, доказів сплати відповідачем за зустрічним позовом вказаної суми у визначені строки та станом на час розгляду справи по суті, матеріали справи не містять, а факт відсутності розрахунків між сторонами у спірний період відповідач не заперечує, вимоги зустрічного позову про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 7 746 144, 40 грн. є обґрунтованими.

Щодо вимог зустрічного позову про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 568 438, 01 грн. пені, 135 403, 33 грн. 3% річних, 283 882, 18 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за зустрічним позовом за кожним рахунком за загальний період з 16.04.2020 року по 19.03.2021 року, враховуючи періоди нарахування та часткові оплати та 774 614, 44 грн. штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно ч. ч.1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як визначено ч.2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено і ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Поряд з цим, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 3.7 Договору, орендна плата, перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати, за весь період невиконання зобов`язання включно.

Отже, Договором погоджено нарахування пені понад строк, встановлений ч. 6 ст.232 ГК України.

Перевіривши розрахунок пені, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що пеня у розмірі 568 326, 97 грн. є обґрунтованою, арифметично вірною та підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом.

Також, п.3.8 Договору визначено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Враховуючи п. 3.8. договору, а також факт порушення строку оплати за частиною платежів більше ніж три місяці, вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення 774 614, 44 грн. штрафу є обґрунтованою та правомірно задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів здійснивши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, погоджується з місцевим господарським судом, що до стягнення з відповідача за зустрічним позовом підлягає 3% річних у розмірі 135 403, 33 грн. та інфляційних втрат у розмірі 283 882, 18 грн.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 16.11.2021 року прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" задоволенню не підлягає.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Авіа Солюшнз" на рішення Господарського суду Київської області від 16.11.2021 року у справі №911/654/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.11.2021 року у справі № 911/654/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/654/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.09.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко