УХВАЛА

29 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 908/2352/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Баранець О. М., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Вечірко І. О., Білецька Л. М., Верхогляд Т. А.

від 22.06.2022

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради

треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Корвет", ОСОБА_2

про визнання дій суб`єкту владних повноважень протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про:

- визнання дій Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про ОСОБА_2 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Корвет", протиправними;

- зобов`язання Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацію про ОСОБА_2 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Корвет", з 01.12.2012 та підписанта з 01.12.2012 до моменту надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Корвет" відомостей, які відповідно до вимог законодавства, підтверджують набуття статусу керівника цього товариства певною фізичною особою.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.12.2021 у справі № 908/2352/21 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про ОСОБА_2 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Корвет", з 01.12.2012 та підписанта з 01.12.2012. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою від 22.06.2022 Центральний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2021 у справі № 908/2352/21 в частині задоволення позовних вимог про визнання дій Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про ОСОБА_2 , як керівника Товариства з обмеженою діяльністю "Компанія "Корвет", з 01.12.2012 та підписанта з 01.12.2012, протиправними. Ухвалив в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

20 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 908/2352/21 та клопотанням про поновлення строку на подання касаційної скарги.

Ухвалою від 26.07.2022 Верховний Суд витребував з Господарського суду Запорізької області та Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/2352/21; відклав розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження, повернення без розгляду касаційної скарги або залишення касаційної скарги без руху за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 908/2352/21.

22 серпня 2022 року на адресу Суду надійшла справа № 908/2352/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах ;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Крім того, у разі подання касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, повинно бути зазначено яке саме клопотання суд необґрунтовано відхилив про витребування, дослідження або огляд яких саме доказів або інше клопотання (заяву) щодо встановлення яких конкретно обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Заявник касаційної скарги повинен враховувати і те, що за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав і виключних випадків касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Поряд із цим у касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на постанови Верховного Суду, цитує їх частини, зазначає виключні випадки касаційного оскарження судових рішень, встановлені частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та способи їх обґрунтування, проте не зазначає саме за наявністю якого виключного випадку касаційного оскарження подається касаційна скарга й, відповідно, не обґрунтовує його належним чином.

Крім того, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст оскаржуваної постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 908/2352/21 складено та підписано 23.06.2022, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на зазначену постанову було 13.07.2022 включно, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

Із касаційною скаргою ОСОБА_1 звернулася 20.07.2022, про що свідчить дата у відомості на поштовому конверті, в якому касаційна скарга надійшла на адресу Верховного Суду, тобто після перебігу строку, встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, проте із клопотанням про його поновлення. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що не отримувала копію повного тексту оскаржуваної постанови, а ознайомилась із ним лише 05.07.2022 за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень. Також скаржниця звертає увагу на те, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, вона перебувала поза межами держави, а 17.05.2022 направила на електронну адресу свого повноважного представника - адвоката Сєдова М. В., заяву про розірвання договору про надання правової допомоги, оскільки не могла з ним зв`язатися. ОСОБА_1 зауважує, що для складення касаційної скарги та клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги вона була змушена повернутися до України для захисту своїх прав, як учасника Товариства з обмеженою діяльністю "Компанія "Корвет". Отже, на її думку, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню, оскільки він є мінімально пропущеним, а касаційна скарга подана у максимально короткий термін після ознайомлення із повним текстом постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 908/2352/21.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

З матеріалів справи № 908/2352/21 вбачається, що копії повного тексту постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 908/2352/21 надіслані на адресу учасників справи, зокрема ОСОБА_1 та її адвокату Сєдову Михайлу Володимировичу, 23.06.2022 автоматично через АСДС КП "ДСС" на електронну пошту. При цьому, матеріали справи та документи, додані до касаційної скарги, не містять доказів направлення скаржницею адвокату Сєдову Михайлу Володимировичу заяви про розірвання договору про надання правової допомоги та доказів факту розірвання вказаного договору. В клопотанні про поновлення строку на подання касаційної скарги ОСОБА_1 вказує, що зверталася до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи, який призначений на 22.06.2022, отже скаржниця була обізнана про судове засідання, призначене на 22.06.2022.

Верховний Суд вважає за необхідне наголосити, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Повний текст Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 908/2352/21 оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень 24.06.2022, а загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень відновлений Державною судовою адміністрацією з 20.06.2022. Таким чином ОСОБА_1 не наведено поважних причин ознайомлення з повним текстом оскаржуваної постанови лише 05.07.2022.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржниці і на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що у цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали скаржниці реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, не вбачається.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 908/2352/21 залишається без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржниці строку для усунення недоліків, шляхом зазначення і належного обґрунтування виключного випадку (виключних випадків) касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції; наведення інших підстав для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 та пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Підстави, наведені ОСОБА_1 для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 908/2352/21, визнати неповажними.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі № 908/2352/21 залишити без руху.

3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню скаржникові.

5. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі не наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження або визнання таких підстав неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді О. М. Баранець

І. Д. Кондратова