ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2022 р. Справа№ 910/16994/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 21.07.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 (повний текст ухвали складено 01.02.2022)

у справі № 910/16994/21 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом керівника Ужгородської окружної прокуратури Ужгородської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби

до товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест»

про визнання недійсними додаткових угод

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року керівник Ужгородської окружної прокуратури Ужгородської обласної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Ужгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 15 Ужгородської міської ради Закарпатської області (далі - Школа) та Західного офісу Державної аудиторської служби (далі - Держаудитслужба) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» (далі - Товариство) про визнання недійсними додаткових угод до договору від 15 січня 2021 року № 2-ТГ: від 22 січня 2021 року № 1, від 25 січня 2021 року № 2, від 27 січня 2021 року № 3, від 29 січня 2021 року № 4, від 31 березня 2021 року № 5, та стягнення з відповідача на користь Школи 381 948,30 грн надмірно сплачених коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року позовну заяву Прокурора в частині вимог, поданих в інтересах держави в особі Школи до Товариства про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 381 948,30 грн повернуто заявнику, прийнято позовну заяву Прокурора в інтересах держави в особі Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» про визнання недійсними додаткових угод до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 позов керівника Ужгородської окружної прокуратури Ужгородської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» про визнання недійсними додаткових угод залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд виходив з того, що у Держаудитслужби відсутні передбачені законодавством повноваження на безпосереднє звернення до суду з позовом про визнання недійсними спірних правочинів, вчинення нею необхідних заходів у межах своїх повноважень з метою усунення порушень, виявлених під час моніторингу закупівлі, не підтримання вищевказаного позову прокуратури, а також те, що прокуратура та позивач, належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, не забезпечили явку своїх представників у призначене засідання, закінчення строків підготовчого провадження та наявність ряду невирішених питань щодо остаточного визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, заступник керівника Київської міської прокуратури 14.02.2022 звернувся безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022, справу №910/16994/21 повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції прийнято оскаржувану ухвалу з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до порушення норм процесуального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/16994/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16994/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі № 910/16994/21.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022) в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів і працівників апарату суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10,12 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статтею 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 2, 6 Європейської 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням Ради суддів України №9, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, розпоряджень Ради оборони міста Києва, зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом у період з 24.02.2022 по 31.03.2022.

Надалі Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022 та від 17.05.2022 № 341/2022 продовжувався строк запровадженого воєнного стану, зокрема, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/16994/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 поновлено заступнику керівника Київської міської прокуратури пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 27.01.2022, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022, розгляд справи призначено на 21.07.2022.

Крім того, роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом семи днів з дня вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Сторони не скористалися своїм правом на подання відзиву.

У судове засідання 21.07.2022 з`явився прокурор.

Представники Західного офісу Держаудитслужби та Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» у судове засідання 21.07.2022 не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку із відсутністю фінансування видатків, які передбачені на поштову кореспонденцію у Північному апеляційному господарському суді, ухвала суду від 30.05.2022 надіслана Західному офісу Держаудитслужби через систему «Електронний суд», а Товариству з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» за офіційною електронною адресою, яка наявна в матеріалах справи - .

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 27.01.2022 у справі №910/16994/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про залишення позову прокурора без розгляду слід скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 прийнято позовну заяву Прокурора в інтересах держави в особі Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест» про визнання недійсними додаткових угод до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.11.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 підготовче засідання відкладено на 23.12.2021.

23.12.2021 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали, зокрема, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, а також оголосив перерву в підготовчому засіданні до 20.01.2022.

У підготовче засідання 20.01.2022 з`явилися прокурор, представник позивача не з`явився, що вбачається з протоколу судового засідання від 20.01.2022 (а.с.199),

У підготовчому засіданні 20.01.2021 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 27.01.2022.

В матеріалах справи також наявна розписка про повідомлення учасників справи про дату наступного судового засідання - 27.01.2022, в якій зокрема розписався прокурор Синюк І.А (а.с. 201).

Також в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідно до якого Західний офіс Держаудитслужби 28.01.2022 отримало увалу Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 - (а.с. 202а).

26.01.2022 через загальний відділ діловодства суду від Київської міської прокуратури надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з хворобою та зайнятістю прокурорів відділу Київської міської прокуратури.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 позовну заяву керівника Ужгородської окружної прокуратури Ужгородської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби залишено без розгляду на підставі пунктів 2, 4 частини 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

При цьому, ч. 1 ст. 8 названого Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Конституційне право на судовий захист передбачає, як невід`ємну частину такого захисту, можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Щодо залишення позову прокурора без розгляду на підставі п. 2 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів зазначає наступне.

У ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України встановлено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (аналогічні висновки, викладено у п.п. 6.21, 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, у п.п. 4.19, 4.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, у п. 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

У судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (п. 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

За п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1- 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Системне тлумачення положень ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

У п. 54 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора необхідно вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Проте процедура, передбачена абз. 3, 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Тобто залишення позову прокурора без розгляду після відкриття провадження у справі стосується виключно випадків, коли прокурор правильно визначив орган, уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах в обраний прокурором спосіб, проте не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі цього органу в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 925/1214/19).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (п. 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

За своєю правовою природою залишення позову без розгляду, що унормовано ст. 226 ГПК України, є відмовою суду розглянути звернення особи про захист її порушеного права (позов) внаслідок визначених указаною статтею недоліків або дій цієї особи. Наведений у ст. 226 ГПК України перелік підстав для залишення позову без розгляду є вичерпним.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Однак, прийшовши до висновку про залишення позовної заяви прокурора без розгляду, зокрема, на підставі п.2 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції не встановив відсутність підстав для представництва інтересів держави в особі Західного офісу Держаудитслужби в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому, суд першої інстанції вказав, що між сторонами було усунуто порушення про які вказував прокурор у позові, шляхом укладення 20 травня 2021 року додаткової угоди № 6, якою припинено дію попередніх додаткових угод до основного договору.

Тобто усунувши порушення, які були допущенні в додаткових угодах (істотні умови), Держаудитслужба вчинила необхідні заходи в межах своїх повноважень, наданих законодавством України.

Проте, місцевим господарським судом не враховано, що у разі відсутності предмету спору, такі обставини мають процесуальні наслідки, а саме закриття провадження у справі, а не залишення позову прокурора без розгляду на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Щодо залишення позову прокурора на підставі п.4 ч. 1ст. 226 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваної ухвали, вбачається, що ще однією підставою для залишення позовної заяви без розгляду стало те, що прокурор та позивач не з`явилися у підготовче засідання, яке було призначено на 27.01.2022.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19 дійшла висновку, що обов`язковими умовами для застосування передбачених п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

За змістом статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом, для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

За змістом частин 5, 10, 11 статті 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення в повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України).

Як зазначено у пункті 42 постанови Верховного Суду від 02.08.2021 у справі № 914/1191/20, день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення (зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 205/1129/19).

Як свідчать матеріали справи, ухвала Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 була надіслана позивачу в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Залишаючи позов без розгляду, Господарський суд міста Києва в оскаржуваній ухвалі зазначив, що позивач та прокурор про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що станом на момент винесення ухвали Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме, ухвали суду від 20.01.2021 на адресу суду не повернулося, про що свідчить відбиток штемпеля вхідної кореспонденції суду від 10.02.2022 на повідомленні про вручення (а.с. 202а).

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що з повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 Західний офіс Держаудитслужби отримало 28.01.2022 на наступний день після винесення ухвали про залишення позову без розгляду. Отже, отримання позивачем 28.01.2022 ухвали про відкладення розгляду справи на 27.01.2021 свідчить про неналежне повідомлення позивача про час, дату та місце підготовчого засідання.

Відтак, з огляду на положення чинного процесуального законодавства колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд не дотримався вимог господарського процесуального законодавства щодо належного повідомлення учасника справи позивача, тобто, не переконався чи повідомлений останній належним чином.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на те, що прокурором до початку підготовчого засідання подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваної ухвали та звукозапису підготовчого засідання від 27.01.2022 вбачається, що відповідне клопотання не було розглянуто судом першої інстанції по суті викладених в ньому підстав неявки прокурора у підготовче засідання, тобто не з`ясовано судом причини неявки заявника враховуючи, що від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності, що передбачено приписами п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки місцевим господарським судом не було розглянуто клопотання про відкладення розгляду справи, в якому було наведено підстави неявки прокурора, відправка якого (клопотання) була здійснена останнім до судового засідання, а також неналежне повідомлення позивача про час, дату та місце підготовчого судового засідання, ухвалення рішення про залишення позову без розгляду є передчасним у даній справі, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Згідно п. 6 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що місцевий господарський суд припустився порушення приписів Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/16994/21 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/16994/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/16994/21 скасувати.

3. Матеріали справи №910/16994/21 повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано після виходу судді з відпустки - 07.09.2022.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала