ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. Справа№ 910/228/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зубець Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Фізичної-особи-підприємця Жерегіна Олександра Юрійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022

у справі № 910/228/22 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокра справа"

до Фізичної особи-підприємця Жерегіна Олександра Юрійовича

про стягнення 162 038 грн 84 коп

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" з вимогами до Фізичної особи-підприємця Жерегіна Олександра Юрійовича про стягнення 162 038 грн 84 коп. заборгованості за договором суборенди нежитлових приміщень від 28.07.2016 № 4356, в тому числі: 93 458 грн 81 коп. основної заборгованості, 14 485 грн 53 коп. інфляційних втрат, 6 458 грн 58 коп. 3% річних та 47 635 грн 92 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору суборенди нежитлових приміщень від 28.07.2016 № 4356 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати орендних платежів, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 93 458 грн 81 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 14 485 грн 53 коп. інфляційних втрат, 6 458 грн 58 коп. 3 % річних та 47 635 грн 92 коп. пені.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі №910/228/22 позов задоволено повінстю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Жерегіна Олександра Юрійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" 93 458 (дев`яносто три тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн 81 коп. заборгованості, 14 485 грн (чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) 53 коп. інфляційних втрат, 6 458 (шість тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн 58 коп. 3 % річних, 47 635 (сорок сім тисяч шістсот тридцять п`ять) грн 92 коп. пені та судовий збір у розмірі 2 430 (дві тисячі чотириста тридцять) грн 58 коп.

Рішення мотивоване тим, що умовами договору суборенди нежитлового приміщення №28/07/16 від 28.07.2016 передбачено, що плата за суборенду нараховується виключно із застосуванням коефіцієнту, що є величиною, отриманою в результаті ділення офіційного курсу, чинного на дату виставлення орендарем рахунку на офіційний курс, чинний на дату підписання договору, але не може бути менша, ніж 30 000 грн 00 коп. Дану обставину відповідачем при оплаті суборендних платежів за спірний період враховано не було. Щодо оплати на підставі платіжного доручення № 171 від 13.07.2016 авансового платежу суд зазначає, що у призначенні платежу не вказано посилання на договір суборенди, а сам договір не містить умов щодо такого виду платежів. За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення пені судом встановлено, що розмір пені, перерахований судом у відповідності до умов Договору та приписів чинного законодавства, з урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування, становить 47 635,92 грн пені, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в сумі 47 635,92 грн пені. Крім того, за результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення інфляційних втрат та процентів річних судом встановлено, що розмір інфляційних втрат та процентів річних, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам Договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 14 485,53 грн інфляційних втрат, 6 458,58 грн 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Жерегін Олександр Юрійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі №910/228/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокра справа".

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вважає рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі № 910/228/22 таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки як було визнано позивачем у позові, відповідач за користування орендованим приміщенням сплатив грошові кошти згідно із актами надання послуг.

Скаржник вказує на те, що оплата відповідачем за листопад 2019р. позивачу була сплачена в якості авансу останній місяць користування орендованим майном, що підтверджується копією платіжного доручення № 171 від 13.07.2016, а підписання актів виконаних робіт (надання послуг) позивачем є підтвердженням відсутності будь-яких претензій з його боку з приводу належності оплати відповідачем за користування цим майном за спірний період, а тому вимогу про сплату пені та штрафних санкцій за період з моменту підписання цих актів є необґрунтованим.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду 25.07.2022, вказує на те, що відповідачем додано до відзиву на позовну заяву копії трьох платіжних документів, які жодним чином не стосуються договірних відносин, а саме:

- № 171 від 13.07.2016 на суму 33 000,00 грн з призначенням платежу: "Авансовий платіж за оренду нежитлових приміщень", платник ФОП Жерегін О.Ю., отримувач ТОВ "Мокра справа", оскільки копія платіжного доручення не засвідчена посадовою особою банку, а договір між позивачем та відповідачем було укладено через 15 днів після платежу, натомість договір не містить умов оплати авансового платежу, а в призначенні платежу не вказано посилання на будь-який попередній договір або на договір, який буде укладений між сторонами у майбутньому;

- дублікат квитанції № від 03.12.2019 на суму 10 968,00 грн та дублікат квитанції № 5 від 04.12.2019 на суму 10 000,00 грн, платник Чумак Андрій Семенович, отримувач Кобзар Сергій Миколайович, оскільки платник не є стороною за договором і договором не передбачено сплату суборенди на приватну картку фізичної особи.

Також позивач вказує на порушення відповідачем умов інших договорів, укладених з позивачем та невиконання зобов`язань за ними.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Жерегіна Олександра Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі №910/228/22. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Жерегіна Олександра Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі № 910/228/2 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Беручи до уваги наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 28.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" (орендар, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Жерегіним Олександром Юрійовичем (суборендар, відповідач), укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 28/07/16 (далі - договір суборенди), відповідно до умов якого орендар передав, а суборендар прийняв в строкове користування на умовах суборенди нежитлові приміщення площею 200 м.кв., згідно плану зазначеного в додатку №3 до цього договору (далі - об`єкт), що розташовані в нежилому - будинку - приміщенні автомийки за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк суборенди відповідно до п. 3.2 договору з урахуванням договорів про внесення змін до договору до 30 11.2019 включно.

Плата за суборенду з урахуванням договорів про внесення змін складає 35 000 грн 00 коп. з 01.01.2018.

Відповідно до п.п. 4.3, 4.4 та 4.5 договору плата за суборенду нараховується виключно із застосуванням коефіцієнту, що є величиною, отриманою в результаті ділення офіційного курсу, чинного на дату виставлення орендарем рахунку на офіційний курс, чинний на дату підписання договору, але не може бути менша, ніж 30 000 грн 00 коп.

Строком користування об`єктом суборенди визнається період з моменту передачі об`єкта суборенди до моменту повернення відповідно до умов договору (п. 4.6 договору).

Плата за суборенду сплачується в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендаря не пізніше 5-го числа поточного місяця (п. 4.7 договору).

При простроченні сплати платежів за суборенду суборендар сплачує на користь орендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Пеня нараховується до моменту фактичного виконання зобов`язання (п. 8.3 договору).

За період з грудня 2018 по жовтень 2019 року сторонами щомісяця складались акти надання послуг, копії яких наявні в матеріалах справи. Відповідачем вказані акти були оплачені, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень за вказаний період.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі №910/19878/20 встановлено, що відповідачем об`єкт оренди було повернуто позивачеві 16.12.2019.

Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач в порушення умов договору суборенди нежитлових приміщень від 28.07.2016 № 28/07/16 та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати орендних платежів у загальному розмірі 93 458,81 грн, що є порушенням з боку відповідача умов договору, а саме неврахування відповідачем при оплаті суборендних платежів коефіцієнту відповідно до п. 4.3 до договору, а також оплату за місяць менше 33 000,00 грн відповідно до п. 4.2 договору. Крім того, позивач вказує, що відповідач не оплатив фактичне користування об`єктом суборенди в період з 01.12.2019 по 16.12.2019.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що всі підписані між сторонами акти були ним оплачені на суми, що в них зазначені, що не заперечується позивачем. Також позивачем неправомірно нараховано оплату за листопад 2019 року, оскільки відповідачем на підставі платіжного доручення № 171 від 13.07.2016 сплачено 35 000,00 грн, як авансовий платіж за останній місяць суборенди. Крім того, відповідач стверджує, що оплату за фактичне користування об`єктом суборенди в період з 01.12.2019 по 16.12.2019 ним було оплачено на користь директора позивача - Кобзаря Сергія Миколайовича відповідно до квитанцій №№ від 03.12.2019 та 5 від 04.12.2019 на загальну суму 20 968,00 грн.

Дослідивши подані сторонами у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 162 038,84 грн, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм ч.ч. 1 та 2 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 3 ст. 283 ГК України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Так, позивачем та відповідачем складено акти надання послуг, а саме: № 02/12-2018 від 31.12.2018 на суму 31 762,11 грн, № 31/01-2019 від 31.01.2019 на суму 35 000,00 грн, № 28/02-2019 від 28.02.2019 на суму 35 000,00 грн, № 31/03-2019 від 31.03.2019 на суму 35 000,00 грн, № 30/04-2019 від 30.04.2019 на суму 35 000,00 грн, № 31/05-2019 від 31.05.2019 на суму 35 000,00 грн, № 30/06-2019 від 30.06.2019 на суму 35 000,00 грн, № 31/07-2019 від 31.07.2019 на суму 35 000,00 грн, № 31/08-2019 від 31.08.2019 на суму 35 000,00 грн, № 30/09-2019 від 30.09.2019 на суму 35 000,00 грн, № 31/10-2019 від 31.10.2019 на суму 25 000,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем сплачено грошові кошти згідно із вказаними актами надання послуг, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 175-200), а оплата відповідачем за листопад 2019р. позивачу була здійснена в якості авансу за останній місяць користування орендованим майном, що підтверджується платіжним дорученням № 171 від 13.07.2016.

Як вже зазначалось, згідно із п. 4.3. договору сторони домовились, що плата за суборенду нараховується виключно із застосуванням показнику коєфіцієнту (п. 4.4.).

За договором № 28/07/16 від 28.07.2016 позивач надає у суборенду приміщення, отже позивач і здійснює нарахування плати за суборенду.

Позивачем в свою чергу не доведено, що нарахування плати за суборенду здійснювалось ним без врахування коєфіцієнту, відповідно до п. 4.3 договору, враховуючи те, що у згаданих вище актах надання послуг, які підписані як позивачем, так і відповідачем, зазначено про те, що акти складені на підставі договору № 28/07/16 від 28.07.2016.

Також у зазначених актах вказано про загальну вартість робіт (послуг).

Слід зазначити, що відповідно до п. 5.1.4 договору, у разі порушення суборендарем п.п. 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.7, 4.8 понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, позивач без погодження з відповідачем має право опломбувати об`єкт суборенди та/або обмежити доступ відповідача, його співробітників та представників до об`єкту суборенди до повного погашення заборгованості. В данному випадку опломбування об`єкту суборенди та/або обмеження доступу до об`єкту суборенди не звільняє відповідача від сплати плати за оренду та компенсації інших витрат передбачених цим договором.

Натомість позивачем не надано доказів опломбування об`єкту суборенди на підставі п. 5.1.4 договору з підстав наявності заборгованості, як не надано доказів звернення до відповідача з підстави неповної, на думку позивача, сплати за суборенду, враховуючи тривалість суборендних правовідносин.

Посилання позивача на те, що в порушення умов договору відповідач інколи здійснював плату за оренду приміщення меншу, ніж 33 000,00 грн (акт надання послуг № 02/12-2018 від 31.12.2018 на суму 31 762,11 грн), спростовується п. 1.4 договору про внесення змін та доповнень до договору суборенди нежитлових приміщень № 28/07/16, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О. 28.07.2016 за р. № 4356 від 31.12.2018, відповідно до якого, підписанням цього договору про внесення змін та доповнень до договору суборенди нежитлових приміщень № 28/07/16 твід 28.07.2016 сторони засвідчують про те, що на 31.12.2018 всі зобовязання за договором виконані, сторони не мають одна до одної жодних претензій.

Що стосується відсутності у платіжному дорученні № 171 від 13.07.2016 посилання на договір суборенди, спростовується тим, що договір було укладено пізніше, ніж здійснено вказану оплату.

Крім того, позивачем не надано доказів здійснення повернення сплачених відповідачем грошових коштів, як безпідставно набутих, як за платіжним дорученням № 171 від 13.07.2016, так і за квитанціями № від 03.12.2019 та № від 04.12.2019.

Також слід зазначити, що сплата відповідачем грошових коштів за квитанціями № від 03.12.2019 та № від 04.12.2019 здійснювалась після кінцевої дати строку дії договору.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням того, що вимоги про стягнення з відповідача 14 485,53 грн інфляційних втрат, 6 458,58 грн 3% річних та 47 635,92 грн пені є похідними від основного зобовязання, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 162 038,84 грн, недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу про порушення відповідачем умов інших договорів, укладених з позивачем та невиконання зобов`язань за ними, є безпідставними, оскільки дані обставини не входять до предмету доказування у справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; (п. 1, 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 277 ГПК України, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі № 910/228/22 та прийняття нового рішення у справі, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" у задоволенні позову про стягнення 162 038,84 грн.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 244, 267-270, 273, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної-особи-підприємця Жерегіна Олександра Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі № 910/228/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі № 910/228/22 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" до Фізичної особи - підприємця Жерегіна Олександра Юрійовича про стягнення 162 038,84 грн відмовити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" (вулиця Грінченка Миколи, будинок 18, літера Б, приміщення автомийки, місто Київ, 03039, ідентифікаційний код 37120239) на користь Фізичної особи - підприємця Жерегіна Олександра Юрійовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 3 645,87 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Справу № 910/288/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

Л.П. Зубець