УХВАЛА

01 вересня 2022 року

м. Київ

cправа № 916/2512/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" (далі - Товариство, скаржник, позивач) - Сурмакова О.А. (адвокат),

відповідача - приватного підприємства "Транс-Ойл" (далі - Підприємство, відповідач) - Бойко Н.І. (адвокат),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - акціонерного товариства "Ексімнафтопродукт" (далі - АТ "Ексімнафтопродукт", третя особа) - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 (головуючий - суддя Цісельський О.В.)

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2022 (головуючий - суддя Разюк Г.П., судді Колоколов С.І., Савицький Я.Ф.)

у справі №916/2512/21

за позовом Товариства

до Підприємства,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - АТ "Ексімнафтопродукт",

про розірвання договору оренди та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство звернулося до суду з позовною заявою до Підприємства про розірвання договору оренди та повернення майна.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем грубо порушуються умови договору оренди та законодавства України, що стосуються положень про оренду майна, а саме: орендар не використовує орендоване майно відповідно до його цільового призначення та умов договору; не забезпечує збереження орендованого майна; не запобігає його пошкодженню і псуванню, не утримує майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки; не підтримує орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу; не здійснює заходи протипожежної безпеки, а також своєчасно та за свій рахунок не здійснює необхідний поточний та інші види ремонтів орендованого майна, у зв`язку з чим наявні підстави для дострокового розірвання договору та повернення відповідного майна.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.12.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2022, у позові відмовлено повністю.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Товариство, посилаючись на ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій оскаржуваних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2022 у справі №916/2512/21, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. На обґрунтування своєї правової позиції Товариство із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вказує, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення неправильно застосував до спірних правовідносин положення статей 651, 783 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та не врахував висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №916/917/17.

5. Позиція інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу відповідач заперечив проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просив залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

5.2. Від АТ "Ексімнафтопродукт" відзиву на касаційну скаргу на адресу Верховного Суду не надходило.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Товариством (орендодавець) і Підприємством (орендар) 05.03.2010 укладено договір оренди №05/03 (далі - Договір), відповідно до умов якого:

- орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно, розміщене за адресою: вул. Церковна, 29 та вул. Петренко, 2, у місті Одесі, що перебуває на балансі та належить Товариству, зокрема, резервуари з трубопроводами обв`язки, мазутні резервуари та обладнання мазутного господарства (додаток №1 до Договору). Загальна вартість майна відповідно до звіту незалежної оцінки від 21.12.2009 становить 5 100 000 грн. Повний перелік майна, що передається за Договором (далі - майно) та визначення його індивідуальних ознак (найменування, тип та інші характеристики) зазначаються у додатку №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною. Майно передається в оренду з метою приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів та з іншою метою, що відповідає його цільовому призначенню (пункти 1.1, 1.3 Договору);

- орендар вступає у строкове платне користування майном не раніше дати підписання сторонами акта приймання-передачі. Орендна плата щомісячно становить 51 000 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, на поточний рахунок, вказаний у пункті 11 Договору (пункти 2.1, 3.1, 3.4 Договору);

- амортизаційні відрахування на орендоване майно нараховується орендодавцем та використовується на повне відновлення орендованих основних засобів (пункт 4.1 Договору);

- орендар зобов`язався, зокрема: використовувати орендоване майно відповідно до його цільового призначення та умов Договору; своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату; забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки; забезпечити орендодавцю доступ на об`єкт оренди з метою перевірки його стану і відповідності напряму використання за цільовим призначенням, визначеному договором; своєчасно та за свій рахунок здійснювати необхідний поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова Договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов`язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень (пункти 5.1 - 5.5 Договору);

- орендар має право, зокрема: використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов Договору; передавати право користування майном та інші права, що витікають з Договору третім особам за умови попереднього погодження з орендодавцем (пункти 6.1, 6.3 Договору);

- орендодавець має право контролювати наявність, стан та напрями використання майна, переданого в оренду за Договором і здійснювати контроль за станом майна шляхом візуального обстеження зі складанням акта обстеження (пункти 8.1, 8.3 Договору);

- Договір укладено терміном на 29 років, а саме з 05 березня 2010 року по 05 березня 2038 року включно (пункт 10.1 Договору);

- зміни до умов Договору або його розірвання допускаються лише за взаємною згодою сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (пункт 10.2 Договору).

