ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2022 р. Справа№ 925/382/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 26.07.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 (повний текст рішення складено 25.06.2021)

у справі №925/382/21 (суддя Хабазня Ю.А.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради

про стягнення грошових коштів у сумі 1 972 372,60 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ НАК «Нафтогаз України», позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (далі - КПТМ «Черкаситеплокомуненерго, відповідач) про стягнення боргу у загальній сумі 1 972 372,60 грн (у тому числі: пеня у сумі 892845,79 грн; три відсотки річних у сумі 505109,07 грн; інфляційні втрати у сумі 574417,74 грн) та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив:

- відповідач неналежно (несвоєчасно) виконав грошові зобов`язання за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 26.09.2019 №1551/1920-БО-36 та додатковими угодами до нього щодо оплати переданого йому позивачем у період з жовтня 2019 року до вересня 2020 року природного газу;

- відповідачем не надано належних та допустимих доказів поважності порушення ним умов договору;

- несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених державою на позивача обов`язків з постачання природного газу, а саме на якість та своєчасність надання послуг з поставки природного газу іншим споживачам та його закачування у підземні сховища для забезпечення опалювального сезону 2018-2020 років;

- Об`єднана палата Верховного Суду України у постанові від 16.10.2020, прийнятій у справі №903/918/19, пришла до однозначного висновку, що визначений Порядком розподілу коштів, що находять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 18.06.2014 №217, алгоритм розподілу коштів споживачів, які надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання як оплата вартості теплової енергії та/або наданих комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не ставить повноту та своєчасність виконання теплопостачальними організаціями договірних обов`язків з оплати отриманого природного газу на користь гарантованого постачальника у залежність від оплати теплової енергії безпосередніми споживачами;

- не скасовує та не обмежує відповідальність теплопостачальної організації перед постачальником за невиконання чи неналежне виконання обов`язків з оплати за спожитий газ та не змінює строків здійснення розрахунків за договорами між теплопостачальними організаціями та гарантованими постачальниками природного газу та не позбавляють теплопостачальну організацію можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до відповідача-споживача пені за прострочення в оплаті отриманого природного газу, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку ч.2 ст.625 ЦК України у вигляді 3% річних та інфляційних втрат;

- відповідач у силу ст.42 ГК України під час здійснення господарської діяльності несе підприємницький ризик, у тому числі щодо несвоєчасності розрахунків із ним його контрагентами (споживачами) теплової енергії, виробленої з ресурсу позивача;

- Верховний Суд у постанові від 19.01.2021 у справі №920/705/19 зазначив, що положення Порядку №217 не обмежують теплопостачальні організації можливості виконати свої договірні зобов`язання з оплати отриманого природного газу за договорами постачання шляхом перерахування на такий спеціальних рахунок власних коштів, отриманих від господарської діяльності.

Заперечуючи проти позову, відповідач у своєму відзиві зазначив, що:

- відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, оскільки державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд і полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами;

- свої зобов`язання за договором відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що находять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» від 18.06.2014 №217 та постанов НКРЕКП «Про затвердження реєстру нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію», які виносяться щомісячно, відповідач виконав у повному обсязі;

- стягнення з відповідача надмірних грошових коштів, як неустойки, змінює її дійсне правове призначення, неустойка має стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання, однак не може бути непомірним тягарем для споживача та джерелом невиправданих додаткових прибутків кредитора (правова позиція, викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013). Відповідач просив зменшити розмір застосованих до нього штрафних санкцій на 50%.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 446 422,90 грн пені, 505 109,07 грн 3% річних, 574 417,74 грн інфляційних втрат, 29 585,59 грн сплаченого судового збору, разом - 1 555 535,30 грн.

