СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Харків Справа № 917/777/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ, м. Харків, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, м.Кременчук, Полтавська область (вх. № 3734 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2021, ухвалене суддею Білоусовим С. М. у приміщенні Господарського суду Полтавської області о 10 год. 42 хв. (повне рішення складено та підписано 15.11.2021) у справі № 917/777/21

за позовною заявою Харківського національного університету внутрішніх справ, м. Харків, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, м.Кременчук, Полтавська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА", м. Кременчук, Полтавська область,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача:

1. Міністерство освіти і науки України, м. Київ,

2. Фонд державного майна України, м. Київ,

про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний університет внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ 20.05.2021 звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" про визнання договору купівлі-продажу від 20.12.2000 № 70 недійсним та витребування з чужого незаконного володіння: вертикальних надземних резервуарів об`ємом 2000 м3 - 2 шт.; наземних горизонтальних резервуарів Р-75 - 20 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-60 - 4 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-25 - 3 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-15 - 1 шт., які знаходяться за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, село Рокитне, вул. Сковороди, буд. 56.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.11.2021 у справі №917/777/21 в позові відмовлено повністю.

Суд першої інстанції зазначив, що сторонами оспорюваного договору №70 від 20.12.2000 є Кременчуцький льотний коледж (код ЄДРПОУ 01132369) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА". Кременчуцький льотний коледж з кодом ЄДРПОУ 01132369 був юридичною особою, яка створена рішенням колегії Міністерства освіти України від 23.06.1993 13/2 та зареєстровано у виконкомі Кременчуцької міської ради у відповідності до розпорядження № 1332 від 05.11.1997, тоді як Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ створено значно пізніше, ніж укладено оспорюваний договір № 70 від 20.12.2000.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується той факт, що позивач є правонаступником юридичної особи - Кременчуцького льотного коледжу (), який вказаний стороною договору №70 від 20.12.2000, також Харківський національний університет внутрішніх справ не надав суду жодного доказу, який би підтверджував наявність у позивача права власності на спірне майно. Суд визнав необґрунтованим посилання Харківського національного університету внутрішніх справ на те, що спірне майно було передано йому за Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2019 № 423, оскільки у вказаному акті серед будівель та споруд, що входять до цілісного майнового комплексу та що передавалися позивачу, відсутня вказівка про передачу позивачу вертикальних надземних резервуарів об`ємом 2000 м3 - 2 шт.; наземних горизонтальних резервуарів Р-75 - 20 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-60 - 4 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-25 - 3 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-15 - 1 шт., які знаходяться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, село Рокитне, вул. Сковороди, буд. 56. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд зазначив, що позивачем не доведено жодним доказом того, що на дату складення вказаного Акту спірне майно обліковувалося на балансі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету та входило до його цілісного майнового комплексу, що був предметом передачі позивачу.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2021 у справі №917/777/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити в повному обсязі; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Апелянт стверджує, що Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ () є правонаступником Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (), який у свою чергу є правонаступником Кременчуцького льотного коледжу (), та зазначає, що у зв`язку з приєднанням Кременчуцького льотного коледжу до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та прийманням-передачею цілісного майнового комплексу, зокрема, будівлі та споруди на аеродромі Кременчук (Велика Кохнівка) - Полтавська область, Кременчуцький район, село Рокитне, вул. Кагамлицька, 2, до позивача перейшли права захисту та відновлення порушених майнових прав. Апелянт також зазначає, що Рішення про зміну режиму державного майна, що було закріплено за Кременчуцьким льотним коледжем не приймалось, форма власності з державної на приватну на підставі таких рішень не змінювалась; спірне майно надавалося позивачу для здійснення статутної діяльності, а не у власність, це майно залишається об`єктом права державної власності і до вчинення дій, які передбачені чинним законодавством. На думку заявника скарги, спірний договір слід визнати недійсним, оскільки його укладено з порушенням чинного законодавства, а саме - за відсутності дозволу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України на відчуження майна, а також за відсутності відповідного погодження з Фондом державного майна України або його регіональним відділенням. Щодо не зазначення в Акті приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2019 № 423, про передачу позивачу частини резервуарів складу паливно-мастильних матеріалів Кременчуцького льотного коледжу загальним обсягом 5830 м2 (на що посилався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні), апелянт вказує, що відповідні об`єкти не увійшли до переліку майна, яке передається, оскільки частина резервуарів складу паливно-мастильних матеріалів Кременчуцького льотного коледжу загальним обсягом 5830 м2 була незаконно продана відповідачу, а тому не могла бути зазначена в Акті.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено її до розгляду на 25.01.2022 о 15:00 годині, встановлено учасникам справи строк до 21.01.2022 для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також для подання заяв, клопотань тощо.

05.01.2022 засобами електронного зв`язку до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява (вх.№82) від Харківського національного університету внутрішніх справ, м. Харків, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, про участь представника даного учасника справи, адвоката Гулого А.В., у судовому засіданні 25.01.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

18.01.2022 засобами електронного зв`язку до Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання (вх. № 611) від представника Харківського національного університету внутрішніх справ, м. Харків, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, адвоката Гулого А.В., в якому представник позивача просить відкласти розгляд даної справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні. До клопотання надано наказ про відрядження №66 від 18.01.2022.

17.01.2022, тобто в межах установленого судом строку, засобами поштового зв`язку до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" надійшов відзив (вх. №747) на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2021 залишити без змін, також відповідач просить розгляд апеляційної скарги проводити за обов`язкової участі уповноваженого представника відповідача ТОВ "НВО "АВІА".

Станом на 25.01.2022 суддя-доповідач Шевель О.В. була тимчасово непрацездатною, тому, враховуючи відсутність визначених ч.9 ст.32 ГПК України підстав для повторного автоматизованого розподілу справи, достатність часу для розгляду апеляційної скарги у строки, визначені ГПК України, судове засідання, призначене на 25.01.2022 о 15:00 годині, не відбулося.

02.02.2022 засобами електронного зв`язку до Східного апеляційного господарського суду від представника Харківського національного університету внутрішніх справ, м. Харків, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, адвоката Гулого А.В., надійшла відповідь на відзив відповідача (вх. №1303).

Після виходу на роботу судді-доповідача Шевель О.В. 07.02.2022 колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про призначення розгляду даної справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 07.02.2022 повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 24.02.2022 о 14:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104. Задоволено заяву представника Харківського національного університету внутрішніх справ, м. Харків, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, м. Кременчук, Полтавська область, про проведення судового засідання 24.02.2022 о 14:15 годині в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів.

Однак у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

За таких обставин, судові засідання, призначені на 24.02.2022 (в тому числі, і в даній справі), не відбулися. В оголошеннях, розміщених на офіційному вебпорталі судової влади України та на сторінці Східного апеляційного господарського суду в мережі "Фейсбук", суд зазначив, що відповідні судові засідання будуть перенесені на іншу дату, про що учасників судових процесів буде повідомлено додатково.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України № 2119-IX від 15.03.2022, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб - у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до наказу Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану з 01 квітня 2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема:

- зупинено тимчасово розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду;

- запроваджено з 01.04.2022 роботу Східного апеляційного господарського суду у віддаленому режимі. Режим роботи суду може бути змінений з урахуванням об`єктивних обставин загострення збройної агресії (у тому числі ведення бойових дій) на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду;

- рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ;

- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку. У разі відсутності об`єктивної можливості дотримання приписів процесуального законодавства та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідні дії здійснювати після усунення обставин, що зумовили таку неможливість.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-IX від 22.05.2022, постановлено: на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (у редакції наказу від 01.06.2022 року №105) затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30.05.2022. До переліку включено, в тому числі, 51 громаду Харківської області, зокрема, Харківську міську територіальну громаду.

З огляду на вказані обставини, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 відкладено розгляд справи № 917/777/21, доведено до відома учасників справи, що дата наступного відкритого судового засідання з розгляду справи № 917/777/21 буде визначена після усунення обставин, що становлять загрозу та небезпеку для життя і здоров`я учасників судового процесу. Запропоновано учасникам справи реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі Електронний суд.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-IX від 22.05.2022, постановлено: на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

З огляду на необхідність розгляду апеляційної скарги впродовж розумних строків в контексті встановлених п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантій, відповідно до приписів пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України, якими встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 25.07.2022 призначив апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 06.09.2022 об 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 132. Учасникам справи було запропоновано заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення; з метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу рекомендовано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

12.08.2022 до суду надійшла заява представника позивача, адвоката Гулого А.В., про участь у судовому засіданні 06.09.2022 об 11:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Заявник також просив усі наступні судові засідання в даній справі проводити в режимі відеоконференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 вказану заяву було задоволено, судове засідання у справі №917/777/21, призначене на 06.09.2022 об 11:30 годині, ухвалено провести за участю представника позивача, адвоката Гулого А.В., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів. Вказаною ухвалою заявникові було надано роз`яснення щодо порядку дій, необхідних для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також попереджено, що згідно з частиною п`ятою статті 197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

У судове засідання 06.09.2022 до Східного апеляційного господарського суду прибув представник відповідача, ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "АВІА".

Треті особи, повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, не скористалися своїм процесуальним правом на участь представників у судовому засіданні.

Через технічну помилку у роботі системи відеоконференцзв`язку "EasyCon" з боку представника представника позивача, адвоката Гулого А.В. (а саме: у нього був відсутній аудіозв`язок та відеозв`язок), вказаний представник не взяв участь у судовому засіданні 06.09.2022 у справі №917/777/21 у режимі відеоконференції, про що Східним апеляційним господарським судом складено акт № 12-33/131.

Отже, враховуючи, що заявник несе відповідні ризики згідно з вищенаведеними приписами ч.5 ст.197 ГПК України, а також ту обставину, що явка представників учасників справи визнавалася необов`язковою і що в ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представників позивача та третіх осіб.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача підтримав викладену ним письмово правову позицію.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача погодився з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представника відповідача, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ є відокремленим підрозділом Харківського національного університету внутрішніх справ. Відомості про вказаний підрозділ включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.05.2019, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом із зазначеного реєстру (а.с.21).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 423 від 30.05.2019 затверджений акт приймання-передачі від 23.05.2019, згідно з яким цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету прийнятий до сфери управління МВС (а.с. 26-31).

Розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації від 17.01.2020 № 30 вирішено надати Харківському національному університету внутрішніх справ в постійне користування земельну ділянку площею 441,15 га (кадастровий номер :000:0001) для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, яка знаходиться на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с. 33).

Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.10.2009 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.10.2009 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" зареєстровано майновий комплекс будівель та споруд за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Рокитне, вул. Сковороди, буд. 56, а саме: будівля майстерні по обслуговуванню високотехнологічного обладнання, А, А-1, А-2, а, 377,5 кв.м; будівля насосної станції, Г, 65,5 кв.м; будівля слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт, будівля зварювальної майстерні, Д, Д-1, Д-2, д, 171,0 кв.м; будівля пункту зберігання та видачі олив, Е, 31,0 кв.м; надземні резервуари Р-75, № 1-20; резервуари РВС-2000, № 21-22; резервуари Р-60, № 23-26; резервуари Р-25, № 27-29; резервуар Р-15, № 30 (а.с. 67-68).

20.05.2021 Харківський національний університет внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" про визнання договору купівлі-продажу від 20.12.2000 № 70 недійсним та витребування з чужого незаконного володіння: вертикальних надземних резервуарів об`ємом 2000 м3 - 2 шт.; наземних горизонтальних резервуарів Р-75 - 20 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-60 - 4 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-25 - 3 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-15 - 1 шт., які знаходяться за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, село Рокитне, вул. Сковороди, буд. 56.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на те, що після здійснення державної реєстрації права користування на надану йому в постійне користування земельну ділянку та проведення інвентаризації основних активів, розмішених на аеродромі, він встановив, що на частині зазначеної земельної ділянки знаходяться будівлі та споруди, які належать ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "АВІА".

Як зазначається позивачем у позовній заяві, згідно з договором купівлі-продажу № 70 від 20.12.2000 Кременчуцький льотний коледж продав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" придбало частину резервуарів складу паливно-мастильних матеріалів загальним обсягом 5830 м3, у складі: вертикальних надземних резервуарів об`ємом 2000 м3 - 2 шт.; наземних горизонтальних резервуарів Р-75 - 20 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-60 - 4 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-25 - 3 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-15 - 1 шт., які знаходяться в м. Кременчуці, аеродром В.Кохнівка.

До позову додано незасвідчену копію вказаного договору (а.с. 24).

Позивач наполягав на тому, що вказаний правочин суперечить вимогам законодавства, чинного на час його укладення, та порушує права Харківського національного університету внутрішніх справ, м. Харків, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ як правонаступника Кременчуцького льотного коледжу (продавця за спірним договором).

В ході розгляду справи в господарському суді відповідач не заперечував факту укладення спірного договору та його змісту, надав до господарського суду засвідчені електронним підписом представника копії документів, що підтверджують укладення та виконання договору купівлі-продажу № 70 від 20.12.2000, зокрема: копію картки реєстрації угоди на Полтавській універсальній аграрно-промисловій біржі та протоколу №98 від 20.12.2000 біржових аукціонних торгів, за результатами яких було укладено спірний договір (а.с. 69, 70), копію підписаної обома сторонами накладної №57 від 25.12.2000 та копію переліку резервуарів, переданих за вказаною накладною на виконання договору купівлі-продажу № 70 від 20.12.2000 (а.с.55, 56) що відповідає найменуванням та кількості одиниць майна, про витребування якого просить позивач.

Водночас відповідач заперечував проти тверджень позивача щодо неправомірності набуття покупцем відповідного майна, а також у відзиві на позов заявив про застосування позовної давності (а.с. 53).

Розглянувши вказаний позов, місцевий господарський суд відмовив у його задоволенні з наведених вище підстав (із посиланням на необґрунтованість вимог позивача).

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з огляду на наступне.

Як було встановлено вище, предметом позову в даній справі є вимоги про визнання правочину (договору купівлі-продажу) недійсним в порядку ст.203, 215 ЦК України та витребування з чужого незаконного володіння майна, придбаного відповідачем як покупцем за спірним договором.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи із змісту статті 215 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 викладено висновок про те, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або припиняти порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Отже, при розгляді позову про визнання недійсним правочину судом має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

За змістом статей 203, 215, 217 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття заінтересована особа такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав.

Самі по собі дії осіб щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Така ж правова позиція викладена у постанові КГС Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 925/1158/19, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17, на які послався місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 906/1061/20 тощо.

Як встановлено місцевим господарським судом та не спростовується апелянтом, стороною оспорюваного договору № 70 від 20.12.2000, а саме, продавцем, є Кременчуцький льотний коледж (), тоді як позивач у даній справі - Харківський національний університет внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (вказаний відокремлений підрозділ, , зареєстровано 30.05.2019, а.с.22).

Відповідно до роздруківки, доданої відповідачем до відзиву на позовну заяву (в переліку додатків названої "200127 Реєстр ЮО КЛК НАУ.pdf", а.с.59), державну реєстрацію Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету () припинено 24.04.2008, юридичною особою правонаступником зазначено Національний авіаційний університет ().

Позивач наполягає на тому, що в подальшому відбулося правонаступництво, а саме: відповідно до п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України № 186-р від 13.03.2019 цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету було передано із сфери управління Міністерства освіти і науки до сфери управління Міністерства внутрішніх справ з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та надалі іменувати його - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ; відповідно до п. 2 наказу Національного авіаційного університету № 234/од від 29.05.2019 Харківський національний університет внутрішніх справ є правонаступником Національного авіаційного університету в частині майнових і немайнових прав та обов`язків Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, у тому числі надання освітніх послуг.

Таким чином, на думку апелянта, у зв`язку з приєднанням Кременчуцького льотного коледжу (структурного підрозділу Національного авіаційного університету) до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та прийманням-передачею цілісного майнового комплексу, зокрема, будівлі та споруди на аеродромі Кременчук (Велика Кохнівка) Полтавська область, Кременчуцький район, село Рокитне, вул. Кагамлицька, 2, до позивача перейшли права захисту та відновлення порушених майнових прав.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає наступне.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права від однієї особи (праводавця) до іншої (правонаступника) в порядку похідного правонабуття. Перехід суб`єктивних прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого відбувається через набуття суб`єктивного права та/чи суб`єктивного обов`язку однією особою і, відповідно, їх втрату іншою. Однак при цьому спостерігається зв`язок між набутими суб`єктивними правами і обов`язками та правовідносинами, в яких перебував їх носій-попередник, з іншими особами, в силу чого і було можливе їх існування.

Аналогічний правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.12.2020 року у справі № 910/63/20).

Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина 1 статті 104 Цивільного кодексу України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина 2 статті 107 Цивільного кодексу України). Тому правонаступництво юридичної особи, завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина 1 статті 104, статті 106 - 109 Цивільного кодексу України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.

Аналогічний правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №264/5957/17 та у постанові від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Однак доказів відповідного правонаступництва (внаслідок реорганізації або ліквідації) між продавцем за спірним договором - Кременчуцьким льотним коледжем (код ЄДРПОУ 01132369) та позивачем у даній справі Харківським національним університетом внутрішніх справ, м. Харків, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ матеріали справи не містять.

Як вбачається з розпорядження Кабінету Міністрів України № 186-р від 13.03.2019, на яке посилається позивач, згідно з цим розпорядженням було передано цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету із сфери управління Міністерства освіти і науки до сфери управління Міністерства внутрішніх справ з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу.