6.2. Товариством і Підприємством 05.03.2010 підписано акт приймання-передачі майна до Договору, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно, розміщене за адресою: вул. Церковна, 29 та вул. Петренко, 2, у місті Одесі, що перебуває на балансі та належить Товариству, зокрема, резервуари з трубопроводами обв`язки, мазутні резервуари та обладнання мазутного господарства (додаток №1 до Договору).

6.2.1. При цьому, сторони відзначили, що майно знаходиться у належному технічному стані, з урахуванням нормального зносу. Сторони претензій одна до одної не мають.

6.2.2. Підписанням додатку до акта приймання-передачі майна від 05.03.2010 сторонами погоджено, що предметом Договору є таке майно:

1) перелік майна, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29: 1. Будівля мазутонасосної, інвентарний №16205В; 2. Будівля протипожежної насосної, інвентарний №16205Г; 3. Склад рідких присадок КТЦ, інвентарний №16205Д; 4. Резервуар для мазуру V-5000, інвентарний №16205-1; 5. Резервуар для мазуру V-5000, інвентарний №16205-2; 6. Конденсатний бак, інвентарний №16205-3; 7. Конденсатний бак, інвентарний № 16205-4; 8. Резервуар пож. зап. води, інвентарний №16205-5; 9. Резервуар пож. зап. води, інвентарний №16205-6; 10. Бак тех. води., інвентарний №16205-7; 11. Бак тех. води., інвентарний №16205-8; 12. Мазутопроводи маз.нас., інвентарний №16205-Р; 13. Обладнання мазутонасосної, інвентарний №16205-С; 14. Мазутні підігрівачі, інвентарний №16205-Т; 15. Обладнання пожнасос. маз. нас., інвентарний №16205-Ф; 16. Приміщення арматурного вузла 1, інвентарний №16205-Е; 17. Приміщення арматурного вузла 2, інвентарний №16205-Ж; 18. Огорожа резервуарів мазуту, інвентарний №16205-Й; 19. Насос. станція хозфекальних стіків, інвентарний №16205-К; 20. Очисні спорудження (нефтеловушка), інвентарний №16205-М; 21. Мазутопровід, інвентарний №16205-О;

2) перелік майна, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Петренко, 2: 1. Будівля піноутворювача, інвентарний №76.0; 2. Будівля мазутонасосної, інвентарний №75.0; 3. Огорожа мазутонасосної з воро, інвентарний №8051 0; 4. Будівля станції очистки лівн., інвентарний №8052 0; 5. Резервуар мазуту 2000М, інвентарний №8056 1; 6. Резервуар мазуру 2000М, інвентарний №8056 2; 7. Будівля арматур. вузл. перекл, інвентарний №8056 А; 8. Будівля арматур. вузл. перекл, інвентарний №8056 Б; 9. Паромазутопровід, інвентарний №11153 0; 10. Огорожа маз. резерв. ел ц, інвентарний №8056 В.

6.3. Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.12.2014 у справі №916/4469/14 визнано дійсним Договір.

6.4. Листом 12.03.2015 №13/10-401 Товариство надало згоду на передання Підприємством на підставі договору в суборенду АТ «Ексімнафтопродукт» майна, яке орендує у позивача відповідач відповідно до Договору, а саме майно, що розміщене за адресою: вул. Церковна, 29 та вул. Петренко, 2, у місті Одесі, зокрема, резервуари з трубопроводами обв`язки, мазутні резервуари та обладнання мазутного господарства.

6.5. Підприємством (суборендодавець) та АТ «Ексімнафтопродукт» (суборендар) 02.12.2020 укладено договір суборенди №102 (далі - Договір суборенди), відповідно до умов якого:

- суборендодавець передає, а суборендар приймає у строкове платне користування майно, розміщене за адресою: вул. Церковна, 29 та вул. Петренко, 2, м. Одеса, зокрема резервуари з трубопроводами обв`язки, мазутні резервуари та обладнання мазутного господарства (далі - суборендоване майно), додаток №1 до Договору суборендни (пункт 1.1 Договору суборенди);

- майно, що надається в суборенду за цим договором, знаходиться в тимчасовому платному користуванні суборендодавця відповідно до Договору, укладеного Товариством (орендодавець) та Підприємством (орендар). Загальна вартість майна становить 5 100 000 грн (пункт 1.3 Договору суборенди);

- передання суборендованого майна суборендарю та його повернення суборендодавцеві здійснюється за актом приймання-передачі, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками. Суборендоване майно повинно бути передане в суборенду в стані, що забезпечує його нормальну експлуатацію (пункт 2.2. Договору суборенди);

- суборендар, серед іншого, зобов`язується: користуватися суборендованим майном; підтримувати суборендоване майно у справному стані, запобігати його знищенню та пошкодженню; утримувати суборендоване майно в належному санітарному, протипожежному і технічному стані відповідно до норм і правил, що діють в Україні за свій рахунок; проводити за свій рахунок поточний ремонт суборендованого майна; капітальний ремонт проводиться за рахунок суборендодавця; здійснювати виключно ті поліпшення, котрі можуть бути відокремлені від суборендованого майна без погіршення його стану при припиненні Договору суборенди; безперешкодно допускати в робочий час представників суборендодавця для огляду суборендованого майна з метою контролю стану суборендованого майна та перевірки виконання суборендарем своїх зобов`язань (підпункти 4.1.2, 4.1.6 пункту 4.1 Договору суборенди);

- Договір суборенди набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 01 грудня 2021 року (пункт 6.1 Договору суборенди).

6.6. Підприємством і АТ «Ексімнафтопродукт» складено та підписано додаток №1 до Договору суборенди, відповідно до якого визначений тотожний переліку у додатку №1 до Договору, перелік майна, розташованого за адресами: м. Одеса, вул. Церковна, 29 та м. Одеса, вул. Петренко, 2, яке є предметом суборенди.

6.7. Крім того, як вбачається з додатку №2 до Договору суборенди із врахуванням наявної/відсутньої технічної документації, сторони даним актом підтвердили, що неможливо встановити технічний стан переданого/прийнятого суборендованого майна та можливість або неможливість його експлуатації.

6.8. Підприємством і АТ «Ексімнафтопродукт» 02.12.2020 також підписано акт приймання-передачі майна до Договору суборенди, відповідно до якого суборендодавець передав, а суборендар прийняв у тимчасове платне користування майно, згідно з додатком №1 до Договору суборенди, зокрема резервуари з трубопроводами обв`язки, мазутні резервуари та обладнання мазутного господарства, що розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29 та вул, Петренко, 2. При цьому, сторони відзначили, що майно надається суборендарю у належному технічному стані, суборендар претензій стосовно стану майна не має.

6.9. З акту від 18.06.2021, складеного головою комісії Ладо О.О., заступником голови комісії Здробилко М.С., членами комісії: Наливайко О.І., Бондаренко Т.В., Орловою О.В., Ніковським І.В. і Павленко Л.Й., вбачається, що на час прибуття комісії за місцем знаходження орендованого майна, відповідно до Договору, за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Гефта, 2 (стара назва вулиці Петренка), вхідні ворота зачинені. Представників орендатора, в тому числі охоронців, на території не було, потрапити до орендованого майна, з метою здійснення перевірки дотримання умов Договору на предмет збереженості та використання за цільовим призначенням орендованого майна за вказаною адресою виявилося не можливим.

6.10. Крім того, цією ж комісією складено акт від 18.06.2021, відповідно до якого за місцем знаходження орендованого майна, відповідно до Договору, за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29, вхідні ворота зачинені, територія охороняється. Охоронець допустив членів комісії на територію, де знаходиться орендоване майно, для здійснення перевірки дотримання умов Договору на предмет збереженості та використання за цільовим призначенням орендованого майна. Територія утримується в неналежному стані, захаращена бур`яном і чагарниками, а прохід до будівель та споруд обмежений.

6.10.1. Крім того, комісією виявлено частину орендованого майна, зокрема: будівля мазуто-насосної №2, інвентарний №16205 В; будівля протипожежної насосної, інвентарний №16205 Г; резервуар для мазуту V - 5000, інвентарний №16205 1; резервуар для мазуту V - 5000, інвентарний №16205 2; конденсатний бак, інвентарний №16205 3; конденсатний бак, інвентарний №16205 4; резервуар пожежного запасу води, інвентарний №16205 6; приміщення арматурного вузла, інвентарний №16205 Ж. Доступ до іншого орендованого майна відсутній, внаслідок захаращення чагарниками. Всі будівлі зачинені, потрапити в середину не вдалося, ключі у охоронця відсутні. Зовні оглянуті комісією будівлі та споруди утримуються в неналежному стані, в роботі не використовуються та комунікації до будівель (вода та електрика) відрізані, металеві елементи будівель руйнуються в наслідок корозії.

6.10.2. Також, за висновком комісії, зовні будівлі та споруди виглядають аварійними, технічний стан при зовнішньому огляді орендованого обладнання такий:

- резервуар для мазуту V - 5000 (інвентарний №16205 1) та резервуар для мазуту V - 5000 (інвентарний №16205 2) - довгий час не експлуатуються, антикорозійний захист потребує ремонту, система пожежогасіння несправна - зруйнована її цілісність та відсутній піноутворювач, лази баків відкриті та відсутні люки, система прогріву баків несправна - труби поіржавілі та розморожені, арматура нерухома та має наскрізні тріщини по корпусу, арматурні вузли до експлуатації непридатні - будівля аварійна, обладнання в них проіржавіло та несправне, фундаменти баків та їх огороджувальний периметр частково зруйнований корінням та гілками великої кількості дерев та кущів, які за час оренди повиростали на території до великих розмірів, що призвело до руйнування цілісності огороджувального периметра мазутних баків та несе велику пожежонебезпечну загрозу, як в околиці мазутних баків, так і для всієї території мазутного господарства №2. Самі мазутні баки за довгий час простою і відсутності будь-якого ремонтна до експлуатації на даний момент не придатні, для оцінки можливості подальшої їх експлуатації потрібно залучати сторонніх фахівців для проведення їх капітального ремонту, контролю металу корпусів та трубопроводів обв`язки та надати оцінку придатності їх фундаментів з подальшим ремонтом;

- конденсаті баки, баки технічної води, мазутні підігрівачі, мазутопроводи та конденсатопроводи на території мазутного господарства, що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Церковна, 29 дуже тривалий час не експлуатувались та не ремонтувались, їх справний стан не підтримувався, внаслідок чого вони поіржавіли, мають наскрізні діри та тріщини, на теперішній час до експлуатації не придатні, потребують капітального ремонту, а в деяких випадках - повної заміни.

6.11. У матеріалах справи наявна виконавча документація АТ «Ексімнафтопродукт» на проведення ремонтних робіт, зокрема: проект виконання робіт на зачистку резервуара РВС-2000 №3 (вул. Петренко, 2, інвентарний №80561); проект виконання робіт на зачистку резервуара РВС-2000 №2 (вул. Петренко, 2, інвентарний №80652); проект виконання робіт на зачистку резервуара РВС-1000 №1 (вул. Петренко, 2, інвентарний №80520); проект виконання робіт на зачистку резервуара РВС-5000 №1 (вул. Церковна, 29, інвентарний №16205-1); проект виконання робіт на зачистку резервуара РВС-5000 №2 (вул. Церковна, 29, інвентарний №16205-2); виконавча документація на здійснення ремонту огорожі території "Транс-Ойл".

6.12. Актами здачі в експлуатацію від 10.09.2021, від 23.09.2021 та від 28.09.2021 затверджено закінчення ремонтних робіт у вищевказаних резервуарах відповідно до відповідних дефектних відомостях і визначено, що оцінка робіт задовільна.

6.13. Товариство 29.06.2021 направило на адресу Підприємства претензію №13/02-898, де серед іншого зазначило, що як вбачається з актів обстеження орендованого майна, орендарем грубо порушуються у мови Договору та законодавства України, що стосуються положень про оренду майна, а саме орендар не використовує орендоване майно відповідно до його цільового призначення та умов Договору, не забезпечує збереження орендованого майна, не запобігає його пошкодженню і псуванню, не утримує майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, не підтримує орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу, не здійснює заходи протипожежної безпеки, а також своєчасно та за свій рахунок не здійснює необхідний поточний та інші види ремонтів орендованого майна.

6.14. Також позивач направив на адресу відповідача додаткову угоду до Договору для підписання та вимагав в найкоротші терміни, розглянути дану претензію, підписати додаткову угоду до Договору та повернути орендоване майно Товариству відповідно до акту приймання-передачі та переліку орендованого майна, в день підписання даної додаткової угоди.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Ухвалою Верховного Суду від 27.07.2022 відкрито касаційне провадження у справі №916/2512/21 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

7.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.3. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

8. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8.1. Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності/відсутності підстав для розірвання Договору та повернення орендованого майна.

8.2. Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

8.3. Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.4. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.5. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

8.6. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.7. Відповідно до імперативних приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

8.8. Для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.9. Отже, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

8.10. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

8.11. Колегія суддів враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття "подібні правовідносини", а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду.

8.12. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

8.13. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

8.14. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

8.15. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

8.16. Ураховуючи наведені висновки щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду визнала за потрібне конкретизувати раніше викладені Верховним Судом висновки щодо цього питання та зазначила, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

8.17. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16 (пункт 32); від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/17 (пункт 38); від 16 травня 2018 року у справі №910/24257/16 (пункт 40); від 5 червня 2018 року у справі №243/10982/15-ц (пункт 22); від 31 жовтня 2018 року у справі №372/1988/15-ц (пункт 24); від 5 грудня 2018 року у справах №522/2202/15-ц (пункт 22) і №522/2110/15-ц (пункт 22); від 30 січня 2019 року у справі №706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

8.18. Що ж до доводів касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №916/917/17, слід зазначити таке.

8.19. Предметом позову у справі №916/917/17 є розірвання договору оренди берегозахисної споруди.

8.19.1. Так, заступник прокурора Одеської області (обґрунтував позовні вимоги тим, що відповідно до припису про усунення виявлених порушень від 16.06.2016 та акту контролю виконання умов договору від 10.02.2017, виявлено порушення орендарем пунктів 4.1.1, 4.1.7, 4.1.10, 4.1.12 договору оренди берегозахисної споруди та пунктів 2.1.2.1, 3.6 Правил устаткування та експлуатації пляжів міста Одеса (далі - Правила), що, відповідно до пункту 5.2, 5.2.3 договору оренди берегозахисної споруди, пункту 6.1 Правил, статей 651, 783 ЦК України та статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", є підставою для розірвання зазначеного договору.

8.19.2. Зі змісту постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №916/917/17 вбачається, що підставою для розірвання договору оренди берегозахисної споруди визначено порушення умов вказаного договору та приписів Правил.

8.19.3. Підтвердженням порушення умов договору оренди та Правил визначено не лише акт перевірки, але і відсутність паспорту пляжу, який відповідно до пункту 3.11 Правил повинен бути оформлений до початку експлуатації пляжу. Водночас у наявному в матеріалах справи паспорті на відкриття і функціонування пляжу відсутня дата оформлення.

8.19.4. Таким чином, правовідносини, які виникли у вказаному господарському спорі, регулюються не лише приписами ЦК України, але і Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та Правилами, що є спеціальними нормами у даному випадку, оскільки предметом договору оренди є пляж територіальної громади міста Одеси.

8.19.5. Верховний Суд, залишаючи без змін постанову апеляційної інстанції, з огляду на наведені у постанові обставини, підстави позову, його матеріально-правове обґрунтування, а також зважаючи на зазначені у постанові норми права, вважав, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем та прокурором, в межах заявленого позову, підтверджено наявність підстав для розірвання договору оренди берегозахисної споруди.

