РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.09.2022Справа № 910/4510/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизель Завод» (вул. Електрозаводська, буд. 34, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50106; ідентифікаційний код 38515997)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальгарант» (вул. Воздвиженська, буд. 40, н/п № 2, м. Київ, 04071; ідентифікаційний код 42050221)

про стягнення 703 249, 13 грн

без виклику представників учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Дизель Завод» (далі за текстом - ТОВ «Дизель Завод», Позивач, Покупець) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальгарант» (далі за текстом - ТОВ «Стальгарант», Відповідач, Постачальник) про стягнення заборгованості в розмірі 703 249,13 грн, яка складається із надлишково перерахованих коштів за договором поставки № 650/21/298 від 02.12.2021 (далі за текстом - Договір) - 446 005, 13 грн; штрафу - 37 047, 71 грн; пені - 205 299, 81 грн, інфляційних втрат - 13 026, 92 грн та 3 % річних -

1 869, 56 грн., нарахованих за неналежне виконання Договору.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на той факт, що ним на виконання умов Договору здійснено попередню оплату в розмірі 922 005, 13 грн, однак Відповідачем здійснено поставку товару на суму 475 491, 22 грн у зв`язку з чим залишок коштів за непоставлений товар становить 466 005, 13 грн.

Також Позивачем, керуючись пунктом 6.5. Договору, статтями 549, 625 Цивільного кодексу України здійснено нарахування штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3 % річних, які Позивач просить суд стягнути з Відповідача.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.06.2022 позовну заяву ТОВ «Дизель Завод» залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів направлення на офіційну адресу місцезнаходження відповідача копії позовної заяви з додатками.

29.06.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшла заява з доданими доказами направлення на офіційну адресу місцезнаходження відповідача копії позовної заяви з додатками.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала суду від 04.07.2022 направлялась на офіційну адресу місцезнаходження Відповідача - вул. Воздвиженська, буд. 40, н/п № 2, м. Київ, 04071, однак 03.08.2022 конверт повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, ухвала суду від 04.07.2022 направлялась на зазначену Позивачем у позові адресу для листування - 03127, м. Київ, а/с 52 поштовим повідомленням № 662, однак станом на дату ухвалення рішення відзив на позовну заяву не надійшов.

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/4510/22 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.12.2021 між ТОВ «Дизель Завод» та ТОВ «Стальгарант» укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник взяв на себе зобов`язання передати у власність, а Покупець в свою чергу прийняти та оплатити на умовах договору Товар, асортимент, кількість та ціна якого вказана у рахунках - фактурах та/або Специфікаціях, оформлених як додатки до Договору, які є його невід`ємними додатками.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що кількість та асортимент Товару узгоджується Сторонами в Специфікації до Договору. З моменту підписання сторонами Специфікації партія Товару вважається узгодженою між Сторонами. Підписана сторонами Специфікація може бути передана засобами електронного зв`язку з подальшою заміною на оригінал.

Пунктом 3.1 Договору сторони передбачили, що ціна за одиницю Товару та загальна вартість партії погоджується та визначаються в окремих Специфікаціях, рахунках та інших супровідних документах на кожну партію Товару і є невід`ємною частиною договору.

Згідно пункту 3.4, 3.5 Договору, оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту виставлення рахунку або на інших умовах вказаних у рахунку або Специфікаціях до даного Договору поставки 50 % попередньої оплати та залишок грошового зобов`язання по факту поставки товару на склад Покупця до його розвантаження.

Оплата товару здійснюється Покупцем реквізити якого вказані в даному Договорі.

Строку поставки товару складає 10 робочих днів з дати отримання 50 % попередньої оплати на рахунок Постачальника (пункт 4.16 Договору).

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що Сторони погодили, що толеранс по відвантаженому Товару може становити до 5% від заявленого в рахунку-фактурі та/або специфікації.

Відповідно до пункту 4.6. Договору у випадках відвантаження Товару з толерансом, якщо вартість фактично поставленого (відвантаженого) Товару менша за суму, вказану у Рахунку Постачальника та оплачену Покупцем, Постачальник має право зарахувати їх у рахунок майбутніх платежів по даному Договору, або зарахувати їх в рахунок погашення наявної дебіторської заборгованості Покупця перед Постачальником за іншими договорами. Сторони допускають можливість повернення надлишково сплачених коштів Покупцю за його письмовою вимогою.

Пунктом 5.1.1 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити передачу Товару у строки, встановлені цим Договором, якість, кількість та асортимент якого відповідає умовам, встановленим цим Договором.

Пунктом 6.5 Договору сторони обумовили відповідальність за порушення договірних зобов`язань, зокрема за прострочення поставки Товару, Покупець має право стягнути з Постачальника штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не поставленого в строк Товару, за кожен день прострочення. При простроченні поставки понад сім календарних днів, Постачальник додатково окрім штрафу, сплачує неустойку у розмірі 15 % від суми непоставленого Товару.

Договір вступає в дію з моменту з його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. (пункт 10.1. Договору).

Згідно підписаного сторонами Додатку № 1 до Договору - Специфікації № 1 сторонами погоджено товар загальною вартістю 1 844 010, 25 грн, а саме: лист 4 ст. 3 кількістю 22, 000 т; лист 5 ст. 3 кількістю 41, 000 т.

Як вбачається з матеріалів справи Відповідачем виставлено Позивачу рахунок-фактуру № СГ-0015569 від 15.12.2021 на загальну суму 4 193 947, 88 грн, в який також входить оплата за товар погоджений сторонами у Специфікації № 1 на загальну суму 1 844 010, 25 грн.

Із доводів Позивача, які не спростовані Відповідачем у вказаний рахунок-фактуру

№ СГ-0015569 від 15.12.2021 помилково включено додатковий товар, який сторонами не було погоджено та який не міститься у Специфікації № 1 до Договору.

Позивачем згідно платіжного доручення № 8409 від 20.12.2021 перераховано 922 005, 13 грн Відповідачу у якості передоплати в розмірі 50 % вартості товару погодженого Специфікацією № 1.

Відтак, враховуючи положення пункту 4.16 Договору та встановлення 10-ти робочих днів з дати отримання 50 % попередньої оплати, товар за Договору мав бути поставлений Відповідачем у строк до 05.01.2022 (включно, враховуючи вихідні та святкові дні), а не до 04.01.2022 як про це зазначається Позивачем.

Так, згідно видаткової накладної № СГ-0003712 від 23.12.2021 Відповідачем поставлено Позивачу лист 4 ст. 3 кількістю 7.455 т всього на суму 218 207, 88 грн (з ПДВ), а згідно видаткової накладної № СГ-0003730 від 23.12.2021 Відповідачем поставлено Позивачу лист 5 ст. 3 кількістю 8.790 т. всього на суму 257 283, 34 грн. (з ПДВ).

Судом встановлено, що вказані видаткові накладні підписані представниками сторін, а саме: з боку Постачальника - директором Счастливцевим А.С., з боку Покупця - інженером з матеріально-технічного забезпечення Бакалов О.В., який діяв на підставі довіреності № 779 від 20.12.2021.

Докази здійснення інших поставок Відповідачем товару Позивачу в матеріалах справи відсутні.

Відтак, суд вказує, що як вбачається з матеріалів справи Позивачем сплачено Відповідачу 922 005, 13 грн попередньої оплати, в той час як Відповідачем поставлено товару на загальну суму 475 491, 22 грн, у зв`язку з чим станом на дату ухвалення даного рішення товар на суму 446 513, 91 грн залишається непоставленим.

Враховуючи часткове виконання договірних зобов`язань, Позивач електронним повідомленням звертався до Постачальника з листом за вих. № 10/01-2 від 10.01.2022, в якому зауважив про неповне виконання договірних зобов`язань, в частині здійснення поставки Товару в кількості обумовленій Специфікацією № 1 та запропонував повідомити наступну заплановану дату поставки залишку товару.

Оскільки, відповідь на лист за вих. № 10/01-2 від 10.01.2022 року Постачальником не надано, а товар так і не було поставлено в узгодженій кількості, Позивач 31.01.2022 направив на адресу ТОВ «Стальгарант» цінний лист за вих. № 01-74 від 31.01.2022 з вимогою про повернення надлишково сплачених коштів протягом п`яти календарних днів з дати отримання такої вимоги, повернути на банківський рахунок Покупця надлишково перераховані грошові кошти в сумі 446 513, 91 грн.