Тобто відповідна дія (передача майнового комплексу) не може бути визнана реорганізацією або ліквідацією юридичної особи.

Щодо посилань апелянта на наказ від 29.05.2019, яким Національний авіаційний університет вирішив припинити діяльність Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (код ЄДРПОУ 01132369) як відокремленого підрозділу шляхом його приєднання до Харківського національного університету внутрішніх справ, зазначивши, що Харківський національний університет внутрішніх справ є правонаступником Національного авіаційного університету в частині майнових і немайнових прав та обов`язків Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету колегія суддів встановила, що копії цього наказу матеріали даної справи не містять. В оскаржуваному рішенні господарський суд посилається на відповідний наказ із вказанням тому та аркушу справи: т.1 а.с.220, однак зазначене не узгоджується з матеріалами справи, оскільки після закінчення розгляду справи судом першої інстанції вона складалася з одного тому, в якому містилося 158 аркушів.

Окрім того, як було встановлено вище, сам лише факт передання майна однією юридичною особою іншій та зазначення в наказі про правонаступництво щодо прав та обов`язків певного структурного підрозділу не може вважатися реорганізацією або ліквідацією юридичної особи, що, в силу вищенаведених приписів ЦК України свідчила б про наявність у позивача підстав для правонаступництва, зокрема, щодо прав та обов`язків покупця за спірним договором купівлі-продажу від 20.12.2000 № 70.

При цьому, як було встановлено в ході апеляційного провадження, сторонами не надано до матеріалів справи статутів відповідних юридичних осіб, положень про структурні підрозділи, інших документів, які регламентують діяльність відповідних структурних підрозділів (з відомостями про утворення та правовий статус їх структурних підрозділів), або будь-яких інших доказів на підтвердження факту правонаступництва.

Наданий позивачем витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.21) також не містить відомостей та підстав для висновку про те, що Харківський національний університет внутрішніх справ та, відповідно, Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ, як його відокремлений підрозділ, є правонаступниками юридичної особи Кременчуцького льотного коледжу (код ЄДРПОУ 01132369).

В ході апеляційного провадження також встановлено, що питання відповідного правонаступництва було предметом судового розгляду на стадії виконання судового рішення у справі №917/1734/17.

Так, рішенням господарського суду Полтавської області від 11.10.2018 у справі № 917/1734/17, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету () на користь ПАТ "Полтаваобленерго" 51523,49 грн. пені, 76511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22277,32 грн. 3% річних, 3027,54 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині - у позові відмовлено. 13.11.2018 на виконання вказаного судового рішення господарським судом Полтавської області видано наказ у справі №917/1734/17.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.02.2020 заяву Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про заміну сторони (боржника) на правонаступника у справі № 917/1734/17 задоволено. Замінено боржника - Кременчуцький льотний коледж Національного Авіаційного Університету (вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук Полтавської області, 39605, ) у наказі господарського суду Полтавської області від 13.11.2018 по справі № 917/1734/17 на його правонаступника - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ (вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук Полтавської області, 39605, ).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 у справі № 917/1734/17 апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу залишено без задоволення; ухвалу господарського суду Полтавської області від 04.02.2020р. у справі № 917/1734/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2020 у справі № 917/1734/17 касаційну скаргу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ задоволено частково; ухвалу господарського суду Полтавської області від 04.02.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 у справі № 917/1734/17 скасовано. Справу № 917/1734/17 передано на новий розгляд до господарського суду Полтавської області. Суд касаційної інстанції зазначив, що, суди, задовольняючи заяву Управління про заміну сторони (боржника) на правонаступника, керувалися нормами права, якими врегульовано питання правонаступництва у разі злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи; при цьому судами не визначено, хто фактично є боржником у даній справі - Національний авіаційний університет як юридична особа, яка не є припиненою та продовжує свою діяльність, чи Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету як відокремлений структурний підрозділ юридичної особи, який був переданий як цілісний майновий комплекс від однієї юридичної особи до іншої. Тобто для вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для заміни сторони (боржника) на правонаступника судам необхідно було з`ясувати, хто був визнаний боржником за рішенням суду у даній справі та, в залежності від встановленого, застосувати відповідні норми права, якими врегульований правовий механізм правонаступництва. Крім того, судам необхідно було встановити, чи увійшла до кредиторської заборгованості, яка зазначена в акті приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу, сума коштів, стягнута за рішенням суду у даній справі.

