ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.09.2022 Справа № 908/1591/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., розглянувши заяву про забезпечення позову від 25.08.2022 (вх. № 10366/08-08/22 від 01.09.2022)

за позовом Фізичної особи підприємця Долгого Микити Євгеновича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: бульвар Центральний, 3/171, м. Запоріжжя, 69005)

до відповідача: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ідентифікаційний код юридичної особи 14360570 (вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094)

про припинення господарського зобов`язання

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Фізичної особи підприємця Долгий Микита Євгенович з позовом до відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про припинення господарського зобов`язання, яке виникло з кредитного договору № -КД-1 від 19.05.2021, внаслідок неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, яку жодна із сторін не відповідає, шляхом розірвання договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2022 вказану справу у передано для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.09.2022 о 10 год. 00 хв.

Разом з позовною заявою, позивач подав заяву від 25.08.2022 (вх. № 10366/08-08/22 від 01.09.2022) про забезпечення позову у даній справі.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.09.2022 заяву про забезпечення позову у справі № 908/3591/22 передано на розгляд судді Науменку А.О.

У заяві про забезпечення позову заявник просить суд заборнити АТ «КБ «Приватбанк», , здійснювати нарахування фізичній особі підприємцю Долгому Микиті Євгеновичу, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , будь-яких платежів за кредитним договором № -КД-1 від 19.05.2021, з моменту подання позовної заяви до суду до ухвалення у справі кінцевого рішення; заборонити фізичній особі підприємцю Долгому Микиті Євгеновичу, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснювати будь-які платежі в АТ «КБ «Приватбанк», , за кредитним договором № -КД-1 від 19.05.2021, з моменту подання позовної заяви до суду до ухвалення у справі кінцевого рішення.

У заяві заявник посилається на те, що між сторонами було укладено кредитний договір № -КД-1 від 19.05.2021. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав позивачу кредит відповідно до умов договору. Позивач також до 24 лютого 2022 року виконував умови договору належним чином, придбав визначене кредитним договором обладнання для забезпечення діяльності їдалень Опорного закладу освіти Приазовської селищної ради та двох філій. Саме з використанням придбаного обладнання позивач здійснював свою підприємницьку діяльність у сфері харчування та саме з фінансових результатів цієї діяльності сплачував кредит та виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

25.02.2022 територія Приазовської селищної ради, як і всього Мелітопольського району, була окупована військами російської федерації внаслідок проведення так званої «спеціальної військової операції», а фактично - війни та вторгнення військ російської федерації на територію України. Ці обставини в розумінні чинного законодавства є форс-мажорними (обставинами непереборної сили) та вони підтверджені Торгово-промисловою палатою України (лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року).

Відповідно до п.4 розділу III Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) станом на 29 червня 2022 року (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 75 від 25.04.2022 року (зі змінами)) Мелітопольська міська територіальна громада та Приазовська селищна територіальна громада віднесені до тимчасово окупованих територій України.

Після початку окупації Мелітопольського району фактична діяльність навчальних закладів була блокована військовими окупантами, харчування дітей не здійснювалось та не здійснюється до сьогодні. Доступ позивача до придбаного обладнання шкільних їдалень також був заблокований військовими окупантами, а саме обладнання без оформлення будь-яких документів примусово вилучене окупантами у позивача та «націоналізоване» самопроголошеною окупаційною владою.

Не дивлячись на вказані обставини до червня 2022 року позивач, перебуваючи на окупованій території Мелітопольського району, повністю виконував умови кредитного договору за рахунок наявних запасів грошових коштів та неодноразово намагався повернути доступ до вилученого майна шкільних їдалень, придбаного за кредитні кошти, а також продовжити діяльність з харчування учнів з метою виконання умов кредитного договору.

03.06.2022 позивач офіційно зареєструвався як внутрішньо переміщена особа в м.Запоріжжі і з цього часу жодною підприємницькою діяльністю змоги займатись не має, доступу до всього свого майна, яке залишилось на окупованій території, не має, як не має жодного доступу і до вилученого окупантами майна, придбаного за кредитні кошти для харчування учнів.

Перебуваючи на підконтрольній Україні території 20.06.2022 позивач звернувся до банку з заявою про зупинення виконання зобов`язань у зв`язку з блокуванням доступу до придбаного за кредитні кошти майна до моменту звільнення території Мелітопольського району. 21.06.2022 позивач отримав від банку лист з пропозицією реструктуризації кредиту.

Також, 19.07.2022 позивач звернувся з заявою про вчинене кримінальне правопорушення до Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області за фактом порушення встановлених правил та звичаїв ведення війни шляхом незаконного заволодіння майном невстановленими військовими російської федерації. За вказаним фактом відомості 29.07.2022 внесені до ЄРДР за № 0001364 та 29.07.2022 позивач визнаний потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, на момент звернення до суду позивач не має доступу до обладнання їдалень та не веде жодної підприємницької діяльності.

До заяви додано докази сплати судового збору.

Заяву про забезпечення позову подано разом із позовною заявою, на підставі ст.ст. 136- 139 Господарського процесуального кодексу України.

Заяву підписано представником позивача адвокатом Ковальовим Д.В. (ордер серія АР № 1096264 від 23.08.2022, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 519 від 22.04.2005, договір про надання правової допомоги від 23.08.2022).

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви, ФОП Долгим М.Є. заявлено вимогу про припинення господарського зобов`язання, яке виникло з кредитного договору № -КД-1, укладеного 19.05.2021 між позивачем та відповідачем, внаслідок неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, шляхом розірвання договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 5 ст. 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Умовами кредитного договору № -КД-1 від 19.05.2021, передбачено погашення суми заборгованості частинами згідно з узгодженим між сторонами графіку платежів.

Враховуючи предмет спору у справі № 908/1591/22, суд зауважує, що судове рішення у разі задоволення вимоги немайнового характеру не вимагатиме примусового виконання.

Згідно з Постановою Верховного Суду Касаційного господарського суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17 забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, у заяві про забезпечення позову позивач просить суд також заборонити безпосередньо позивачу здійснювати будь-які платежі на користь відповідача, посилаючись на те, що навіть у випадку задоволення позову та припинення зобов`язання, воно буде припинено після нарахування та сплати позивачем більшості платежів за кредитним договором, тобто за зобов`язанням яке підлягає припиненню.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки, заявник не надав належних доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення його позову, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви від 25.08.2022 (вх. № 10366/08-08/22 від 01.09.2022) Фізичної особи підприємця Долгого Микити Євгеновича про забезпечення позову у справі № 908/3591/22.

Примірник даної ухвали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 05.09.2022 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду протягом десяти днів.

Ухвалу підписано 05.09.2022.

Суддя А.О. Науменко