ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1224/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

розглянувши справу № 916/1224/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Дрім Тім Компані" /, адреса - 68400, Одеська обл., Болградський р., м. Арциз, вул. Комунальна, 12-а, e-mail: /

до відповідача: державного підприємства "Дослідне господарство "Мирнопільське" селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" /, адреса - 68413, Одеська обл., Болградський р., с. Мирнопілля, вул. Шкільна, 35, e-mail: /

про стягнення 209 775,64 грн

ВСТАНОВИВ:

20.06.2022 року товариство з обмеженою відповідальністю "Дрім Тім Компані" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1274/22/ до державного підприємства "Дослідне господарство "Мирнопільське" селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" про стягнення заборгованості за договором № 25/06/21 ДПДГ-ДТК про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) від 25.06.2021 року у розмірі 209 775,64 грн, з яких:

- 150 003,60 грн - основний борг;

- 26 877,65 грн - інфляційні втрати;

- 4 513,00 грн - 3 % річних;

- 28 381,39 грн - пеня.

Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 25/06/21 ДПДГ-ДТК про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) від 25.06.2021 року.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 15, 16, 525, 549, 550, 624-625, 903 ЦК України.

Ухвалою суду від 24.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1224/22; поставлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

22.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив /вх. № 14067/22/, в якому відповідач просить стягнути з нього основний борг - 150 003,60 грн, інфляційні втрати - 26 877,65 грн, 3 % річних - 4513,00 грн. Відповідач також просить застосувати ст. 233 ГК України та зменшити пеню до 1 000,00 грн. Судовий збір стягнути у розмірі 425,72 грн.

Так, відповідач вказує, що визнає позовні вимоги частково, а саме в частині основного боргу - 150 003,60 грн, інфляційних втрат - 26 877,65 грн та 3 % річних - 4 513,00 грн. Розмір пені, нараховану позивачем, відповідач просить зменшити до 1 000,00 грн.

Також 22.07.2022 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу /вх. № 14068/22, в якому відповідач просить зменшити судові витрати з 21 000,00 грн до 500,00 грн /за складання відповіді на відзив та усунення недоліків позовної заяви/, або у разі виклику сторін - до 1 000,00 грн за кожен день участі адвоката позивача у справі (включаючи усі складені ним необхідні процесуальні документи, у тому числі відповідь на відзив/ стягнувши з відповідача на користь позивача.

05.08.2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив /вх. № 15480/22/, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач зауважує, що умови, передбачені ст. 233 ГК України, у даній справі відсутні, а від так положення даної норми не можуть бути застосовані судом до даних правовідносин.

16.08.2022 року на адресу суду надійшли заперечення /вх. № 16381/22/, в яких відповідач просить стягнути з нього основний борг - 150 003,60 грн, інфляційні втрати - 26 877,65 грн, 3 % річних - 4513,00 грн. Відповідач також просить застосувати ст. 233 ГК України та зменшити пеню до 1 000,00 грн. Судовий збір стягнути у розмірі 425,72 грн.

Статтею 42 ГПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Господарський суд зазначає, що незважаючи на те, що відповідач у відзиві зазначає про часткове визнання позовних вимог /основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат/, фактично відповідач визнає і правомірність нарахування позивачем пені. Проте просить зменшити розмір нарахованої пені.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, господарський суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у порядку ч. 4 ст. 191 ГПК України.

Судом встановлено, що 25.06.2021 року між сторонами укладено договір № 25/06/21 ДПДГ-ДТК про виконання сільськогосподарських робіт (послуг), відповідно до якого виконавець (позивач) зобов`язався за завданням замовника (відповідач) в період з 25.06.2021 року до 30.06.2021 року надати послуги сільськогосподарською технікою та/або обладнанням, з особами, які мають право керування цією технікою, а замовник зобов`язався протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт оплатити Виконавцю послуги в порядку та на умовах, передбачених договором /п. 1.1 договору/.

Загальна вартість послуг визначається як сумарна вартість наданих виконавцем послуг, що визначається на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін актів приймання-передачі наданих послуг /п. 2.2 договору/.

Оплата вартості послуг за цим договором здійснюється замовником на користь виконавця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, у такому порядку: оплата вартості фактично наданих послуг здійснюється протягом 30 банківських днів, з моменту підписання актів виконаних робіт /п. 2.4.1 договору/.

У разі несвоєчасного проведення платежів, передбачених цим договором, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла під час прострочення, від несплаченої суми за кожний день прострочення /п. 5.2 договору/.

Судом досліджено підписаний сторонами акт надання послуг № 12 від 30.06.2021 року на суму 450 003,60 грн. Позивачем виставлено відповідний рахунок на оплату № 12 від 30.06.2021 року.

Судом встановлено, що відповідач здійснив часткову оплату заборгованості 13.09.2021 року на суму 300 000,00 грн.

Матеріали справи також містять акт звірки між сторонами, відповідно до якого станом на 31.05.2022 року заборгованість відповідача становить 150 003,60 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 26 877,65 грн, 3 % річних у розмірі 4 513,00 грн, пеню у розмірі 28 381,39 грн.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом перевірено та встановлено правильність розрахунків, здійснених позивачем, відповідно до яких інфляційні втрати становлять 26 877,65 грн, 3 % річних - 4 513,00 грн, пеня - 28 381,39 грн.

Разом із тим, стосовно заяви відповідача про зменшення розміру пені до 1 000,00 грн, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати в т.ч. ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Вказані обставини встановлюються на підставі поданих боржником доказів.

Приймаючи до уваги той факт, що невиконання відповідачем зобов`язання не призвело до великих збитків, понесених позивачем (в матеріалах справи відсутні такі докази понесення позивачем збитків), враховуючи часткову сплату відповідачем заборгованості, а також визнання позовних вимог відповідачем, тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності, розумності, господарський суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені до 25 %, тобто з 28 381,39 грн до 7 095,35 грн.

При цьому, господарський суд відхиляє вимоги відповідача про зменшення заявленої до стягненні пені до 1 000,00 грн, оскільки це фактично нівелює юридичне значення пені як регулятора відносин між сторонами та вочевидь не відповідає загальним засадам цивільного законодавства щодо свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності.

Разом із тим господарський суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що заборгованість відповідача виникла у 2021 році, також суд враховує, що воєнний стан в країні впливає на діяльність не тільки відповідача, а й позивача, тощо, проте суд вказує, що винятковими обставинами, які являються підставою для зменшення розміру штрафу та які не можуть бути проігноровані, є стратегічна роль державних підприємств в умовах воєнного стану.

З урахуванням вказаного, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Дрім Тім Компані" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд зазначає, що провадження у справі відкрито 24.06.2022 року, а від так в силу положень ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті у даній справі починається 25.07.2022 року, тобто через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, оскільки судове засідання не проводилося.

Судом встановлено, що позивач при пред`явлені позову сплатив судовий збір у розмірі 3146,64 грн, що вбачається із платіжного доручення № 1112 від 13.06.2022 року.

З огляду на те, що відповідач визнав позовні вимоги у відзиві /вх. №14067/22 від 22.07.2022 року/, тобто до початку розгляду справи по суті, господарський суд зазначає, що у порядку ч. 1 ст. 130 ГПК України позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, а саме у розмірі 1 573,32 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 573,32 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України та п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р.

Стосовно вимог позивача про витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн, господарський суд зазначає наступне.

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вказаною статтею передбачено, якими доказами заявник повинен підтверджувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що з метою захисту порушених прав, між позивачем та адвокатом Пеліваном Є.К. укладено договір № 1 про надання професійної правничої допомоги від 10.06.2022 року, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором /п. 1.1 договору/.

Оплата за професійну правничу допомогу, що надається адвокатом за цим договором, сторони визначають у фіксованому розмірі в сумі 21 000,00 грн /п. 4.1 договору/.

Судом досліджено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 13.06.2022 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 13.06.2022 року на суму 21 000,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що факт виконання адвокатом Григоренком О.В. умов договору про надання правничої допомоги підтверджується зібраними та поданими до справи доказами.

Разом із тим, господарський суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи заперечення відповідача щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, господарський суд приймає до уваги наступне. Вказана справа, дійсно, не відносить до категорій складних справ, розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, відповідач визнав позовні вимоги. Суд враховує, що позовна заява складена адвокатом на 1,5 аркушах.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши встановлені судом обставини, господарський суд приходить до висновку про неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із чим суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 123, 130, 191, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Дрім Тім Компані" - задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Дослідне господарство "Мирнопільське" селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" /, адреса - 68413, Одеська обл., Болградський р., с. Мирнопілля, вул. Шкільна, 35, e-mail: / на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дрім Тім Компані" /, адреса - 68400, Одеська обл., Болградський р., м. Арциз, вул. Комунальна, 12-а, e-mail: / заборгованість за договором № 25/06/21 ДПДГ-ДТК про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) від 25.06.2021 року у розмірі 188 489,6 грн /сто вісімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень 60 копійок/, з яких: 150 003,60 грн - основний борг; 26 877,65 грн - інфляційні втрати; 4 513,00 грн - 3 % річних; 7 095,35 грн - пеня.

3. Стягнути з державного підприємства "Дослідне господарство "Мирнопільське" селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" /, адреса - 68413, Одеська обл., Болградський р., с. Мирнопілля, вул. Шкільна, 35, e-mail: / на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дрім Тім Компані" /, адреса - 68400, Одеська обл., Болградський р., м. Арциз, вул. Комунальна, 12-а, e-mail: / судові витрати у розмірі 6 573,32 грн /шість тисяч п`ятсот сімдесят три гривні 32 копійки/, з яких: 1 573,32 грн - судовий збір, 5 000,00 грн - витрати на правничу допомогу.

4. В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 вересня 2022 р.

Суддя Н.Д. Петренко