За результатами нового розгляду, ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.08.2020 у справі № 917/1734/17 відмовлено у задоволенні заяви Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про заміну сторони (боржника) на правонаступника у справі №917/1734/17. Суд зазначив, що Харківський національний університет внутрішніх справ у встановлений законом спосіб надав згоду на прийняття до сфери свого управління цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу разом з його кредиторською заборгованістю, а через припинення діяльності як відокремленого структурного підрозділу в структурі Національного авіаційного університету, шляхом приєднання його до Харківського національного університету внутрішніх справ (ідент. код 08571096), останній вважається правонаступником кредиторської заборгованості Кременчуцького льотного коледжу.

Ухвала господарського суду Полтавської області від 27.08.2020 у справі №917/1734/17 учасниками справи не оскаржувалась і набрала законної сили.

Отже, як вбачається зі змісту вищенаведених судових рішень щодо вказаного питання, зокрема, із правової позиції Верховного Суду, сам лише факт передання цілісного майнового комплексу не означає автоматичного переходу до отримувача всіх майнових прав та обов`язків від особи, яка цей комплекс передала, натомість у кожному окремому випадку має бути з`ясовано, чи входило майно (або кредиторська заборгованість) до складу переданого комплексу оскільки лише в такому випадку в отримувача виникають права та обов`язки щодо відповідного майна (заборгованості).

Аналогічні висновки викладено в постанові Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №917/600/21 за позовом АТ "Полтаваобленерго" до Харківського національного університету внутрішніх справ, , в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, (що не була оскаржена в касаційному порядку та набрала законної сили), в якій суд апеляційної інстанції визнав безпідставним твердження позивача про встановленість обставин правонаступництва кредиторської заборгованості Кременчуцького льотного коледжу та зазначив, що АТ Полтаваобленерго взагалі не значиться кредитором за зобов`язаннями, які передаються відповідачу за Актом від 23.05.2019 приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу НАУ, затвердженим наказом від 30.05.2019 № 423 Міністерства внутрішніх справ України.

Тобто судами різних інстанцій фактично вже сформовано усталену практику з вирішення відповідного питання щодо правонаступництва прав та обов`язків Кременчуцького льотного коледжу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції надав належну оцінку Акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2019 № 423 (т.1, а.с. 26 32), зазначивши, що у вказаному акті серед будівель та споруд, що входять до цілісного майнового комплексу та що передавалися позивачу, відсутня вказівка про передачу позивачу вертикальних надземних резервуарів об`ємом 2000 м3 - 2 шт.; наземних горизонтальних резервуарів Р-75 - 20 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-60 - 4 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-25 - 3 шт.; горизонтальних підземних резервуарів Р-15 - 1 шт., які знаходяться за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, село Рокитне, вул. Сковороди, буд. 56, тобто позивачем не доведено жодним доказом того, що на дату складення вказаного Акту спірне майно обліковувалося на балансі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету та входило до його цілісного майнового комплексу, що був предметом передачі позивачу - отже, спірний договір не порушує прав позивача, оскільки останній не довів наявності у нього права власності на це майно.

Посилання апелянта на те, що у відповідному акті і не могло бути зазначено про спірне майно, оскільки на момент складення акту воно вже було відчужено колегія суддів не вважає переконливим аргументом, оскільки доказів набуття позивачем прав та обов`язків продавця за договором, згідно з яким це майно було відчужено (зокрема, доказів заміни сторони в договорі купівлі-продажу від 20.12.2000 № 70 в порядку, передбаченому ст.512, 520 ЦК України) позивачем не надано суду першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що матеріалами справи не підтверджується, що позивач є правонаступником юридичної особи - Кременчуцького льотного коледжу (кодом ), який вказаний стороною договору № 70 від 20.12.2000.

Тобто твердження про порушення прав позивача як власника відчуженого майна місцевий господарський суд правомірно визнав безпідставними. Зазначення в оскаржуваному рішенні про наявність у матеріалах справи документів, які насправді відсутні (Статуту Кременчуцького льотного коледжу, затвердженого 16.10.1997, наказів Національного авіаційного університету від 10.06.2003 №101/09, від 29.05.2019 № 234/од тощо), на думку колегії суддів, не вплинуло на правильність вищевказаного висновку місцевого господарського суду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, заявник наполягав на невідповідності спірного правочину вимогам чинного законодавства, оскільки, на думку заявника скарги, в даному випадку мала місце приватизація державного майна, здійснена з порушенням порядку, встановленого відповідними нормативно-правовими актами.

