ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/968/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

розглянувши справу № 916/968/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження

за позовом: державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /, адреса - 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14/ в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації Білгород-Дністровського морського порту) /, адреса - 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, e-mail: /

до відповідача: державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" /, адреса - 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, e-mail: /

про стягнення 32 647,08 грн

ВСТАНОВИВ:

27.05.2022 року державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації Білгород-Дністровського морського порту) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1009/22/ до державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" про стягнення заборгованості за договором № 7-П-БПФ-21 від 03.02.2021 року у розмірі 32 647,08 грн, з яких: 24 386,34 грн - основний борг; 2 559,99 грн - пеня; 773,99 грн - 3 % річних; 4 926,76 грн - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 7-П-БПФ-21 від 03.02.2021 року.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 42, 173, 193, 218, 230, 343 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Ухвалою суду від 31.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/968/22; поставлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

20.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив /вх. № 1382622/, в якому відповідач визнає основний борг у розмірі 24 386,34 грн та просить не враховувати розмір штрафних санкцій (пені, 3 % річних, інфляційні втрати), нарахованих позивачем на суму боргу в період дії воєнного стану на території України, у розмірі 8 260,74 грн. Відповідач вказує, що період з 24.02.2022 року до 19.05.2022 року складає 85 днів, за які штрафні санкції нарахуванню не підлягають.

27.07.2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив /вх. № 14569/22/, в якій позивач задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач зауважує, що заборгованість відповідача виникла ще у 2021 році, відповідач систематично не виконує свої зобов`язання за договором протягом всього періоду дії договору. Позивач зауважує, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань. Відповідач має підтвердити не лише факт настання таких обставин, а саме їхню здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання. Позивач вважає, що відповідачем не доведено, що зазначені обставини унеможливлюють оплату заборгованості та є причиною допущених порушень. Позивача зазначає, що на теперішній час відповідач відновив свою господарську діяльність в форматі транспортно-логістичного центру.

Статтею 42 ГПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині основного боргу, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 24 386,34 грн підлягають задоволенню у порядку ч. 4 ст. 191 ГПК України.

Судом встановлено, що 03 лютого 2021 року між державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (виконавець, позивач) та державним підприємством «Білгород- Дністровський морський торговельний порт» (замовник, відповідач) укладено договір про надання послуг № 7-П-БДФ-21, за предметом якого є є надання виконавцем послуг замовнику з врегулювання порядку нарахування та оплати портових зборів (портові збори або послуги), на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316 (зі змінами) /п. 1.1 договору/.

Відповідно до умов п. 3.1 договору, розмір суми, що підлягає сплаті, визначається на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316 (зі змінами).

Згідно п. 3.2 Договору, здавання виконавцем послуг та приймання їх результатів замовником оформлюється актом наданих послуг. Виконавець щомісячно не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, складає та підписує акти наданих послуг у двох примірниках. Акт наданих послуг та рахунок виконавець надає замовнику шляхом вручення під особистий підпис у відповідному журналі, з зазначенням дати отримання та ПІБ представника замовника, який отримує такі документи або, за взаємною згодою письмово направляє на адресу підприємства рекомендованим листом або цінним листом з описом вкладення. Виконавець може надавати замовнику рахунки для оплати шляхом надсилання на електрону пошту замовника за електронною адресою: .

Пунктом 3.3 договору визначено, що розрахунки за надані послуги здійснюються замовником в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця щомісячно на підставі виставлених рахунків, але не пізніше 25-го числа місяця, наступного за звітним, згідно з підписаним актом наданих послуг.

Банківську комісію у всіх випадках сплачує замовник.

Відповідно до п. 3.4 договору, виконавець зараховує кошти за зобов`язанням замовника, в хронологічному порядку їх виникнення, незалежно від зазначеного замовником призначення платежу у платіжних документах.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що сторони можуть щомісячно та щоквартально проводити звірку розрахунків шляхом направлення акту звірки розрахунків. Якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання акту звірки розрахунків, замовник не надає виконавцю підписаний акт звірки розрахунків, то сальдо розрахунків між сторонами вважається узгодженим.

Відповідно до п. 3.6 договору, якщо в строк до 20 числа місяця наступного за місяцем, в якому було надано послуги, представник замовника не з`являється до розрахункового центру виконавця для отримання рахунків та актів надання послуг або протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня вручення виконавець не отримує підписаний замовником акт наданих послуг або його мотивовану відмову, послуги вважаються прийнятими з дотриманням всіх умов договору. При цьому сторони погоджуються, що датою прийняття послуг вважається дата підписання акту надання послуг виконавцем.

