ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" серпня 2022 р. Справа № 924/212/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби

до Державного податкового університету

про стягнення 34593,12 грн. заборгованості

за участю представників:

позивача: Чайковська І.І.;

відповідача: Фокін Я.Ф.

У засіданні 17.08.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби до Державного податкового університету про стягнення 34593,12 грн. заборгованості (щодо витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю за серпень - грудень 2021р.). В обгрунтування позовних вимог вказується на те, що 25.05.2018 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області уклало з Університетом Державної фіскальної служби України договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018р. № 1996, а саме: частина приміщень, загальною площею 269 м.кв., які розміщені за адресою: вул. Тернопільська, 13/3, м. Хмельницький, 29018, на четвертому поверсі адміністративної будівлі, та надані в оперативне управління Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС. Також, як зазначив позивач, між Університетом ДФС та Департаментом на підставі п. 5.10 договору оренди укладено договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 27.06.2018р. № 60.

Як стверджує позивач, заборгованість згідно з актами наданих (спожитих) по комунальних послугах за серпень - грудень 2021 року становить 34593,12 грн. В подальшому, як зауважив позивач, Департаментом вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме до Університету ДФС направлялись листи із наданням актів виконаних робіт (акти наданих (спожитих) послуг) та відповідно до вимог ст. 222 Господарського кодексу України було направлено претензію «Про відшкодування вартості комунальних послуг на загальну суму 2275,80 грн., спожитих Університетом Державної фіскальної служби України за серпень, вересень та жовтень 2021 року» та претензія «Про відшкодування вартості комунальних послуг на загальну суму 32317,32 грн., спожитих Університетом Державної фіскальної служби України за листопад-грудень 2021 року».

В подальшому, як зазначив позивач, у грудні 2021 року між Університетом ДФС та Департаментом на підставі п. 5.10. договору укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 7 від 23.12.2021р. № 7. Договір про відшкодування, відповідно до п. 6.1, набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2021р., відповідно до ч. 3 статті 631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2021р. Остаточна загальна сума договору про відшкодування визначена додатковою угодою № 1 від 23.12.2021р.

Крім того, як зауважив позивач, Університетом ДФС підписано акт наданих (спожитих) послуг за січень-грудень 2021 року. Як вважає позивач, дії Університету ДФС, окрім невиконання положень договору оренди від 25.05.2018р. № 1996, договору про відшкодування витрат від 27.06.2018р. № 60, договору про відшкодування від 23.12.2021р. № 7, порушують вимоги ст. ст. 173-175, 193, 199 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 256 Цивільного кодексу України.

Також позивач вказує, зокрема на те, що 21.02.201р. на адресу Департаменту надійшов лист Університету від 15.02.2019р. №497/91-91-01-23 з проектом договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. З метою приведення у відповідність зазначеного проекту договору до рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.11.2018р. у справі № 924/650/18 та керуючись ст. 181 ГК України Департамент підписав договір із протоколом розбіжностей та направив на адресу Університету ДФС. В подальшому, як зауважив позивач, 06.03.2019р. Університет ДФС отримав проект договору та протокол розбіжностей, однак, в порушення ст. 181 ГК України його не розглянув і не підписав. відповіді не надав.

Також, вказано, що позивачем, відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України, надсилались ініціативні листи на адресу Університету ДФС щодо необхідності укладення договору про відшкодування витрат з урахуванням рішення Господарського суду Хмельницької області у справі від 29.11.2018р. № 924/650/18, однак відповідачем відповіді не надано. При цьому, позивач зауважив, що з огляду на зазначене та згідно з нормами ст. 179 Господарського кодексу України, при судових спорах керувався Примірним договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, затверджений наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000р. №1774 (зі змінами).

Крім того, відзначено, що з метою дотримання вимог законодавства, позивач не зарахував кошти на свій рахунок як такі, що надійшли без підтверджуючих документів у зв`язку з тим, що рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2019р. у справі № 911/1485/19 набрало чинності у січні 2020 року, тобто пізніше, ніж було перераховано кошти. Водночас, як вказує позивач, це питання не стосується предмету спору. Щодо договору про відшкодування комунальних послуг, який був укладений грудні 2021 року, відзначено, що позивач отримав лист Університету ДФС від 20.08.2021р. № 1965/01-23, у якому зазначено, що на 2021 рік договору про відшкодування витрат між Університетом ДФС та Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби немає і запропоновано до розгляду та підписання проект договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю на 2021 рік. Департаментом було розглянуто та запропоновано внести зміни і доповнення до окремих положень проекту договору, однак відповідачем пропозицію Департаменту проігноровано та не надано письмової відповіді,.

В подальшому, як зазначив позивач, у грудні 2021 року Університетом ДФС було направлено до Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби підписаний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, який було підписано Департаментом 23.12.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечує, відзначивши, що 25.05.2018р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області як орендодавцем та Університетом державної фіскальної служби України як орендарем було укладено договір №1996 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, що надане в оперативне управління Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС. Наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000р. № 1774 затверджено примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Таким чином, як зазначив відповідач, враховуючи норми законодавства України та викладену позицію суду, на виконання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1996 від 25.05.2018р., укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області та Університетом державної фіскальної служби України, погодженого з Департаментом СПКЗ ДФС, укладення між Університетом та Департаментом СПКЗ ДФС договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю є обов`язковим та у 2018 році укладений лише за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 29.11.2018р. у справі №924/650/18 про врегулювання розбіжностей по договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю за позовом Університету державної фіскальної служби України до Департаменту СПКЗ ДФС.

Посилаючись на положення 2 статті 638, ч.1. статті 641 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України, відповідач відзначив, що господарським і цивільним законодавством встановлений порядок укладення господарських договорів, в тому числі й договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. Однак, відповідач зауважив, що Департамент СПКЗ ДФС у 2019 році ухилявся від укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. Тому, кошти у сумі 16283,61 грн. на відшкодування наданих комунальних послуг були стягнені за рішенням господарського суду від 20.12.2019р. у справі №911/1485/19 та переховані Департаменту СПКЗ ДФС у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №447 від 26.12.2019р., Реєстром бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів №379 від 26.12.2019р., Випискою по рахунку 26.12.2019р. Однак, як стверджує відповідач, ці кошти у сумі 16283,61 грн. були Департаментом СПКЗ ДФС повернуті назад на рахунок відповідача, що підтверджується Випискою по рахунку 27.12.2019р. та повернуті до загального фонду Державного бюджету у 2019 році. При цьому, зазначено, що договір по відшкодування комунальних послуг був укладений тільки в грудні 2021 року.

Також, як вказує відповідач, відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про деякі питання утворення Державного податкового університету» від 01.11.2021р. № 574 Університет державної фіскальної служби України перебуває в процесі реорганізації шляхом приєднання до Державного податкового університету. Науково-дослідний інститут фіскальної політики знаходиться в структурі Університету державної фіскальної служби України (в стадії реорганізації), кошторис і штатний розпис цього інституту Університету на 2021 рік (спірний період) за КГЖВК 3501530 «Наукова і науково-технічна діяльність у сфері фінансової політики», затверджено Міністерством фінансів України 30.04.2021р. та 25.05.2021р. відповідно. При цьому, як відзначив відповідач, затверджені довідки змін до кошторису на період з 01.07.2021р. по 31.12.2021р. Науково-дослідного інституту фіскальної політики не передбачають фінансування наукових тем для Науково-дослідного центру митної справи, так само штатний розпис Науково-дослідного інституту фіскальної політики не включає центру, який би здійснював функції Науково-дослідного центру митної справи. Крім цього, зазначено, що з 01.01.2021р. по 31.12.2021р. в орендованому приміщенні Науково-дослідного центру митної справи не перебували працівники Університету, відповідно не використовували комунальні послуги.

З огляду вищевикладене, відповідач просить відмовити в позові.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено та враховується наступне.

25.05.2018р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (орендодавцем) та Університетом Державної фіскальної служби України (орендарем) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1996 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: частина приміщень, загальною площею 269 м.кв., які розміщені за адресою: вул. Тернопільська, 13/3, м. Хмельницький, 29018, на четвертому поверсі адміністративної будівлі, та надані в оперативне управління Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС.

Згідно з п. 5.10. договору на Університет ДФС покладено обов`язок здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, та протягом 15 робочих днів після підписання зазначеного договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

25.05.2018р. між Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби (балансоутимувачем) та Університетом Державної фіскальної служби України (орендарем), на підставі п. 5.10. договору оренди, укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 60 (далі договір).

Згідно із п. 4.2. договору балансоутримувач щомісячно до 15 числа наступного за звітним місяцем, виставляє рахунок-фактуру орендарю за надані комунальні послуги та спожитої електроенергії та надає акти виконаних робіт (акти наданих (спожитих) послуг).

23.12.2021р. між Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби (балансоутимувачем) та Університетом Державної фіскальної служби України (орендарем), на підставі п. 5.10. договору оренди, укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 7 (далі договір).

Згідно із пп. 2.2.3. договору орендар зобов`язується до кінця поточного місяця, а за грудень не пізніше 20 грудня поточного року відшкодовувати балансоутримувачу здійснені ним витрати по сплаті рахунків за надані постачальними організаціями комунальні послуги та вартість експлуатаційних витрат пропорційно орендованій площі, згідно виставлених рахунків та актів виконаних робіт або наданих послуг.

Цей договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2021р., відповідно до ч. 3 статті 631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2021р. (п. 6.1.).

Між Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби (балансоутимувачем) та Університетом Державної фіскальної служби України (орендарем) укладено додаткову угоду № 1 від 23.12.2021р. до договору про відшкодування витрат балансоутримувача № 7 від 23.12.2021р., відповідно до якої сторони домовились викласти пп. 4.1. п. 4 договору в наступній редакції: пп. 4.1. п. 4. Відшкодування витрат за спожиті орендарем комунальні послуги та енергоносії проводиться на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків та актів виконаних робіт (наданих послуг) у розмірі, фактично спожитому орендарем. Загальна сума цього договору складає (згідно з розрахунком вартості комунальних послуг, тарифів на електроенергію на день укладання договору) - 54823,41 грн., у тому числі: КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» - відшкодування за засоби для миття та прибирання санвузлів - 285,72 грн.;

КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних) - послуги дератизації - 192,94 грн.;

КЕКВ 2271 «Оплата теплопостачання» - 52049,63 грн.;

КЕКВ 2272 «Оплата водопостачання та водовідведення» - 1837,33 грн.;

КЕКВ 2275 «Оплата інших енергоносіїв та інших комунальних послуг», у тому числі: вивезення твердих побутових відходів - 457,79 грн.

Відшкодування вартості експлуатаційних послуг, послуг з ремонту приміщень будівлі, що спільно використовуються, здійснюється орендарем окремо у випадку фактичного надання цих послуг.

Згідно із п. 2 додаткової угоди орендар зобов`язується відшкодувати збитки і компенсувати витрати, які поніс балансоутримувач у зв`язку з тим, що до моменту укладення договору відшкодування не здійснювалось (у тому числі сплачений судовий збір).

На підтвердження своїх доводів сторонами також надано суду, зокрема, копії актів наданих (спожитих) послуг від 25.08.2021р., 07.10.2021р., 05.11.2021р., 06.12.2021р., 20.12.2021р., 23.12.2021р. претензій № 1 від 06.01.2022р., № 3 від 04.11.2021р., відповідей на претензії № 3146/01-23 від 04.12.2021р. та № 139/01-23 від 25.01.2022р., штатного розпису Науково-дослідного інституту фіскальної політики на 2021рік тощо.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.07.2022р. замінено відповідача у справі № 924/212/22 - Університет Державної фіскальної служби України (Київська область, м. Ірпінь, вул. Університетська, 31, ідентифікаційний код 40233365) на його правонаступника - Державний податковий університет (Київська область, м. Ірпінь, вул. Університетська, 31, ідентифікаційний код 44550814).

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти, зміст позовних вимог, з огляду на невиконання відповідачем належним чином своїх договірних зобов`язань, враховуючи наявність заборгованості в розмірі 34593,12 грн., існуючої станом на час подання позову та на момент вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

При цьому, судом взято до уваги, що доводи відповідача не можуть слугувати підставою для відмови у позові. Зокрема, посилання відповідача на те, що з 01.01.2021р. по 31.12.2021р. в орендованому приміщенні Науково-дослідного центру митної справи не перебували працівники Університету, відповідно не використовували комунальні послуги, враховуючи зміст наявних матеріалів справи, не може слугувати підставою для відмови в позові, враховуючи також при цьому, що відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, за відсутності належних доказів повного чи часткового погашення заявленої до стягнення заборгованості, судом констатується відсутність підстав для відмови у позові, відтак, позов слід задовольнити.

Крім того, судом при прийнятті рішення враховується, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.07.2022р. замінено відповідача у справі № 924/212/22 - Університет Державної фіскальної служби України на його правонаступника - Державний податковий університет.

Також при прийнятті рішення взято до уваги, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України, а також перебування судді у відпустці) остаточно складено у 10-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 06.09.2022р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного податкового університету (Київська область, м. Ірпінь, вул. Університетська, 31, ідентифікаційний код 44550814) на користь Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби (місто Хмельницький, вулиця Тернопільська, 13/3, ідентифікаційний код 43363415) 34593,12 грн. заборгованості, 1984,8 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.09.2022р.

Суддя М.В. Смаровоз

Ел. адреси: позивачу , відповідачу