Вказане рішення мотивоване доведеністю та нормативною обґрунтованістю вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо заявленої позивачем до стягнення пені суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та зменшення в порядку ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України розміру заявленої до стягнення пені на 50% - до 446 422,90 грн, що відповідно підлягають стягненню з відповідача, зазначивши при цьому, що застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем не може відповідати критеріям розумності та справедливості.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 у справі №925/382/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 446 422,89 грн, прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення пені в розмірі 446 422,89 грн задовольнити, судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги в розмірі 10 044,51 грн покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначив, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. За доводами позивача, позов слід задовольнити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з висновком суду про наявність підстав для зменшення розміру пені.

За доводами скаржника, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін та врахувати при цьому інтереси позивача. Звернув увагу суду, що у даній справі відсутні виключні та достатні підстави для зменшення пені, що підлягає стягненню з відповідача.

Позивач наголошує, що несвоєчасність оплати його контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з доставки газу для інших споживачів природного газу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №925/382/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 у справі №925/382/21, розгляд справи призначено на 23.09.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. з 20.09.2021 по 03.10.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.09.2021 у справі №925/382/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: ОСОБА_1., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 прийнято справу №925/382/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: ОСОБА_1., Станік С.Р. Розгляд справи №925/382/21 призначено на 21.10.2021.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, відзив не подав.

До початку розгляду справи від Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Разом з тим, у судове засідання 21.10.2021 представники сторін не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи учасники справи повідомлялися належним чином. При цьому, у призначений час судове засідання провести не вдалося, у зв`язку з тривалим розглядом попередніх справ.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.10.2021 у справі №925/382/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 прийнято справу №925/382/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю. Розгляд справи №925/382/21 відкладено на 02.12.2021 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

01.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника АТ НАК «Нафтогаз України».

Оскільки, представник відповідача 02.12.2021 не вийшов на зв`язок через додаток «EasyCon», ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 розгляд справи відкладено на 03.02.2022.

Судове засідання 03.02.2022 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному.

07.02.2022 на адресу суду надійшло клопотання від КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про проведення судового засідання у справі №925/382/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Після виходу судді з лікарняного, ухвалою суду від 07.02.2022, клопотання КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. Розгляд справи №925/382/21 призначено на 15.03.2022.

Однак, судове засідання 15.03.2022 не відбулося, оскільки Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 18 04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні, зокрема до 23 серпня 2022 року.

Відповідно до п. 1 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» встановлено тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 справу призначено до розгляду на 26.07.2022.

У судове засідання 26.07.2022 з`явився представник позивача. Представники відповідача не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку із відсутністю фінансування видатків, які передбачені на поштову кореспонденцію у Північному апеляційному господарському суді, ухвала суду від 30.05.2022 надіслана АТ НАК «Нафтогаз України» та КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради за офіційними електронними адресами, які наявні в матеріалах справи: позивачу за електронною адресою: та відповідачу за електронною адресою: , . Крім того, представник відповідача повідомлявся через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документа від 20.06.2022, яка міститься в матеріалах справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників що не з`явились у судове засідання.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представник АТ НАК «Нафтогаз України» у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід скасувати в оскаржуваній частині з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції 26.09.2019 між АТ «НАК «Нафтогаз України» та КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради укладено договір №1551-1920-БО-36 (далі - Договір, а.с.20-28), згідно з яким: постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п.1.1. Договору); постачальник передає споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 7670,000 тис.куб.м (сім мільйонів шістсот сімдесят тисяч кубічних метрів), в тому числі по місяцях: жовтень 2019 року - 466,00 тис.куб.м, листопад 2019 року - 1350,000 тис.куб.м, грудень 2019 оку - 1500,000 тис.куб.м, січень 2020 року - 1650,000 тис.куб.м, лютий 2020 року - 1230,000 тис.куб.м,, березень 2020 року - 1120,000 тис.куб.м, квітень 2020 року - 354,000 тис.куб.м, а всього - 7670,000 тис.куб.м (п.2.1. Договору); приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (абз.1п.3.8. Договору); ціна за 1000 куб.м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту (п.4.2. Договору); оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1. Договору); оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, встановлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; 2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору; 3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання. Кошти, які надійшли від споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; 4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; 5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника (п.5.3. Договору).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п.7.1 Договору).