Вказана вимога залишилась без відповіді та задоволення з боку Відповідача, оскільки, ані Товар, ані кошти, Позивачу не надійшли.

У якості доказів направлення вимоги № 01-74 від 31.01.2022 Позивачем надано опис вкладення в цінний лист та поштову накладну № 546, з яких вбачається, що така вимога направлялась на адресу Відповідача - 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 40, тобто фактично на невірну адресу.

Докази отримання Відповідачем вказаної вимоги в матеріалах справи відсутні.

З огляду на неналежне виконання Відповідачем умов Договору та нездійснення поставки товару на всю сплачену Позивачем суму останній просить суд стягнути з Відповідача борг в розмірі 466 005, 13 грн, нараховану на підставі пункту 6.5 Договору штраф в розмірі 37 047, 71 грн (нараховану на суму 1 368 665, 39 грн) за період з 05.01.2022 - 24.02.2022, неустойку - 205 299, 81 грн, нараховану на суму неповернутої попередньої оплати в розмірі 446 005, 13 грн 3 % річних за період з 05.01.2022 по 24.02.2022 в розмірі 1 863, 56 грн та інфляційні втрати за січень-лютий 2022 в розмірі 446 005, 13 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом вище, враховуючи зазначені норми чинного законодавства, положення пункту 4.6. Договору, виконання Відповідачем свого зобов`язання щодо поставки товару лише в частині, а саме в розмірі 475 491, 22 грн, в той час як сплачено попередньої оплати 922 005, 13 грн, з огляду на межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача суми попередньої оплати в розмірі 466 005, 13 грн. з огляду на неналежне виконання останнім умов Договору підлягає задоволенню.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Що стосується нарахованих Позивачем штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи встановлення судом обставин неналежного виконання зобов`язання з поставки товару за Договором Відповідачем, враховуючи положення пункту 6.5. Договору суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно нараховано Відповідачу штраф (який за своєю суттю є пенею) на суму непоставленого в строк товару - 1 368 519, 03 грн та неустойку в розмірі 205 299, 81 грн.

На переконання суду, враховуючи встановлені судом обставини щодо кінцевої дати поставки товару за Договором, суд вважає правомірним здійснювати Позивачем нарахування починаючи з дати 06.01.2022, а не з 05.01.2022.

Так за підрахунками суду за період з 06.01.2022 по 24.02.2022 з Відповідача підлягає стягненню штраф (пеня) в розмірі 36 372, 75 грн.

Відповідно до частини 3 статті 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Здійснивши перевірку наданого Позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що сума інфляційних втрат в розміру 13 026, 92 грн нарахована правомірно та є арифметично вірною.

З огляду на встановлення судом вірної дати початку здійснення нарахувань, за підрахунком суду правомірною сумою до стягнення 3 % річних є 1 832, 90 грн.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи факт порушення Відповідачем договірного зобов`язання в частині здійснення поставки за частково оплачений товар, відсутність в матеріалах справи доказів на спростування заявлених Позивачем вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а стягненню з Відповідача підлягає сума основного боргу - 446 005, 13 грн, штраф - 36 372, 72 грн, неустойка - 205 299, 81 грн., 3 % річних - 1832, 90 грн та інфляційні втрати - 13 026, 92 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизель Завод» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальгарант» (вул. Воздвиженська, буд. 40, н/п № 2, м. Київ, 04071; ідентифікаційний код 42050221) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизель Завод» (вул. Електрозаводська, буд. 34, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50106; ідентифікаційний код 38515997) основний борг - 446 005 (чотириста сорок шість тисяч п`ять) грн 13 коп, штраф - 36 372 (тридцять шість тисяч триста сімдесят дві) грн. 72 коп, неустойку - 205 299 (двісті п`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн 81 коп., 3 % річних - 1 832 (одна тисяча вісімсот тридцять дві) грн 90 коп, інфляційні втрати - 13 026 (тринадцять тисяч двадцять шість) грн 92 коп та судовий збір 10 538 (десять тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн. 06 грн.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 05.09.2022

Суддя Антон ПУКАС