Згідно п. 3.7 договору, у випадку надходження до виконавця відповідного письмового звернення від замовника, вручення актів наданих послуг, рахунків, іншої кореспонденції між сторонами здійснюється з застосуванням засобів поштового зв`язку шляхом направлення цінних листів з описом вкладення або рекомендованим листом.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що у випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 4.2 договору, порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що у разі прострочення оплати за отримані послуги, і замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Сплата штрафних санкцій не звільняє сторону від виконання своїх зобов`язань, передбачених договором.

Пунктом 4.5 договору визначено, що усі спори і розбіжності, які можуть виникнути при виконанні цього договору, по можливості вирішуватимуться шляхом переговорів між сторонами.

Відповідно до п. 4.6 договору, в разі недосягнення згоди в результаті проведених переговорів сторона, що заявила про існування суперечки або розбіжностей за даною угодою, направляє іншій стороні письмову претензію, відповідь на яку має бути надана заявникові протягом 30 календарних днів з дати її одержання. У випадку, якщо відповідь не представлена в зазначений термін, претензія вважається прийнятою. В разі неможливості вирішення суперечок шляхом переговорів в претензійному порядку, вони підлягають вирішенню в господарському суді.

Судом встановлено та визнається сторонами, що позивачем в період з травня по грудень 2021 року було надано відповідачу відповідні послуги за договором, виставлено та надано для оплати рахунки, які відповідач не сплатив, у зв`язку з чим виникла основна заборгованість у розмірі 24 386,34 грн

№ п/п№ та дата рахункуАкт наданих послугСума заборг. за рах. в грн., з ПДВКінцевий строк оплатиПочаток нарахуванн я
1.162 від 31.05.2021167 від 31.05.20213 146,0425.06.202128.06.2021
2.203 від 30.06.2021192 від 30.06.20213 008,6826.07.202127.07.2021
3.233 від 31.07.2021219 від 31.07.20213 075,8425.08.202126.08.2021
4.250 від 31.08.2021238 від 31.08.20213 072,7925.09.202127.09.2021
5.269 від 30.09.2021 258 від 30.09.2021 2 942,2225.10.202126.10.2021
6,284 від 31.10.2021 272 від 31.10.2021 3 011,7525.11.202126.11.2021
7.298 від 30.11.2021 288 від 30.11.2021 3 008,4025.12.202127.12.2021
8.315 від 31.12.2021 301 від 31.12.2021 3 120,6225.01.202226.01.2022

Всього основна заборгованість:24 386,34
Позивачем листами № 653/12-01-12/вих від 15.06.2021 (отримано відповідачем 16.06.2021 за вх. № 882), № 727/12-01-04/вих від 14.07.2021 (отримано відповідачем 15.07.2021 за вх, № 998), № 782/12-01-12/вих від 10.08.2021 (отримано відповідачем 11.08.2021 за вх. № 1252), № 903/12-01-12/вих від 13.09.2021 (отримано відповідачем 14.09.2021 за вх. № 1384), № 1006/12-01-12/вих від 13.10.2021 (отримано відповідачем 13.10.2021 за вх. № 1485), № 1087/12-01-12/вих від 09.11.2021 (отримано відповідачем 11.11.2021 завх. № 1558), № 1208/12-01-12/вих від 14.12.2021 (отримано відповідачем 15.12.2021 за вх. № 1656), № 20/12-01-12/вих від 13.01.2022 (отримано відповідачем 14.01.2022 за вх. № 25) були надані відповідачу рахунки на оплату та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 167 від 31 травня 2021 р. до рахунку № 162 від 31 травня 2021 р., № 192 від 30 червня 2021 р. до рахунку № 203 від 30 червня 2021 р., № 219 від 31 липня 2021 р. до рахунку № 233 від 31 липня 2021 р., № 238 від 31 серпня 2021 р. до рахунку № 250 від 31 серпня 2021 р., № 258 від 30 вересня 2021 р. до рахунку № 269 від 30 вересня 2021 р., № 272 від 31 жовтня 2021 р. до рахунку № 284 від 31 жовтня 2021 р., № 288 від 30 листопада 2021 р. до рахунку № 298 від 30 листопада 2021 р., № 301 від 31 грудня 2021 р. до рахунку № 315 від 31 грудня 2021 р., - підписано з обох сторін.

Відповідно до п. 3.5 Договору, позивач направив на адресу відповідача супровідним листом № 69/12-01-12/Вих від 25.01.2022, в тому числі, акти звірки взаємних розрахунків станом за період: 2021 р. за договором № 7-П-БДФ-21 від 03.02.2021. Зазначений акт звірки взаємних розрахунків, що додається, відповідач підписав без заперечень та зауважень.

З метою досудового врегулювання спору, 07 лютого 2022 р. за № 134/12-01-09/Вих від

04.02.2022, позивач направив відповідачу відповідну претензію з вимогою сплатити заборгованість за договором.

Відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість позивачу не сплатив.

Оскільки, відповідач не здійснив оплату наданих послуг у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

У зв`язку із неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позивачем нараховано пеню, 3 % річних, інфляційні втрати.

При цьому судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати вартості послуг за договором відповідно до виставлених рахунків та підписаних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідач повинен сплатити позивачу відповідно до умов договору станом на 19 травня 2022 року 3 % річних у розмірі 442,58 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 107,55 грн, пеню - 2007,78 грн.

Разом із тим, судом встановлено, що Господарським судом Одеської області 28 вересня 2021 року у справі №916/1903/21 ухвалено рішення про стягнення заборгованості, інфляційних втрат, пені та 3% річних за договором № 7-П-БДФ-21 від 03.02.2021 р. станом на 30 червня 2021 року.

На даний час рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/1903/21 не виконано відповідачем взагалі.

У зв`язку із чим, на підставі підпункту 7.1 пункту 7 Постанови від 17.12.2013 року № 14, за невиконання зобов`язання по сплаті заборгованості, позивачем додатково нараховані відповідачу 3% річних та інфляційні втрати за період з 01 липня 2021 р. по 19 травня 2022 року, а саме 3 % річних у розмірі 331,41 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 819,21 грн. Також позивачем нараховано пеню за період з 01.07.2021 року по 19.05.2022 року у розмірі 552,21 грн.

Таким чином нарахована пеня становить 2 559,99 грн, 3 % річних - 773,99 грн, інфляційні втрати - 4 926,76 грн.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині основного боргу, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації Білгород-Дністровського морського порту) в частині стягнення 24 386,34 грн підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Разом із тим, стосовно заяви відповідача про неврахування штрафних санкцій, нарахованих позивачем на суму боргу в період воєнного стану на території України, а саме з 24.02.2022 року по 19.05.2022 року, господарський суд зазначає наступне.

Стаття 617 Цивільного Кодексу зазначає, що в разі порушення особою зобов`язання, вона звільняється від відповідальності за таке порушення, якщо доведе, що його причиною є випадок або непереборна сила. Аналогічну норму містить і частина 2 статті 218 Господарського Кодексу.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Крім того, ТПП України на підставі ст. ст. 14,14-1 Закону України "Про торгово - промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Тобто, ТПП України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і населення.

Разом із тим, господарський суд наголошує, що форс-мажор повинен бути у причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності.

Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме запровадження воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Господарський суд погоджується із доводами позивача, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом із тим, господарський суд зазначає, що відповідач всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України не надав доказів, що запровадження воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за спірним договором. При цьому відповідач посилається лише на факт запровадження воєнного стану.

З урахуванням вказаного, господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо ненарахування штрафних санкцій за період з 24.02.2022 року по 19.05.2022 року з посиланням на форс-мажорні обставини.

При цьому господарський суд зауважує, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України. При цьому позивачем у відповіді на відзив надано заперечення щодо зменшення розміру штрафних санкцій, яким судом не надається відповідна оцінка в силу положень ч. 1 ст. 14 ГПК України.

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації Білгород-Дністровського морського порту) підлягають задоволенню у повному обсязі так як обґрунтовані та доведені. А заперечення відповідача у ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що вбачається із платіжного доручення № 101 від 16.05.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд зазначає, що провадження у справі відкрито 31.05.2022 року, а відтак в силу положень ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті у даній справі починається 31.06.2022 року, тобто через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, оскільки судове засідання не проводилося.

З огляду на те, що відповідач визнав позовні вимоги у відзиві 20.07.2022 року, тобто після початку розгляду справи по суті, господарський суд зазначає про відсутність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню судовий збір у повному розмірі.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 123, 191, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації Білгород-Дністровського морського порту) - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" /, адреса - 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, e-mail: / на користь державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /, адреса - 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14/ в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації Білгород-Дністровського морського порту) /, адреса - 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, e-mail: / заборгованість за договором № 7-П-БПФ-21 від 03.02.2021 року у розмірі 32 647,08 грн /тридцять дві тисячі шістсот сорок сім гривень 08 копійок, з яких: 24 386,34 грн - основний борг; 2 559,99 грн - пеня; 773,99 грн - 3 % річних; 4 926,76 грн - інфляційні втрати.

3. Стягнути з державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" /, адреса - 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, e-mail: / на користь державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /, адреса - 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14/ в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації Білгород-Дністровського морського порту) /, адреса - 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, e-mail: / судовий збір у розмірі 2 481,00 грн /дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 вересня 2022 р.

Суддя Н.Д. Петренко