ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2022 р. Справа № 926/10/22

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від прокуратури (скаржника) - Місінська М.А.

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури, вих.№12-1871вих-22 від 27 червня 2022 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 30 травня 2022 року (підписане 09.06.2022 року), суддя Бутирський А.А.

у справі №926/10/22

за позовом Керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янецької сільської ради, с. Кам`янка Чернівецького району Чернівецької області

до відповідача Державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство", с. Валя Кузьміна Чернівецького району Чернівецької області

про стягнення 287 778,03 грн.

в с т а н о в и в :

30 грудня 2021 року Керівник Чернівецької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом в інтересах держави в особі Кам`янецької сільської ради до відповідача - Державного підприємства «Глибоцьке державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Глибоцький держспецлісгосп АПК» про відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 287 778,03 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 09 лютого 2022 року у справі замінено відповідача - Державне підприємство «Глибоцьке державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Глибоцький держспецлісгосп АПК» на належного відповідача - Державне підприємство «Чернівецьке лісове господарство».

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 30 травня 2022 року у справі №926/10/22 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що прокурором не надано доказів того, що відповідач є постійним лісокористувачем, що йому надавалось у постійне користування квартал №37, виділи №1 та №2 Кам`янського лісництва, а відтак відсутні підстави для стягнення шкоди з Державного підприємства «Чернівецьке лісове господарство». Крім того, суд у рішенні зазначив, що протокол огляду місця події від 12.03.2020 р., який є підставою позову, складено за участі старшого майстра Кам`янського лісництва Фратеучана Г.В., тоді як прокурор не навів доказів того, що Кам`янське лісництво входить до складу Державного підприємства «Глибоцьке державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Глибоцький держспецлісгосп АПК» с. Кам`янка, Чернівецького району або Державного підприємства «Чернівецьке лісове господарство».

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 30 травня 2022 року у справі №926/10/22 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що наявні у справі докази підтверджують факт віднесення території, в межах якої здійснено самовільну порубку 14 дерев породи «Дуб» до 37-го кварталу (виділи №1 та №2) Кам`янського лісництва ДП «Глибоцьке державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Глибоцький держспецлісгосп АПК», правонаступником якого є Державне підприємство «Чернівецьке лісове господарство». Поряд з тим, наголошує, що вироком, зміненим ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 01 червня 2021 року майстра лісу ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та призначено відповідне покарання.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 30 травня 2022 року у справі №926/10/22 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, поряд з тим, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. У вказаній заяві позивач також зазначив, що підтримує вимоги апеляційної скарги.

Слід зазначити, що ухвали суду надсилались на офіційну електронну адресу відповідача - Державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство" ().

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення прокурора, що з`явився в судове засідання, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до протоколу огляду місця події від 12 березня 2020 року оперуповноваженим УСР в Чернівецькій області ДСР НП України Ілащуком О.О. за участі старшого майстра Кам`янського лісництва Фретеучана Г.В. та головного спеціаліста відділу лісового господарства та мисливства Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Георгіяна М.І. в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000036 від 22 січня 2020 року за ч.3 ст.368 КК України, проведено огляд місця події, а саме: території лісових насаджень ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК», зокрема: обходу №10, квартал №37, виділи №1 та №2.

В ході проведення огляду зазначеної території виявлено 14 пнів від самовільно зрубаних дерев породи «Дуб», на яких відсутні клейма із будь-якими надписами та відсутні будь-які дозвільні документи на здійснення рубок.

Відповідно до довідки Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України №02-12/288 від 13 березня 2020 року розмір збитків, завданих незаконною порубкою 14 дерев породи «Дуб» у кварталі 37, виділах 1,2 Кам`янського лісництва ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» становить 287 777,80 грн. Розрахунок заподіяної шкоди проведено згідно чинної постанови КМУ №665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

Також у матеріалах справи міститься копія висновку експерта №58-Е від 30 жовтня 2020 року, за результатами експертизи, призначеної постановою від 17 вересня 2020 року слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому Погодицьким Ю.В., у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2020 за №0000452.

Згідно з вказаним висновком розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок самовільно зрубаних 14 сироростучих дерев породи «Дуб звичайний» в кварталі №37 виділ №1 та №2 Кам`янського лісництва ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК», складає - 287 778,03 грн. Для обчислення розміру шкоди від самовільної рубки лісу експертом застосовувалася постанова КМУ №665 від 23 липня 2008 року.

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 березня 2021 року у справі №715/437/21 (провадження №1-кп/715/37/21), зміненим ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 01 червня 2021 року в частині призначення покарання, майстра лісу ДП «Глибоцький держспецлісгоп АПК» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України і призначено йому міру покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. в дохід держави, з позбавленням права обіймати посади на державних підприємствах лісового та мисливського господарства України, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 2 роки.

Згідно довідки ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» №110 від 13 серпня 2021 року квартал №37 знаходиться в селі Старий Вовчинець Чернівецького району та відноситься до Кам`янецької територіальної громади.

У серпні 2021 року Чернівецька окружна прокуратура звернулася до Державної екологічної інспекції Карпатського округу з листом (вих.№52/2-525вих-21 від 19.08.2021), в якому запропоновано вжити заходи до стягнення заподіяних державі збитків в судовому порядку.

У відповідь на вказаний лист Державна екологічна інспекція Карпатського округу повідомила, що перевірки з приводу повідомлених фактів інспекцією не проводилося та остання не може надати будь-яких документів та пояснень.

У відповідності до листа Чернівецької окружної прокуратури (вих.№52/2-531вих-21 від 20.08.2021) остання звернулася до Кам`янецької сільської ради з пропозицією вжити заходів до усунення порушень закону та стягнення збитків до бюджету.

Листом за вих.№2235 від 20.09.2021 року Кам`янецька сільська рада повідомила прокуратуру, про те, що рада не буде вживати заходів щодо стягнення збитків в судовому порядку, у звязку з наявністю інших питань в діяльності сільської ради.

Листом за вих.№52/2-697вих-21 від 22.09.2021 року Чернівецька окружна прокуратура повідомила Кам`янецьку сільську раду, що у разі невжиття або неналежного вжиття передбачених законодавством заходів щодо захисту інтересів держави, прокуратура звертатиметься до суду.

27 вересня 2021 року сільська рада звернулася до ДП «Глибоцький держлісгосп АПК» з претензією №1 з вимогою про сплату шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У жовтні 2021 року сільська рада зверталася з листами до Державного агентства лісових ресурсів України та Державної екологічної інспекції України щодо здійснення передбачених законом заходів стосовно стягнення шкоди.

Листом за вих.№52/2-780вих-21 від 11.10.2021 року Чернівецька окружна прокуратура повідомила Кам`янецьку сільську раду про звернення до суду з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок незаконної рубки дерев.

У грудні 2021 року Керівник Чернівецької окружної прокуратури звернувся до суду з цим позовом, заявленим в інтересах держави в особі Кам`янецької сільської ради до відповідача - Державного підприємства «Глибоцьке державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Глибоцький держспецлісгосп АПК» (яке в подальшому замінено ухвалою суду на Державне підприємство "Чернівецьке лісове господарство") про відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 287 778,03 грн.

Як зазначено вище, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне:

Щодо представництва інтересів Кам`янецької сільської ради Чернівецькою окружною прокуратурою:

Згідно з ч.3 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін, як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява №61517/00, пункт 27).

Водночас, ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти російської федерації" (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, пункт 35) ЄСПЛ зазначає, що сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Згідно з ч.3 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, за якою прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Із урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник, у кожному конкретному випадку, самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Звертаючись до господарського суду з цим позовом, прокурор зазначає, що відповідачем вчинено порушення природоохоронного законодавства, внаслідок чого державі завдано шкоди на суму 287 778,03 грн. Разом з тим, наголошує, що збитки, завдані внаслідок незаконної рубки лісових ресурсів на території відповідного органу місцевого самоврядування згідно з ст.47 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», п.7 ч.3 ст.29 та п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних сільських, селищних, міських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.

Так, шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев, завдана місцевому бюджету Кам`янецької сільської ради, а факт невідшкодування такої шкоди призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом, що порушує інтереси територіальної громади.

Матеріалами справи підтверджено, що звернення прокурора з цим позовом обумовлене неналежним здійсненням позивачем своїх повноважень щодо судового захисту порушених інтересів держави.

Відповідно до повідомлення за вих.№52/2-780вих-21 від 11.10.2021 року Чернівецька окружна прокуратура повідомила Кам`янецьку сільську раду про представництво її інтересів в порядку ст.23 ЗУ "Про прокуратуру".

Враховуючи все наведене вище, Чернівецькою окружною прокуратурою доведено наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Кам`янецької сільської ради при зверненні з цим позовом до суду.

Щодо суті спору колегія суддів зазначає наступне:

Згідно з ст.1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст.ст.16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення (ч.2 ст.19 Лісового кодексу України).

У відповідності до п.5 ст.64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Статтею 86 Лісового кодексу України передбачено, що організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.93 Лісового кодексу України передбачені завданнями контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів, зокрема, є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Відтак, відповідач, як постійний лісокористувач, який здійснює свою діяльність на території Кам`янського лісництва, зобов`язаний був забезпечити охорону лісових насаджень на території вказаного лісництва.

Обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №909/976/17, постановах Верховного Суду у справах №927/1096/16, №920/1293/16, №917/1261/17).

Слід зазначити, що відповідачем не заперечено факту, що ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» було користувачем ділянки Кам`янського лісництва, на якій виявлено самовільну рубку дерев, більше того, матеріалами справи підтверджено, що саме працівника ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» (майстра лісу) і було визнано винним у незаконній рубці дерев на території Кам`янського лісництва ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» обхід №10, який складається з кварталів №№33, 37, 38 площею 237,5 га земель лісового фонду (вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 березня 2021 року у справі №715/437/21).

Так, внаслідок бездіяльності та службової недбалості майстра лісу Кам`янського лісництва ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» ОСОБА_1, яка виразились у невиконанні та неналежному виконанні своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, у недотриманні вимог чинного законодавства України протягом 2018-2020 років, внаслідок незаконної рубки дерев породи «Дуб звичайний» у кварталі №37 виділ №1-2 охоронюваним законом державним інтересам спричинило істотну шкоду.

Разом з тим, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 березня 2018 року у справі №909/1111/16, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.

Згідно з ст.105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України).

З огляду на викладене, відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконної рубки дерев та спричиненням шкоди.

Крім цього, слід зазначити, що майстра лісу ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності саме в якості працівника державної лісової охорони.

Відповідно до ст.89 Лісового кодексу України охорону і захист лісів на території України здійснюють: - державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління; - лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів. Державна лісова охорона має статус правоохоронного органу.

Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відтак, відповідач, як правонаступник ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» повинен відшкодувати шкоду, завдану майстром лісу ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» навколишньому природному середовищу.

Відповідачем не доведено відсутності своєї вини у вчиненні правопорушення, яке призвело до заподіяння збитків навколишньому природному середовищу в сумі 287 778,03 грн.

Щодо підстав для відмови в позові, зазначених у рішенні суду, а саме: що прокурором не доведено, що відповідач є постійним лісокористувачем ділянки лісу, на якій виявлено порушення (самовільну рубку), колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не заперечено у будь-якій формі щодо належності 37-го кварталу Кам`янського лісництва до земель лісового фонду, які на час самовільної порубки перебували у постійному користуванні ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК».

Більше того, у судовому засіданні 30 травня 2022 року прокурором заявлено клопотання про дослідження відомостей, які є загальнодоступними та містяться у відкритому доступі на офіційних вебсайтах в мережі Інтернет.

Зокрема, наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №130 від 05 березня 2012 року «Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Вінницької, житомирської, Полтавської, Тернопільської, Київської, Черкаської та Чернівецької областей» затверджено розрахункову лісосіку для постійного лісокористувача - Глибоцький держспецлісгосп АПК на 2012-2020 роки.

Розрахункова лісосіка - щорічна науково обґрунтована норма заготівлі деревини в порядку рубок головного користування, яка затверджується для кожного власника, постійного користувача лісів окремо за групами порід, виходячи з принципів безперервності та невиснажливості використання лісових ресурсів (ч.1 ст.43 Лісового кодексу України).

Крім цього, згідно Реєстру лісорубних квитків, який є у відкритому доступі, ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» видано лісорубні квитки, як постійному лісокористувачу кварталу 37 Кам`янського лісництва.

Також прокурор посилався на судові рішення у справі №910/19932/16, якими підтверджується факт наявності у ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК» права постійного користування лісами. Вказані рішення є у відкритому доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача щодо наявності у нього (його попередника) права постійного користування лісами (зокрема, ділянками, на яких виявлено незаконну рубку дерев) та наявності інших доказів, які свідчать про протилежне, колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не є постійним лісокористувачем.

При цьому, докази, що містяться у матеріалах справи та є у відкритому доступі у мережі Інтернет, свідчать про протилежне.

Слід зазначити, що із внесенням змін до ГПК України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено у господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Так, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не подано суду будь-яких заперечень щодо постійного користування спірними лісами та відсутності вини останнього у вчиненні спірного правопорушення, яке призвело до заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу.

Натомість, прокурором подано суду достатньо доказів на підтвердження позовних вимог та суд вважає такі достатніми для задоволення позову.

Крім цього, як вбачається з розрахунку шкоди (лист Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України вих.№02-12/288 від 13 березня 2020 року) вартість заподіяної шкоди становить 287 777,80 грн.

Поряд з тим, у матеріалах справи міститься копія висновку експерта №58-Е від 30 жовтня 2020 року, за результатами експертизи, призначеної постановою від 17 вересня 2020 року слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому Погодицьким Ю.В., у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2020 за №0000452.

Згідно з вказаним висновком зазначений вище розрахунок шкоди Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України частково відповідає вимогам постанови КМУ №665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

При цьому, експертом визначено, що загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок самовільно зрубаних 14 сироростучих дерев породи «Дуб звичайний» в кварталі №37 виділ №1 та №2 Кам`янського лісництва ДП «Глибоцький держспецлісгосп АПК», складає - 287 778,03 грн. Для обчислення розміру шкоди від самовільної рубки лісу експертом застосовувалася постанова КМУ №665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №924/497/19 вказав, що при вирішенні господарських спорів може бути досліджений і висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної. Висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії (така ж правова позиція щодо можливості використання в господарському судочинстві висновку експерта, наданого в межах кримінального провадження, викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №918/204/18).

Отже, перевіривши розрахунок шкоди та проаналізувавши висновок експерта, колегія суддів вважає підставним та обгрунтованими висновок експерта про заподіяння відповідачем шкоди в загальній сумі 287 778,03 грн. та вважає за можливе взяти такий до уваги, як доказ розміру шкоди у цій справі.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову Керівника Чернівецької окружної прокуратури, заявленого в інтересах держави в особі Кам`янецької сільської ради про стягнення з Державного підприємства «Глибоцьке державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Глибоцький держспецлісгосп АПК» (яке в подальшому замінено ухвалою суду на його правонаступника - ДП «Чернівецьке лісове господарство») шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 287 778,03 грн.

Місцевий господарський суд помилково не врахував наведені вище обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов неправильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку про: задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, з відповідача на користь Чернівецької обласної прокуратури слід стягнути 10 791,68 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору (з яких: 4 316,67 грн. - за подання позову та 6 475,01 грн. - за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.129, 236, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури задоволити.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 30 травня 2022 року у справі №926/10/22 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Стягнути з Державного підприємства «Чернівецьке лісове господарство» (60411, Чернівецька область, Чернівецький район, с. Валя Кузьмина, вул. Головна, 25; код ЄДРПОУ - 00274453) на користь Кам`янецької сільської ради (60427, Чернівецька область, Чернівецький район, с. Кам`янка, вул. І. Синюка, 8; код ЄДРПОУ - 04418340) 287 778,03 грн. - шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Стягнути з Державного підприємства «Чернівецьке лісове господарство» (60411, Чернівецька область, Чернівецький район, с. Валя Кузьмина, вул. Головна, 25; код ЄДРПОУ - 00274453) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. М. Кордуби, 21А; код ЄДРПОУ - 02910120) 10 791,68 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Матеріали справи №926/10/22 повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 05 вересня 2022 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.