ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"12" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2187/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А. розглянувши заяву від 01.09.2022 № 0123/400 (вх. № 2269/22 від 06.09.2022) стягувача Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65074, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, ) до боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 5 864,75 грн.

в с т а н о в и в:

Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою від 01.09.2022 № 0123/400 (вх. № 2269/22 від 06.09.2022) про видачу судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 витрат зі сплати судового збору у розмірі 248,10 грн., а також:

- заборгованості за Договором на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 10.06.2021 № ТС-211/21 в розмірі 1 068,39 грн.;

- заборгованості за Договором на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 10.06.2021 № ТС-212/21 в розмірі 1 709,42 грн.;

- заборгованості за Договором на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 15.07.2021 № ТС-326/21 в розмірі 1 157,42 грн.;

- заборгованості за Договором на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 15.07.2021 № ТС-327/21 в розмірі 1 929,52 грн.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Як вбачається із змісту заяви про видачу судового наказу, заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за Договорами на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 10.06.2021 № ТС-211/21, від 10.06.2021 № ТС-212/21, від 15.07.2021 № ТС-326/21, від 15.07.2021 № ТС-327/21.

Проаналізувавши положення статті 148 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що за наслідками розгляду відповідної заяви про видачу судового наказу, останнім може бути видано лише один судовий наказ про стягнення грошової заборгованості за одним договором. Розділом II Господарського процесуального кодексу України, яким встановлено порядок здійснення судочинства в порядку наказного провадження, не передбачено можливості об`єднання в одній заяві про видачу судового наказу вимог до того ж самого боржника, що виникли більш ніж за одним договором, тобто вимог, що виникли з різних підстав та не пов`язані поданими доказами.

Таким чином, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, що виникає за конкретним договором на підставі доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. В межах одного наказного провадження можуть бути заявлені вимоги тільки за одним договором.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Враховуючи зазначене та те, що заявник просить видати судовий наказ за вимогами, які виникли на підставі чотирьох правочинів, що як зазначалось вище, положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України не передбачено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні відповідної заяви Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради.

Згідно із частиною другою статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

При цьому суд роз`яснює Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, що воно вправі звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі пункту 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 150, 152, 153, 255 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Відмовити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради у видачі судового наказу за заявою від 01.09.2022 № 0123/400 (вх. № 2269/22 від 06.09.2022).

Ухвала набрала законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.А. Шаратов