У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1. 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.7.2 Договору).

Збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених цим договором та чинним законодавством України (п.7.7 Договору).

У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) розв`язуються у судовому порядку (п.9.2 Договору). Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить п`ять років (п.9.3 Договору).

В преамбулі договору зазначено, що сторони керуються Законом України «Про ринок природного газу», Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року №867 (із змінами), іншими нормативно-правовими актами.

Укладеними між сторонами додатковими угодами:

від 28.10.2019 №1 (а.с.29) - доповнено п. 4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору підпунктом 4.2.1 у наступній редакції: « 4.2.1. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) за цим договором складає 4272,7604 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 5127,3125 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ -188,63 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4429,9504 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5315,9405 грн. за 1000 куб.м»;

від 12.11.2019 №2 (а.с.30) - доповнено п. 4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору підпунктом 4.2.2 у наступній редакції: « 4.2.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) за цим договором складає 4899,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 5878,80 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ -188,63 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5056,19 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 6057,43 грн. за 1000 куб.м»;

від 09.12.2019 №3 (а.с.31) - доповнено п. 4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору підпунктом 4.2.3 у наступній редакції: « 4.2.3. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) за цим договором складає 4276,6958 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 5132,035 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ -188,63 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4433,8858 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5320,663 грн. за 1000 куб.м»;

від 27.12.2019 №4 (а.с.32) - доповнено п. 4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору підпунктом 4.2.4 у наступній редакції: « 4.2.4. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) за цим договором складає 5500,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 6600,00 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 - 157,19 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ -188,63 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5657,19 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 6788,63 грн. за 1000 куб.м»;

від 28.01.2020 №5 (а.с.33):

викладено п. 4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції:

« 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) за цим договором складає 4650,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 5580,00 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.20196 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4774,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5728,99 грн. за 1000 куб.м»;

викладено з 01 січня 2020 року пункт 7.2 розділу 7 «Відповідальність сторін» цього договору у наступній редакції:

« 7.2. У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення»;

від 24.02.2019 №6 (а.с.34) - викладено з 01 лютого 2020 року п.4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції: « 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року (включно) за цим договором складає 3948,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 4737,60 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.20196 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4072,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4886,59 грн. за 1000 куб.м»;

від 23.03.2020 №7 (а.с.35) - викладено з 01 березня 2020 року п.4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції: « 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) за цим договором складає 3396,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 4075,20 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.20196 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3520,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4224,19 грн. за 1000 куб.м»;

від 30.04.2020 №8 (а.с.36-37) - викладено з 01 квітня 2020 року п.4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції: «4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) за цим договором складає 2897,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 3476,40 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.20196 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3021,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 3625,39 грн. за 1000 куб.м»;

від 22.05.2020 №9 (а.с.38) - викладено з 01 травня 2020 року п.4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції: « 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року (включно) за цим договором складає 2275,72 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 2730,86 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.20196 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 2399,88 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 2879,85 грн. за 1000 куб.м»;

від 22.06.2020 №10 (а.с.39) - викладено з 01 червня 2020 року п.4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції: « 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 червня 2020 року по 30 червня 2020 року (включно) за цим договором складає 2142,28 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 2570,736 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.20196 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 червня 2020 року по 30 червня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 2266,44 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 2719,73 грн. за 1000 куб.м»;

від 22.07.2020 №11 (а.с.40) - викладено з 01 липня 2020 року п.4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції: « 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року (включно) за цим договором складає 2297,530 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 2757,036 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.20196 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 2421,69 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 2906,03 грн. за 1000 куб.м»;

від 25.08.2020 №13 (а.с.42) - викладено з 01 серпня 2020 року п.4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції: « 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року (включно) за цим договором складає 2979,160 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 3574,992 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.20196 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3103,32 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 3723,98 грн. за 1000 куб.м»;

від 22.09.2020 №14 (а.с.43) - викладено з 01 вересня 2020 року п.4.2 розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції: « 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 вересня 2020 року по 30 вересня 2020 року (включно) за цим договором складає 4318,990 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ - 5182,788 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.20196 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 вересня 2020 року по 30 вересня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4443,15 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5331,78 грн. за 1000 куб.м».