8.19.6. Також, Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 у справі №916/917/17 вказав таке:

- зі змісту статті 651 ЦК України вбачається, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін не лише у разі істотного порушення договору другою стороною, але й в інших випадках, встановлених договором;

- оскільки договором передбачено право орендодавця вимагати дострокового розірвання договору, зокрема, у випадках порушення Правил обладнання та експлуатації пляжів (щодо оформлення орендарем паспорту на відкриття і функціонування пляжу), виявлення такого порушення є достатньою підставою для розірвання договору без з`ясування істотності його порушення;

- однак, це не вплинуло на правильність висновку апеляційного господарського суду про наявність підстав для розірвання договору оренди, оскільки судом було встановлено інші порушення умов договору, зокрема, порушення Правил обладнання та експлуатації пляжів м. Одеси щодо оформлення орендарем паспорту на відкриття і функціонування пляжу, що відповідно до умов укладеного сторонами договору оренди та статті 651 ЦК України є підставою для розірвання договору в судовому порядку;

- стосовно доводів скаржника, що акт від 10.02.2017 не є належним доказом з огляду на те, що перевірка проводилась в зимовий період та на підтвердження викладених в ньому обставин не було надано жодних доказів, то вони не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки переоцінка доказів не входить до повноважень суду касаційної інстанції, крім того, умовами договору оренди не визначено, що орендар повинен дотримуватись покладених на нього обов`язків лише в під час курортного сезону.

8.20. Слід зазначити, що скаржник у касаційній скарзі зазначив що у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №916/917/17 вказано про те, що відповідачем по справі допущено порушення умов договору оренди, зафіксовані в акті, та відповідно до статей 651, 783 ЦК України, є підставою для розірвання зазначеного договору.

8.21. Водночас таке трактування постанови від 25.04.2018 у справі №916/917/17 є досить однобоким, оскільки в основу судових рішень у вказаній справі покладено як доказ не лише акт, а й інші докази.

8.22. Отже, проаналізувавши постанову Верховного Суду у справі №916/917/17, на яку як на підставу подання касаційної скарги відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, послався скаржник, Верховний Суд дійшов висновку, що зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що наведені в них висновки Верховного Суду стосуються застосування норм права у правовідносинах, які не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається, оскільки названі справи суттєво відрізняються за обставинами справи, встановленими судами, за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято судове рішення, що виключає подібність названих справ за змістовним критерієм.

8.23. Верховний Суд відзначає, що доводи касаційної скарги переважно стосуються питань, пов`язаних з встановленими обставинами справи та з оцінкою доказів у ній. Так, у касаційній скарзі скаржник, зазначаючи про неправильне застосування норм матеріального права, застосовує та оперує понятійними категоріями «обставини справи» і «докази у справі», порушуючи питання, пов`язані із встановленням обставин справи та оцінкою відповідних доказів, що не узгоджується з правилами перегляду судових рішень судом касаційної інстанції як «суду права», а не «суду факту», повноваження якого визначені у статті 300 ГПК України.

8.24. Перевірка відповідних доводів (аргументів) перебуває поза визначеними цією статтею межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

8.25. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження.

8.26. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

8.27. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі №916/2512/21 (у частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України) на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

8.28. Інших підстав для перегляду справи у суді касаційної інстанції, крім пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, Товариство у касаційній скарзі не наводить.

8.29. Касаційний господарський суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

8.30. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

8.31. Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

8.32. Верховний Суд у прийнятті даної ухвали керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

8.33. Разом з тим Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

8.34. У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства.

8.35. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

8.36. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

8.37. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

8.38. У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

8.39. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

8.40. Водночас суд касаційної інстанції приймає доводи, наведені у відзиві Підприємства на касаційну скаргу, у тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у цій ухвалі.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

9.2. Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства.

Керуючись статтями 234, 235, 296, 300, 301 ГПК України, Касаційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" на рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2022 у справі №916/2512/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос