РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2022Справа № 910/5019/22
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Безрадній А.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропобутсервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпро-Торг"

про стягнення 4 443 741,05 грн,

Представники сторін:

від позивача: Саліхов О.О.,

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропобутсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпро-Торг" про стягнення 4 443 741,05 грн, обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № ТД047/19 від 13.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5019/22, призначено підготовче засідання у справі на 03.08.2022.

В підготовче засідання 03.08.2022 з`явився представник позивача.

03.08.2022 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 31.08.2022.

В судове засідання 31.08.2022 з`явився представник позивача.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Так, ухвала суду від 03.08.2022 була направлена відповідачу на адресу його місцезнаходження: вул. Миру, 19, м. Київ, 03182, проте з указаної адреси поштове відправлення повернулось з відміткою пошти про причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частини шостої 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, з огляду на підставу повернення до суду конверта з ухвалою, надісланою відповідачу, суд доходить висновку, що ухвала від 03.08.2022 вважається йому врученою.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 31.08.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дніпро-Торг» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропобутсервіс» (Постачальник) укладено договір поставки № ТД 047/19 (надалі також - договір), відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується та передати у власність Покупця Продукцію (надалі іменується «Продукція»), а Покупець прийняти та оплатити Продукцію в асортименті, кількості, якості та за цінами, викладеним в узгоджених заявках, які є невід`ємною частиною даного Договору.

За приписами пунктів 4.1-4.4 договору, поставка здійснюється Постачальником до Покупця власним транспортом. Адреса складу доставки зазначається Покупцем у замовленні або узгоджується Сторонами у відповідному Додатку.

Всі витрати, пов`язані з транспортуванням та доставкою Продукції, здійснюється за рахунок Постачальника. Покупець має право отримати продукцію і на складі Постачальника(само вивіз).

Поставка продукції Постачальником здійснюється на підставі замовлення Покупця, здійсненного відповідно до розділу 3 даного Договору.

Одночасно з передачею кожної партії Продукції Постачальник передає Покупцеві наступні документи:

- один оригінальний екземпляр товарно-транспортної накладної та видаткової накладної на відпуск продукції;

- декларацію виробника (інший документ, що/підтверджує відповідність продукції встановленим нормам).

Додаткове маркування на партію Продукції у кількості відповідно до вимог Покупця, вказаних у замовленні.

Згідно з п. 5.3 договору, приймання-передача Продукції здійснюється представниками обох Сторін на складі доставки згідно наданих Постачальником супроводжуючих документів на продукцію із підписанням відповідних накладних.

Відповідно до п. 6.6 Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2020, оплата за партію Продукції, яка підлягає поставці відповідно до прийнятого Постачальником до виконання замовлення Покупця, здійснюється на умовах відстрочення платежу наступним чином: Протягом 35 банківських днів з дати поставки.

Згідно з п. 6.7 договору, Покупець проводить звірку розрахунків з Постачальником за поставлену продукцію. Постачальник формує акт звірки взаєморозрахунків з дистриб`юторами до 7 числа кожного місяця за попередній місяць і надсилає засобами поштового зв`язку Покупцю. Покупець повинен підписати цей акт до 20 числа кожного місяця та відправити (передати) Постачальнику за адресою: 03134, м. Київ, вул. Миру 19, або надати у цей самий строк письмову відмову від підписання з обґрунтуванням.

Як встановлено у п. 6.8 договору, обов`язок Покупця оплатити поставлений товар в строки, що передбачені пунктом 6.6 цього Договору виникає тільки починаючи з дати надання усіх документів Постачальником, у тому числі реєстрації податкових накладних. Продавець зобов`язаний зареєструвати податкові накладні протягом 5 календарних днів з дати дня поставки. У разі, якщо продавець не зареєструє податкові накладні у строк, передбачений цим пунктом/діючим законодавством в системі електронного адміністрування ПДВ, останній зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості товару, що зазначений у відповідній видатковій накладній (без урахування податку на додану вартість) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Покупця або сума вказаного штрафу стягується Покупцем автоматично, шляхом зменшення оплати (взаємозаліком суми, яка належить Продавцю за поставлені товари, на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками і скріплення печатками Сторін і діє до « 31» грудня 2019 року. Термін дії даного Договору продовжується (пролонгується) на кожен наступний календарний рік, якщо жодна зі Сторін у термін не пізніше, ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення дії Договору письмово не повідомить іншу Сторону про свій намір розірвати даний Договір.

На підтвердження належного виконання умов договору з поставки товару позивачем долучено до позову видаткові накладні № АР-0010977 від 09.09.2021 на суму 432 884,75 грн, № АР-0011062 віл 16.092021 на суму 435 561,80 грн, № АР-0011237 від 30.09.2021 на суму 436 424,22 грн, № АР-0011238 від 30.09.2021 на суму 80 429,09 грн, № АР-0011338 від 07.10.2021 на суму 612 597,89 грн, № АР-0011343 від 07.10.2021 на суму 60 401,41 грн, № АР-0011434 від 13.10.2021 на суму 421 641,16 грн, № АР-0011435 від 13.10.2021 на суму 62 607,43 грн, № АР-0011504 від 21.10.2021 на суму 417 334,50 грн, № АР-0011597 від 28.10.2021 на суму 398 748,11 грн, № АР-0011723 від 11.11.2021 на суму 387 414,64 грн, № АР-0000262 від 18.02.2022 на суму 406 829,44 грн, а також відповідні товарно-транспортні накладні.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що ним було поставлено відповідачу продукцію за договором на суму 4 152 874,44 грн, а останнім натомість здійснено її часткову оплату, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 3 641 370,87 грн. Ураховуючи прострочення оплати, поряд з сумою основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, інфляційні та 3% річних у загальній сумі 802 370,18 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем на підтвердження належного виконання умов договору з поставки товару видаткові накладні № АР-0010977 від 09.09.2021 на суму 432 884,75 грн, № АР-0011062 віл 16.092021 на суму 435 561,80 грн, № АР-0011237 від 30.09.2021 на суму 436 424,22 грн, № АР-0011238 від 30.09.2021 на суму 80 429,09 грн, № АР-0011338 від 07.10.2021 на суму 612 597,89 грн, № АР-0011343 від 07.10.2021 на суму 60 401,41 грн, № АР-0011434 від 13.10.2021 на суму 421 641,16 грн, № АР-0011435 від 13.10.2021 на суму 62 607,43 грн, № АР-0011504 від 21.10.2021 на суму 417 334,50 грн, № АР-0011597 від 28.10.2021 на суму 398 748,11 грн, № АР-0011723 від 11.11.2021 на суму 387 414,64 грн, а також відповідні товарно-транспортні накладні. Всі ці документи оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін й скріплені їх печатками, відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" щодо оформлення первинних бухгалтерських документів.

Крім того, позивачем долучено до позову акти звірки взаємних розрахунків, підписані уповноваженими представниками сторін й скріплені їх печатками, станом на 30.09.2021, на 31.10.2021, на 30.11.2021, на 31.12.2021, на 31.01.2022.

Виходячи з умов договору та вимог закону, суд приймає вказані документи в якості належних доказів, які в сукупності підтверджують факт поставки товару позивачем та його прийняття відповідачем на загальну суму 4 629 541,43 грн.

При цьому, щодо заявленої суми заборгованості 406 829,44 грн за видатковою накладною № АР-0000262 від 18.02.2022 суд зазначає, що цей документ не містить ані підпису уповноваженої особи, ані відтиску печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дніпро-Торг».

Однак, суд наголошує, що факт проведення сторонами у справі господарських операцій, що стосуються виконання ними зобов`язань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами, які оформленні належними чином та підписані сторонами.

В той же час, як зазначено вище, на видатковій накладній № АР-0000262 від 18.02.2022 відсутні підпис відповідача про отримання товару.

Відповідно до статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази (зокрема, податкова накладна з доказами її реєстрації в ЄРПН, підписана відповідачем товарно-транспортна накладна), які б підтверджували, що товар за видатковою накладною № АР-0000262 від 18.02.2022 на суму 406 829,44 грн дійсно поставлявся відповідачу.

При цьому, наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.02.2022, в якому зазначені відомості про вказану господарську операцію на суму 406 829,44 грн, містить лише печатки підприємств, підписів уповноважених осіб на ньому немає.

Отже, за наведених обставин вказаний акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.02.2022 не може бути прийнятий судом в якості єдиного доказу, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Решту долучених до позову актів звірки взаємних розрахунків станом на 14.06.2022, на 21.06.2022 суд так само не приймає до уваги, оскільки підписані позивачем у односторонньому порядку.

Оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт передання товару відповідачу за видатковою накладною № АР-0000262 від 18.02.2022 на суму 406 829,44 грн, тобто, не доведено факт здійснення господарської операції, суд вважає необґрунтованою та недоведеною вказану заборгованість відповідача перед позивачем.

В той же час, як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних доручень з жовтня 2021 року по лютий 2022 року, відповідачем було сплачено всього 1 395 000,00 грн за поставлений позивачем товар відповідно до умов договору.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у сумі 3 234 541,43 грн. В решті позовні вимоги про стягнення основного боргу задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до розрахунків, позивачем нараховано для стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 56 731,86 грн, інфляційні у розмірі 408 543,13 грн, а також пеню у розмірі 337 095,19 грн за загальний період прострочення з 10.11.2021 по 31.08.2022.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 Господарського кодексу України ).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За приписами п. 7.3 договору, за несвоєчасну оплату поставленої продукції, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Перевіривши надані розрахунки 3% річних, інфляційних та пені, суд зазначає, що позивачем їх здійснено з урахуванням 5 календарних днів, відведених продавцю п. 6.8 договору на реєстрацію податкових накладних. Однак, оскільки цим же пунктом передбачено, що обов`язок покупця оплатити поставлений товар в строки, що передбачені пунктом 6.6 цього Договору виникає тільки починаючи з дати надання усіх документів постачальником, у тому числі реєстрації податкових накладних, а докази їх реєстрації більш як через 5-денний строк після поставки позивач сам долучив до позову, то відлік 35-денного строку на оплату слід здійснювати саме після дати фактичної реєстрації відповідної податкової накладної. Отже, позивачем неправильно визначено початок період прострочення відповідача за усіма накладними, за розрахунком суду він починається на кілька днів пізніше за кожною поставкою.

Також позивачем при здійсненні розрахунків не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. (п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Також, позивачем помилково розпочато нарахування 3% річних, інфляційних та пені за прострочення поставки за накладною № № АР-0011723 від 11.11.2021 з 05.01.2021, в той час як першим днем прострочення виконання зобов`язання є 13.01.2022.

Крім того, позовні вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних та пені за прострочення поставки за накладною № № АР-0000262 від 18.02.2022 задоволенню не підлягають як похідні від вимоги про стягнення боргу за цією накладною.

Отже, враховуючи викладені вище недоліки у розрахунках позивача, за самостійним перерахунком суду з відповідача підлягають стягненню пеня у розмірі 265 101,44 грн, інфляційні у розмірі 359 707,59 грн, 3% річних у розмірі 40 435,43 грн, що свідчить про часткове задоволення позову в цій частині.

Відповідач в свою чергу обставин прострочення перед позивачем не спростував та не заперечив.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпро-Торг" (вул. Миру, 19, м. Київ, 03182, ідентифікаційний код 37589371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропобутсервіс" (вул. Грушевського, 77, с. Надичі, Жовківський р-н, Львівська обл., 80371, ідентифікаційний код 20822425) борг у розмірі 3 234 541,43 грн, пеню у розмірі 265 101,44 грн, інфляційні у розмірі 359 707,59 грн, 3% річних у розмірі 40 435,43 грн та судовий збір у розмірі 58 496,79 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 06.09.2022.

Суддя Т. Ю. Трофименко