Стосовно вказаних аргументів колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з приписами ст. 203, 215 ЦК України, на які посилається заявник скарги, так само як і відповідно до змісту ст. 48 Цивільного кодексу УРСР (1963 року, в редакції, чинній на момент укладення спірного договору), на яку обґрунтовано послався місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, підставою для визнання недійсними правочинів (угод) є їх невідповідність чинному законодавству.

Відтак доведенню підлягають, в чому конкретно полягала завідома суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру у кожної із сторін.

Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору, що укладається, і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Намір юридичної особи визначається як намір тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір, маючи на це належні повноваження. За відсутності останніх наявність наміру у юридичної особи не може вважатися встановленою.

Відповідну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.02.2022 у справі № 925/958/20.

Апелянт стверджує, що спірний договір укладено всупереч вимогам ст. 63 Закону України "Про освіту" (в редакції на час укладення вказаного договору), якою було встановлено заборону на вилучення майна державних закладів освіти, а також на приватизацію об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також зазначає про недотримання сторонами договору порядку приватизації державного майна, визначеного Законом України "Про приватизацію державного майна" (в редакції на час укладення договору).

Проте, як було встановлено місцевим господарським судом та не спростовано апелянтом, у 2000 році питання, пов`язані із продажем (відчуженням) матеріальних цінностей з балансу установ, основна діяльність яких здійснювалася за рахунок коштів державного та/або місцевих бюджетів, регламентувались Типовою інструкцією про порядок списання матеріальних цінностей з балансу бюджетних установ, затвердженою наказом Державного казначейства України, Міністерства економіки України від 02.12.1997 № 126/137 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 19.12.1997 за № 608/2412 (далі Типова інструкція).

У відповідності до вищевказаної інструкції, після встановлення тих обставин, що спірне майно (резервуари для паливно-мастильних матеріалів) непридатні для подальшої експлуатації, Кременчуцьким льотним коледжем було прийнято рішення про продаж вказаного майна, яке не використовується в діяльності коледжу відповідне підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (т.1, а.с.58, 65, 66). ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" придбало спірне майно на підставі угоди, що укладена на Полтавській універсальній аграрно-промисловій біржі, за наслідками проведення біржових аукціонних торгів, які відбулись 20.12.2000, про що свідчить картка реєстрації біржової угоди № 140 від 20.12.2000 та протокол № 98 біржових аукціонних торгів від 20.12.2000 (а.с.69-70).

Доказів порушення вимог чинного законодавства в ході підготовки та укладення вказаної угоди апелянтом не надано.

Заявник скарги заперечував ті обставини, що спірне майно не використовувалося в діяльності коледжу, посилаючись на договір №98 від 01.12.2002 про спільну експлуатацію складу паливно-мастильних матеріалів Кременчуцького льотного коледжу та Паливно-заправного комплексу ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "АВІА", копію якого позивач надав до суду першої інстанції (т.1, а.с.114).

Дослідивши відповідний доказ, суд апеляційної інстанції зазначає, що з його умов, які містять загальні положення щодо розподілу прав та обов`язків сторін при спільній експлуатації обладнання складу ПММ та ТЗК, не вбачається використання позивачем конкретно визначеного майна, а саме, резервуарів для паливно-мастильних матеріалів (які є предметом спору в даній справі) після їх списання та продажу у 2000 році.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про порушення під час укладення спірного правочину вимог ст. 63 Закону України "Про освіту" (в редакції на час укладення вказаного договору від 20.12.2000 №70), а також Закону України "Про приватизацію державного майна" оскільки, як було встановлено вище, відповідне майно було списано та реалізовано в порядку, передбаченому законодавством, чинним у 2000 році.

Позивач в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції наполягав на тому, що відчуження спірного майна за своєю правовою природою було приватизацією, яку здійснено з порушенням вимог законодавства, зокрема, Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 22.09.2000 N 1976 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2000 за N 692/4913 (далі Положення №1976). Зокрема, заявник скарги зазначав, що спірний договір слід визнати недійсним, оскільки його укладено за відсутності дозволу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України на відчуження майна, а також за відсутності відповідного погодження з Фондом державного майна України або його регіональним відділенням як це було передбачено Положенням про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 30.07.1999 №1477 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19.08.1999 за №573/3866 (далі Положення №1477).

Стосовно вказаних тверджень, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано взяв до уваги пояснення, надані третьою особою - Фондом державного майна України (т.1, а.с.89), в яких вказаний учасник справи зазначив, що обґрунтування позову порушенням вищевказаних Положень є безпідставним, оскільки Положення №1976 стосується майна, функції з управління яким передано до органів приватизації, тоді як майно, що є предметом спору в даній справі, не знаходилося в стадії приватизації, а Положення №1477 стосується регулювання діяльності виключно державних підприємств, а не установ (якою був продавець за спірним договором - Кременчуцький льотний коледж), натомість Типова інструкція, якою у 2000 році регулювалися питання, пов`язані із продажем (відчуженням) матеріальних цінностей з балансу установ, основна діяльність яких здійснювалася за рахунок коштів державного та/або місцевих бюджетів, не передбачала погодження з Фондом відчуження нерухомого майна таких установ.

Під час апеляційного провадження позивачем не наведено доводів, що спростовували б вищевказані висновки. А відтак, колегія суддів зазначає, що апелянтом не доведено обставин щодо обов`язковості відповідного погодження з Фондом державного майна України або його регіональним відділенням.

Посилання заявника скарги на правовий висновок, зроблений Вищим господарським судом України в постанові від 24.09.2009 у справі № 46/26-08 (47/525-06) колегія суддів не вважає переконливим аргументом, оскільки у вищевказаній справі продавцем за спірним договором купівлі-продажу було саме державне підприємство (а не установа), до порядку відчуження майна якого застосовувалися приписи Положення №1477. Тобто обставини та правовідносини сторін спірних договорів у справі № 46/26-08 (47/525-06) та в даній справі №917/777/21 не є подібними.

В ході розгляду даної справи №917/777/21 місцевий господарський суд ухвалою від 29.07.2021 витребував у Міністерства освіти і науки України належним чином завірену копію дозволу Міністерства освіти і науки України на відчуження частини резервуарів складу паливно-мастильних матеріалів Кременчуцького льотного коледжу загальним обсягом 5830 м3, які розташовані на території аеродрому "Велика Кохнівка" Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету за договором купівлі-продажу № 70 від 20.12.2000, однак у відповідь Міністерство повідомило суд, що надати копію відповідного дозволу немає можливості, у зв`язку з відсутністю таких документів в архіві Міністерства (т.1, а.с.105).

Надаючи оцінку вказаній відповіді, колегія суддів зазначає, що оскільки відмова у наданні доказу на вимогу суду мотивована відсутністю документа в архіві (а не тим, що такий дозвіл взагалі не надавався), то не можна вважати підтвердженими обставини щодо не отримання Кременчуцьким льотним коледжем дозволу Міністерства освіти і науки України на відчуження спірного майна у 2000 році оскільки, з урахуванням приписів ч.1 ст.74 ГПК України, якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, в даному випадку тягар доказування щодо наявності порушень чинного законодавства при укладенні спірного правочину покладено на позивача. Однак останнім не надано суду першої та апеляційної інстанції доказів, що свідчили б про допущення відповідних порушень при укладенні спірного правочину.

В апеляційній скарзі заявник також посилається на положення Статуту Харківського національного університету внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС від 15.05.2012 №429, на Положення про службу ПММ КЛК ХНУВС, затверджене наказом КЛК ХНУВС від 01.06.2020 №69/Агд, на Повітряний кодекс України від 19.05.2011 тощо.

Однак, враховуючи, що спірний договір укладено у 2000 році, колегія суддів зазначає про безпідставність посилань апелянта на невідповідність вказаного договору установчим документам та нормативним актам, які були прийняті пізніше.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність обставин, які свідчили б про порушення сторонами договору вимог законодавства, чинного на момент укладення вказаного договору, та могли б бути підставою для визнання вказаного договору недійсним в порядку вищенаведених приписів ст.203, 215 ЦК України, а також ст. 48 Цивільного кодексу УРСР (1963 року, в редакції, чинній на момент укладення спірного договору).

Відповідно до статті 387 ЦК України (на яку також посилався позивач в суді першої та апеляційної інстанції) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Проте, як встановлено місцевим господарським судом та не спростовано позивачем в ході апеляційного провадження, позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував наявність у Харківського національного університету внутрішніх справ права власності на спірне майно, та, відповідно, наявність підстав для задоволення позовної вимоги про витребування вказаного майна у відповідача в порядку віндикації.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду та для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За результатами апеляційного провадження колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ, м.Харків, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, м.Кременчук, залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 02.11.2021 у справі №917/777/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.09.2022

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна