ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. Справа№ 925/1165/16(925/1582/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Гарник Л.Л.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Жашківський маслозавод"

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 24.05.2022 (повний текст складено 24.05.2022, суддя Боровик С.С.)

у справі № 925/1165/16(925/1582/21)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Жашківський маслозавод" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Делівенс"

про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину,

в межах справи № 925/1165/16

за заявою фізичної особи-підприємця Баса Віктора Івановича

до Публічного акціонерного товариства "Жашківський маслозавод"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Черкаської області перебуває справа №925/1165/16 про банкрутство ПАТ "Жашківський маслозавод", провадження у якій порушено ухвалою суду від 08.11.2016.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 18.11.2019 року боржника визнано банкрутом, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

У листопаді 2021 року в межах справи про банкрутство №925/1165/16 ліквідатор ПАТ "Жашківський маслозавод" арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Делівенс" про визнання недійсним договору поворотної фінансової допомоги №0111/2 від 01.11.2015 та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення грошових коштів у сумі 3914000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.05.2022 у справі №925/1165/16(925/1582/21) відмовлено повністю у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ліквідатор боржника звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 24.05.2022, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту укладення спірного договору та відповідно його виконання в частині перерахування грошових коштів. При цьому, на думку ліквідатора, висновок суду першої інстанції суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17, згідно з якою відсутність договору не перешкоджає розгляду справи щодо його недійсності, оскільки факт укладення договору може бути встановлено на підставі інших доказів, які відображають здійснення виконання такого договору (первинні документи).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №925/1165/16(925/1582/21) за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Жашківський маслозавод" на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.05.2022; зобов`язано Господарський суд Черкаської області невідкладно надіслати Північному апеляційному господарському суду матеріали справи №925/1165/16(925/1582/21).

12.07.2022 до суду надійшли матеріали справи №925/1165/16(925/1582/21).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 призначено розгляд справи № 925/1165/16(925/1582/21) на 06.09.2022.

У відповідності до ч. 10 ст. 32 ГПК України та згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2022 для розгляду справи № 925/1165/16(925/1582/21), у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Остапенка О.М., сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Гарник Л.Л. Отрюх Б.В.

06.09.2022 електронною поштою до суду надійшла заява арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. про розгляд справи без його участі, у зв`язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів ухвалила розглянути справу за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення представників учасників справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство до 21.10.2019 регулювалось Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), а з 21.10.2019 - Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Звертаючись із даним позовом, ліквідатор боржника зазначив, що між Публічним акціонерним товариством "Жашківський маслозавод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Делівенс" був укладений договір поворотної фінансової допомоги №0111/2 від 01.11.2015, на виконання якого 17.11.2015 боржник перерахував на користь відповідача грошові кошти в загальній сумі 3914000,00 грн, що підтверджується банківською випискою про рух грошових коштів по рахунку № НОМЕР_1 у ПУАТ "Фідобанк".

За твердженням скаржника, станом на дату подання позовної заяви грошові кошти у сумі 3914000,00 грн відповідач на користь боржника не повернув.

При цьому, ліквідатор зазначає, що перерахування грошових коштів за оспорюваним договором про поворотну фінансову допомогу відбулось за обставин існування у боржника значної кредиторської заборгованості перед третіми особами, що була підтверджена рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2015 у справі №910/18142/14, (залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2015) про стягнення з ПАТ "Жашківський маслозавод", яке є солідарним боржником з ПАТ "Шполянський молокозавод", на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованості за кредитним договором №03/10/00-KL від 11.02.2010 в розмірі 128 243 222,71 грн, рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.05.2015 у справі №925/594/15 (залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015) про стягнення з ПАТ "Жашківський маслозавод" на користь ПАТ "Золотоніський маслоробний комбінат" 1175302,13 грн. основного боргу та 25 506,05 грн. судового збору.

За твердженням ліквідатора, внаслідок надання фінансової допомоги на користь відповідача за оспорюваним правочином у період настання зобов`язання із погашення заборгованості перед кредиторами, виконання грошових зобов`язань боржником перед іншими кредиторами стало неможливим, що свідчить про очевидну недобросовісність сторони оспорюваного договору, а відтак існують підстави для визнання такого договору недійсним як такого, що вчинений на шкоду інтересам кредиторів (як фраудаторний правочин).

Місцевий господарський суд, відмовляючи у позові, встановив, що у матеріалах справи договір поворотної фінансової допомоги №0111/2 від 01.11.2015 відсутній, а наявні у справі банківські виписки про перерахування грошових коштів з призначенням платежу "сплата згідно договору ПБ №0111/2 від 01.11.2015 р." при відсутності самого договору не дозволяють зробити висновок, що кошти перераховані в якості поворотної фінансової допомоги. Відтак, правова підстава позову не доведена позивачем, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджуючись із зазначеними висновками суду першої інстанції зазначає наступне.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України. Загальні підстави щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 тощо.

Тому в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство (був чинний станом на час укладення оспорюваного договору) правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону про банкрутство разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Вказані норми є спеціальними щодо правочинів та майнових дій боржника, що вчинені в так званий "підозрілий період", та за встановлення відповідних обставин такі правочини можуть бути визнані судом недійсними, майнові дії - спростовані, а відчужене майно - повернене боржнику.

Відповідно до положень, викладених у ст. 13 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з вимогами статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно вимог ГПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Як підтверджується матеріалами справи, грошові кошти перераховані боржником на користь відповідача - 17.11.2015, тобто протягом року, що передував порушенню провадження у даній справі про банкрутство, відтак, такі дії боржника можуть мати фраудаторний характер та можуть бути спростовані в судовому порядку з підстав, що встановлені ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство, в разі доведення відповідних обставин.

В той же час, звертаючись з даним позовом, ліквідатор посилається на укладення боржником та відповідачем договору поворотної фінансової допомоги №0111/2 від 01.11.2015 як такого, що вчинений на шкоду інтересам кредиторів, що суперечить ст. 13 Цивільного кодексу України щодо недопущення дій особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також недопустимості зловживання правом. Тобто, оспорюваний договір є фраудаторним, оскільки вчинений на шкоду іншим особам - кредиторам боржника, а відтак має бути визнаний судом недійсним.

Втім, укладення саме договору поворотної фінансової допомоги №0111/2 від 01.11.2015 між сторонами не доведено позивачем, оскільки такий договір відсутній в матеріалах справи.

Банківська виписка не свідчить про укладення договору поворотної фінансової допомоги №0111/2 від 01.11.2015, а відтак і існування між сторонами саме договірних зобов`язань, які можуть бути кваліфіковані судом як договір позики (поворотної фінансової допомоги), відповідно і позбавляє можливості встановити обставини, що свідчать про недійсність такого правочину боржника з підстав, що заявлені ліквідатором у позовній заяві.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про недоведеність правової підстави позову, що має наслідком його відхилення. Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують. При цьому, колегія суддів відхиляє посилання скаржника у апеляційній скарзі на суперечність висновків суду першої інстанції правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/23097/17, оскільки подані позивачем докази не підтверджують укладення між сторонами саме договору позики (договору поворотної фінансової допомоги).

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а рішення Господарського суду Черкаської області від 24.05.2022 у даній справі - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Жашківський маслозавод" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 24.05.2022 у справі № 925/1165/16(925/1582/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.09.2022.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Л.Л. Гарник

Б.В. Отрюх