ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/33/22

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

за участі секретаря судового засідання Нагібіної І.В.,

у відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НАЦІОНАЛЬНИЙ ЦУКОР», м. Рівне

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТНАР ХІЛЛ», с. Мужієво Закарпатської області

про стягнення заборгованості на суму 1276715,17 грн., в т. ч. 1 000 000,00 грн.- основного боргу, 93 591, 79 грн. інфляційних втрат, 30822, 00 грн. 3 % річних, 152301,38 грн. - пені

представники:

позивача Тарновецький Я.М., адвокат (в режимі відеоконференції);

відповідача - не з`явився

Позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про стягнення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, яка була надана позивачем такому за договорами про надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики) відповідно за №№1, 2 від 15.07.2020 та 16.07.2020 на суми 700 000, 00 грн. та 300 000 грн., що становить суму основного боргу.

Ухвалою суду від 18.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, із встановленням сторонам строку для надання суду заяв по суті справи, призначено підготовче засідання у справі.

10.02.2022 від уповноваженого представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, за змістом якого вбачається, що позовні вимоги відповідачем в основному не заперечуються.

Ухвалою суду від 24.02.2022 з огляду на заперечення представника позивача судом відхилено клопотання відповідача про врегулювання спору у даній справі за участю судді та відкладено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 20.07.2022р. за результатами підготовчого провадження, судом постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 06.09.2022 о 15:00 год., про що винесено відповідну ухвалу суду.

У призначене судове засідання 06.09.2022 відповідач участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи не забезпечив, причин неявки не повідомив, письмового відзиву на позов у встановлений законом і судом строку не подав, жодних заяв, клопотань не подавав, хоча належним чином повідомлений про дане судове провадження.

Представник позивача присутній у судовому засіданні наполягає на судовому розгляді справи по суті.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За наведених обставин, оскільки відповідач повідомлений належним чином про дане судове провадження та не скористався своїм правом прийняти участь у судовому розгляді справи, подати суду відзив на позов, суд вправі згідно ст. 178 ГПК України вирішити спір за наявними матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти позову, об`єктивно оцінивши надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, керуючись законом, дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

При цьому суд виходив з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ Національний цукор позивач у справі - як позикодавець та ТОВ Котнар Хілл - відповідач у справі як позичальник уклали:

- 15.07.2020 договір № 1 про надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики), за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу (безвідсоткову позику, далі - позика) у розмірі 700000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути її позикодавцю у строк до 31.12.2020 (п.п. 1.1, 2.1, 4.1);

- 16.07.2020 договір № 2 про надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики), за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу (безвідсоткову позику, далі - позика) у розмірі 300000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути її позикодавцю у строк до 31.12.2020 (п.п. 1.1, 2.1, 4.1).

За умовами наведених договорів, такі вважаються укладеним і набирають чинності з моменту надання позикодавцем суми позики позичальнику в порядку визначеному п. 3.1 договорів і діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.п. 8.1,8.2).

Сторонами передбачено відповідальність у випадку порушення позичальником строку визначеного п.4.1 договорів, за умовами якого позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Позивач 16.07.2020 на виконання умов договору № 1 надав відповідачу позику на загальну суму 700000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 1374, 1375 від 16.07.2020 на суми кожна по 350000,00 грн., та на виконання умов договору № 2 надав позику на суму 300000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1373 від 16.07.2020.

Таким чином, позивачем надано відповідачу позику на загальну суму 1000000,00 грн, неповернення якої у строки визначені договорами, послугувало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Наведене доведено матеріалами справи та не спростовано відповідачем у ході її судового розгляду.

Суд, вирішуючи дану справу, керується відповідними приписами цивільного та господарського права, які регулюють спірні правовідносини, виходячи з їх предмету та суб`єктного складу.

За приписами ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання, якими є сторони спірних відносин, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст. 599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За наведених фактичних обставин справи та на підставі зазначених приписів цивільного та господарського права суд констатує, що вимоги позивача про стягнення з відповідача неповернутої позики на загальну суму 1000000,00 грн. належить задоволити, оскільки такі доведені належними та допустимими доказами у справі та не спростовані відповідачем.

Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині нарахованих інфляційних втрат, 3% річних, та пені відповідно на загальні суми 93591,79 грн., 30 822,00 грн. 152 301,38 грн., то суд встановив наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто, чинним господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше, ніж за півроку з дня настання строку виконання зобов`язання, яким у даній справі є день 01.01.2021. Зазначений піврічний строк нарахування санкцій у спірних відносинах сторін сплив 01.07.2021, натомість позивач заявив вимогу про стягнення штрафних санкцій (пені) за період з 11.01.2021 по 11.01.2022.

За таких фактичних обставин справи та відповідно до наведених приписів законодавства та умов укладених договорів підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення нарахованої за період з 11.01.2021 по 11.07.2021 пені за договором №1 на суму 46832,88 грн. та за договором № 2 на суму 21304,11 грн., в іншій частині вимог позивача по пені належить відмовити за безпідставністю нарахування.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки, вважає обґрунтованими та такими, що відповідають положенням наведених приписів чинного законодавства, вимоги позивача про стягнення з відповідача за прострочення виконання грошових зобов`язань інфляційних втрат на загальну суму 93591,79 грн. та 3% річних на суму 30822,00 грн.

Таким чином, всього до стягнення з відповідача на користь позивача належить сума 1192550,78 грн.

Відповідно до приписів ст. 73, 74, 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст. 129 ГПК України судові витрати позивача за розгляд справи в частині сплаченого судового збору належить покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73- 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КОТНАР ХІЛЛ» (вул. Ракоці Ференца ІІ, буд.274/А, с. Мужієво, Берегівський район, Закарпатська область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НАЦІОНАЛЬНИЙ ЦУКОР» (вул. Князя Володимира, буд.109Г, м. Рівне, 33009, ) суму 1192550,78 грн. (один мільйон сто дев`яносто дві тисячі п`ятсот п`ятдесят грн. 78 коп.), в т.ч.: 1000000,00 грн, - основного боргу, 93591,79 грн. інфляційних втрат, 30822,00 грн. 3% річних, 68136,99 грн. пені, - та у відшкодування судового збору суму 17888,26 грн.

2. У решті вимог відмовити, поклавши судовий збір у цій частині на позивача.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 9.09.2022

Суддя Ушак І.Г.