Згідно актами приймання-передачі природного газу (а.с.44-55): від 31.10.2019 - у жовтні 2019 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 377,98013 тис.куб.м вартістю 2009319,88 грн.; від 30.11.2019 - у листопаді 2019 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 1133,28075 тис.куб.м вартістю 6876099,35 грн.; від 31.12.2019 - у грудні 2019 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 1767,03999 тис.куб.м вартістю 9401824,22 грн.; від 31.01.2020 - у січня 2020 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 1697,10597 тис.куб.м вартістю 9722706,53 грн.; від 29.02.2020 - у лютому 2020 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 1642,81312 тис.куб.м вартістю 8027757,46 грн.; від 31.03.2020 - у березні 2020 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 883,74262 тис.куб.м вартістю 3733098,50 грн.; від 30.04.2020 - у квітні 2020 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 172,76150 тис.куб.м вартістю 626328,17 грн.; від 31.05.2020 - у травні 2020 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 18,62469 тис.куб.м вартістю 53636,43 грн.; від 30.06.2020 - у червні 2020 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 18,34553 тис.куб.м вартістю 49894,85 грн.; від 31.07.2020 - у липні 2020 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 9,82028 тис.куб.м вартістю 28538,02 грн.; від 31.08.2020 - у серпні 2020 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 8,91233 тис.куб.м вартістю 33189,37 грн.; від 30.09.2020 - у вересні 2020 року постачальником передано, а споживачем спожито природного газу у обсязі 19,87361 тис.куб.м вартістю 2009319,88 грн.

Як зазначає позивач, АТ НАК «Нафтогаз України» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, поставивши природний газ відповідачу у строки та в об`ємах, визначених договором та актами приймання-передачі. Однак, відповідач у встановлений договором строк за поставлений йому у вказаний період газ не розрахувався.

За порушення встановленого п.5.1 договору строку оплати природного газу, поставленого у жовтні 2019 - вересні 2020 року, позивач нарахував відповідачу до сплати передбачену п.7.2 договору пеню в розмірі 892 845,79 грн.; а також відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних в розмірі 505 109,07 грн. та інфляційних втрат на суму 574 417,74 грн.

Відповідно до положень ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 5 вказаної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки та відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.5.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п.5.3 договору оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, встановлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; 2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору; 3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання. Кошти, які надійшли від споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; 4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; 5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

За змістом ст. 599, 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання за Договором, поставивши природний газ відповідачу у строки та в об`ємах, визначених Договором, що підтверджується актами приймання-передачі та не заперечується відповідачем.

Однак, відповідачем у визначений договором строк, повної оплати за переданий газ не здійснив, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п.5.1 договору.

В зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості поставленого газу, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 892 845,79 грн пені з урахуванням у відповідні періоди розмірів, встановлених п.7.2 договору та п.2 додаткової угоди до нього від 28.01.2020 №5, 3% річних у сумі 505 109,07 грн та інфляційні втрати у сумі 574 417,74 грн.

Згідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами 1,3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

У відповідності до ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.7.2. Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 17,8% річних (14,2% річних з 01 січня 2020 року відповідно до додаткової угоди від 28.01.2020 №5), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» якими визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Здійснивши перевірку розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів апеляційного господарського суду, вважає його арифметично вірним та обґрунтованим. Місцевий господарський суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 505 109,07 грн та інфляційні втрати у сумі 574 417,74 грн.

При цьому, судом першої інстанції вірно було зазначено, про обґрунтованість та правомірність нарахування пені у розмірі 892 845,79 грн, однак на переконання колегії суддів необґрунтовано зменшено пеню на 50%.

Суд першої інстанції, на підставі ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача та зменшення в порядку ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України розміру заявленої до стягнення пені на 50% - до 446 422,90 грн.

Частинами 1 та 2 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; строк прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність/невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій - є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд першої інстанції, досліджуючи наявність підстав для зменшення розміру пені врахував, що основна заборгованість за договором поставки природного газу була повністю погашена відповідачем до звернення позивача до суду з позовом у цій справі, а більша частина прострочених відповідачем платежів має незначну кількість днів прострочки.

Природний газ відповідачу поставлявся виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам, кошти від продажу якої надходять на рахунки із спеціальним режимом використання та використовуються для подальшого перерахування позивачу.

Отже, за висновками суду, несвоєчасність розрахунків за природний газ за договором зумовлено існуванням об`єктивних причин, що не дозволяли відповідачу своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання та які не залежали від нього.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач на момент звернення позивача до суду з позовом знаходився в скрутному фінансовому становищі, що підтверджується збитковим балансом підприємства станом на 31 грудня 2019 року (на початок звітного періоду - 454934 тис.грн., а на кінець звітного періоду - 445170 тис.грн.). Тоді як позивачем не було надано доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача, понесення позивачем збитків саме в результаті порушення (несвоєчасного виконання) відповідачем умов договору від 26.09.2019 №1551/1920-БО-36.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що наведені відповідачем доводи в обгрунтування підстав зменшення пені та висновки суду - не є достататніми підставами для застосування ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України в контексті спірних правовідносин, оскільки скрутне фінансове становище відповідача, відсутність у позивача збитків та незначний період прострочення - жодним чином не звільняють відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов зобов`язань за будь-яких обставин, а виконання умов договору не ставиться у залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, або відсутністю у боржника прибутку або коштів на рахунках, а також від рішень виконавчих органів місцевого самоврядування.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими посилання скаржника про те, що несвоєчасність оплати його контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з доставки газу для інших споживачів природного газу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Правовий аналіз статті 233 Господарського кодексу України і частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Право на зменшення (за клопотанням сторони) заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України обставини того, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.60.2020 у справі №916/187/17.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставне застосування судом першої інстанції положень ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України в частині задоволення клопотання відповідача про зменшення суми пені на 50%, а тому судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру пені на 50%, вважає їх помилковими, такими, що зроблені без достатніх підстав та без врахування інтересів позивача.

Колегія суддів апеляційного господарського суду за результатами перегляду оскаржуваного рішення вважає, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 в оскаржуваній частині (щодо зменшення пені) ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також за неправильного застосування норм матеріального права (ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 549 Цивільного кодексу України).

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 - скасуванню частково в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 446 422,90 грн пені з прийняттям у цій частині нового рішення, яким позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради слід задовольнити повністю, та стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню у повному обсязі - в сумі 892 845,79 грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 у справі №925/382/21 щодо стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 505 109,07 грн 3% річних, 574 417,74 грн інфляційних втрат слід залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 у справі №925/382/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 у справі №925/382/21 скасувати частково в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 446 422,90 грн пені.

3. В цій частині у справі №925/382/21 прийняти нове рішення суду, яким позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити повністю.

4. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (18000, Черкаська область, м.Черкаси, вул.Остафія Дашковича,62, ідентифікаційний код 02082522) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 892 845 (вісімсот дев`яносто дві тисячі вісімсот сорок п`ять) грн 79 коп пені.

5. В іншій частині рішення Господарського суду Черкаської області від 16.06.2021 у справі №925/382/21 щодо стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 505 109,07 грн 3% річних, 574 417,74 грн інфляційних втрат - залишити без змін.

6. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (18000, Черкаська область, м.Черкаси, вул.Остафія Дашковича,62, ідентифікаційний код 02082522) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 29 585 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) 59 коп судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 10 044 (десять тисяч сорок чотири) грн 51 коп судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

7. Видачу наказів по справі №925/382/21 доручити Господарському суду Черкаської області.

8. Матеріали справи №925/382/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 07.09.2022 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік