ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/324/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Овчар А.С.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Міст Експрес (вул. Зелена, буд. 147, м. Львів, 79035)

до відповідача: Приватного підприємства Бостардо (вул. Кубейська, буд. 23, с. Кубей, Болградський р-н, Одеська обл.,68720)

про стягнення 96973,63 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: П`ятигорець І.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Міст Експрес звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства Бостардо, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі 96973,63 грн, з яких: основний борг в сумі 85290,16 грн; пеню в сумі 7697,14 грн; втрати від інфляції в сумі 2584,30 грн; 3% річних в сумі 1402,03 грн.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилання відправлень масою, понад 30 кг від 12.06.2020 №OD-1000663, в частині здійснення повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг у період вересень 2020 року квітень 2021 року.

25.05.2022 від відповідача до суду надійшла заява (а.с.164-180, т.1), в якій останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з тим, що відповідач не визнає обставину виконання позивачем послуг у спірному періоді, що підтверджується відсутністю підпису відповідача на поданих позивачем актах наданих послуг.

27.06.2022 позивачем були подані до суду письмові пояснення (а.с.190-196, т.1), в яких останній наголосив на тому, що акти здачі-прийняття робіт разом з рахунками на оплату по спірному періоду надсилались відповідачу у спосіб погоджений в договорі, а саме за допомогою сервісу електронного документообігу «M.E.DOC» та додатково засобами поштового зв`язку. Оскільки відповідач після отримання актів не надав письмових заперечень щодо наданих послуг, а тому з урахуванням умов договору послуги вважаються такими, що прийняті відповідачем без зауважень. З урахуваннях цих обставин та враховуючи, що відповідач не сплатив кошти за наданні позивачем послуги, останній наполягає на задоволенні позову в повному обсязі.

18.07.2022 відповідачем було подано до суду заяву (а.с.207-208, т.1), в якій останній просив суд: викликати та допитати в якості свідка регіонального представника позивача по Одеській області Артема; зобов`язати позивача надати суду докази щодо вантажу, напрямку перевезення та отримувача по яким здійснювалось надання послуг у спірних правовідносинах; у задоволенні позову відмовити повністю. У вказаній заяві відповідач заперечує обставину отримання актів та рахунків за допомогою програми «M.E.DOC», проте відповідач визнав, що вказані документи ним були отримані поштою, проте відповідач не підписав акти, оскільки він не визнає обставини виконання позивачем послуг на спірну суму. Крім цього відповідач звертає увагу суду, що договір між сторонами не підписаний, печатка, проставлена на договорі, використовується для супровідних документів, а не для укладення договорів, при цьому договір містить факсимільний підпис директора ПП «Бостардо», а з боку позивача не підписаний взагалі. Як наголошує відповідач, з умовами договору він ознайомився лише після відкриття провадження у цій справі. Також відповідач зауважив, що документи на оплату за надані послуги у спірному періоді позивачем були направлені відповідачу з порушенням умов п.5.2. За результатом розгляду клопотань відповідача про виклик свідка та витребування доказів судом у судовому засіданні 18.07.2022 було постановлено протокольну ухвалу про відмову у їх задоволенні з проголошенням мотивів суду відповідно до ч.10 ст. 240 ГПК України.

У поданих до суду 04.08.2022 письмових поясненнях (а.с.1-14, т.2) позивач наполягає на обґрунтованості заявлених до відповідача вимог та, з урахуванням висловлених відповідачем заперечень щодо не укладення договору, позивач звертає увагу суду, що відповідач надав позивачу гарантійних лист щодо виконання зобов`язань по договору, а також здійснював часткову оплату з посиланням у призначенні платежу реквізитів цього договору.

08.08.2022 відповідачем було подано до суду клопотання про витребування доказів (а.с.18-19, т.2), в якому він просив суд витребувати у позивача вантажні декларації, оформлені замовником за договором, та товарно-транспортні накладні щодо здійснених відправлень. За переконанням позивача, вказані документи необхідно дослідити з метою з`ясування наявності у позивача підстав для надання послуг у спірному періоді. За результатом розгляду цього клопотання судом у судовому засіданні 08.08.2022 було постановлено протокольну ухвалу про відмову у його задоволенні з викладенням мотивів суду відповідно до ч.10 ст.240 ГПК України.

22.08.2022 відповідачем були подані до суду письмові заперечення (а.с.33-37, т.2), в яких він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, наголошуючи, що: позивач не довів належними доказами обставину надання послуг на спірну суму; наданий позивач договір містить факсимільний підпис відповідача, а наявний у розпорядженні відповідача примірник договору не містить обов`язкових реквізитів: номеру договору, дату укладення, підпису уповноваженої особи позивача та його печатки; позивачем не надано доказів здійснення відповідачем замовлення послуг у спірному періоді; надані позивачем специфікації не містять підпису відповідача; акти наданих послуг у спірному періоді позивачем були направлені з порушенням умов п.5.2. договору та отримані відповідачем лише у травні 2021 року; відповідачем акти не підписані, а тому обставина виконання послуг позивачем не доведена; наявний у справі гарантійний лист не є належним доказом, оскільки відповідач не входить до переліку осіб, зазначених у ст.546 ЦК України. Крім цього, у вказаних письмових запереченнях відповідачем заявлено клопотання про застосування судом до вимог позивача про стягнення пені строку позовної давності.

26.08.2022 позивачем були подані письмові пояснення на заперечення відповідача (а.с.47-55, т.2), в яких останній наполягає на тому, що договір між сторонами був укладений, містить всі істотні умови та виконувався відповідачем шляхом здійснення часткової оплати. Щодо гарантійного листа, який міститься в матеріалах справи, позивач зауважив, що його зміст свідчить, в першу чергу, про визнання відповідачем боргу за договором. З урахуванням всіх наданих під час розгляду справи пояснень позивач підтримує позов та просить суд його задовольнити.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні представник позивача не був присутнім, проте неодноразово звертався до суду з клопотаннями про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити позивачу у його задоволенні.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Міст Експрес було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/324/22; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "10" березня 2022 о 12:30.

Розгляд справи у судовому засіданні "10" березня 2022 о 12:30 не відбувся, у зв`язку з запровадженням з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, а також з урахуванням рішення зборів суддів Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2022 року, оформленого протоколом №916-1/2022, яким, зокрема, з метою забезпечення безпеки працівників та відвідувачів суду рекомендовано суддям з 24 лютого 2022 року, як тимчасовий захід, зняти з розгляду призначені справи.

Враховуючи, що рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 14 березня 2022 року, оформленого протоколом №916-2/2022, рекомендовано суддям Господарського суду Одеської області з 14.03.2022 продовжити розгляд справ, раніше знятих з розгляду, ухвалою суду від 24.03.2022 судове засідання у цій справі було призначено на 28 квітня 2022 о 15:30.

Ухвалою суду від 21.04.2022 судом було забезпечено участь представника позивача під час розгляду справи у судових засіданнях в режимі відеоконференції відповідно до ст.197 ГПК України.

Під час розгляду справи судом оголошувались протокольні перерви у судових засіданнях: 28.04.2022 до 30 травня 2022 о 12:45; 30.05.2022 до 27 червня 2022 о 12:00; 27.06.2022 до 18 липня 2022 о 14:00; 18.07.2022 до 08 серпня 2022 о 12:00; 08.08.2022 до 22 серпня 2022 о 12:45; 22.08.2022 до 31 серпня 2022 о 16:00.

У судовому засіданні 31.08.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

12.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Міст Експрес (виконавець) та Приватним підприємством Бостардо (замовник) був укладений договір про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилення відправлень масою, понад 30 кг №OD-1000663 (а.с.17-18, т.1; далі - договір), який містить підписи сторін, згідно з яким виконавець зобов`язався надати замовнику послугу поштового зв`язку, в тому числі пересилання відправлень масою понад 30 кг (далі послуга) одержувачу, а також інші супутні, визначені цим договором послуги, а замовник зобов`язався сплатити виконавцеві за надану послугу обумовлену платню.

Відповідно до п.4.1. договору виконавець зобов`язується: організовувати приймання відправлення для доставки за адресою відправника або через мережу пунктів обслуговування клієнтів виконавця; організовувати для замовника доставку відправлення одержувачу відповідно до належним чином оформлених замовником супровідних документів на відправлення, а саме: вантажної декларації; організовувати доставку та вручення відправлення одержувачу через мережу пунктів обслуговування клієнтів виконавця або на умовах «адресної доставки» відповідно до встановлених виконавцем строків.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що вартість послуг (тарифи) визначається прайс-листом виконавця, який діє на момент передачі відправлення для доставки, що розміщений в мережі Інтернет на сайті ua.meest.com.

Згідно з п.5.2. договору оплата проводиться замовником шляхом переказу коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5-ти робочих днів з моменту надсилання замовнику документів на оплату: рахунку та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за допомогою: електронної пошти, сервісу M.E.DOC, Вчасно, Е-Dос чи іншого обраного сервісу або за допомогою засобів поштового зв`язку чи кур`єрської доставки. У випадку надсилання документів на оплату за допомогою засобів поштового зв`язку, оплата проводиться замовником протягом 5-ти робочих днів з моменту відправлення таких документів. Документи на оплату за надані послуги виставляються виконавцем один раз на тиждень. Якщо останній день платіжного періоду припадає на не банківський день, тоді останнім днем платіжного періоду вважається наступний робочий день.

У п.5.3. договору сторони узгодили, що підписання надісланих в порядку п.5.2. договору актів здачі-приймання робіт (надання послуг) здійснюється шляхом накладення електронного цифрового підпису в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис» або шляхом підписання оригіналів отриманих документів. Підписання замовником документів ЕЦП за допомогою відповідного сервісу свідчить про підписання їх належною та уповноваженою особою від імені замовника. Сторони узгодили, що дата зазначена у рахунку та акті здачі-приймання робіт (надання послуг) вважається датою отримання замовником даних документів факсимільним або електронним зв`язком, або датою (час), що визначається відповідним сервісом, яку сторони безспірно визнають та не оспорюватимуть. Кожна сторона зобов`язана самостійно за власний рахунок забезпечувати себе програмно-технічними засобами, в т.ч. ключами електронного цифрового підпису з можливістю підписання документів із додаванням позначки часу та навчання відповідальних працівників роботи із відповідним сервісом обміну юридично значимими документами між замовником та виконавцем, та їх підписання електронним цифровим підписом. По факту отримання надісланих виконавцем за допомогою електронної пошти, сервісу M.E.DOC, Вчасно, Е-Dос чи іншого обраного сервісу або за допомогою засобів поштового зв`язку чи кур`єрської доставки актів здачі-приймання робіт (надання послуг), замовник зобов`язується в строк у 3 робочих днів з дня надсилання підписати вказані документи з накладанням ЕЦП уповноваженої особи та печатки з додаванням позначки часу чи підписати власноручно отримані оригінали або надати письмове заперечення. У випадку ненадання виконавцю письмових заперечень чи ненадання виконавцю підписаного акту здачі-приймання робіт (надання послуг) у вказаний триденний строк такий акт здачі-приймання робіт (надання послуг) вважається узгодженим сторонами, а послуги такими, що надані виконавцем у повному обсязі та належної якості. Сторони визнають, що рахунки, специфікації, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) отримані за цим договором, надіслані через відповідні сервіси складені згідно чинного законодавства про електронні документи, електронний документообіг та електронний цифровий підпис, із заповненням всіх обов`язкових реквізитів первинних документів з накладанням електронного цифрового підпису уповноваженої особи та печатки з додаванням позначки часу, є оригіналами документів. Сторони безспірно визнають юридичну силу та факт отримання і надання послуг за електронними документами, направленими, підписаними ЕЦП і визнають їх рівнозначними документам на паперових носіях, підписаним власноручним підписом.

Згідно з п.6.2. договору у випадку прострочення платежу за надані послуги замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Розділом 8 договору передбачено, що договір діє до 31.12.2021. Кожна із сторін має право достроково розірвати цей договір, попередивши іншу сторону за 10 календарних днів до дати розірвання. Якщо за 10 календарних днів до закінчення дії цього договору жодна із сторін не заявить про свій намір припинити його дію то договір автоматично вважатиметься продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік, за винятком укладених до нього додатків, умови яких узгоджуються сторонами на наступний період додатково. Підписуючи даний договір замовник підтверджує, що ознайомився та погоджується з стандартними умовами сервісу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес», що розміщуються на сайті виконавця ua.meest.com. У випадку зміни електронної адреси, Viber чи інших реквізитів, зазначених у цьому договорі, сторона, в якої відбулись такі зміни, зобов`язана повідомити іншу сторону у строк протягом двох календарних днів.

На підтвердження обставини щодо забезпечення позивачем програмно-технічними засобами комп`ютерної програми «M.E.DOC» останній надав до матеріалів справи докази щодо укладення та виконання між позивачем та ТОВ «Бізнес-Баланс» договору від 07.04.2020 №МЕД-36152228 щодо придбання позивачем прав на використання вищевказаної програми (а.с.20-29, т.1).

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем було надано відповідачу у період червень 2020 року квітень 2021 року послуги по доставці відправлень на загальну суму 210290,16 грн, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи було долучено відповідно акти здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с.36-63, т.1; а.с.52-55, т.2), які не місять підпису відповідача, як і не містять мотивованої відмови останнього щодо їх підписання. За отримані від позивача послуги відповідач розрахувався частково, сплативши позивачу кошти в загальному розмірі 125000,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.92-96, т.1), за якими оплата здійснювалась відповідачем у період грудень 2020 року лютий 2021 року з призначенням платежу «оплата згідно договору №OD-1000663».

З урахуванням вищевикладеного, станом на час вирішення спору судом, не сплаченими з боку відповідача залишають послуги на загальну суму 85290,16 грн, надані за актами здачі-приймання робіт (надання послуг): від 30.09.2020 №42500 частково на суму 1200,68 грн з наданих послуг на суму 39489,00 грн; від 31.10.2020 №48072 на суму 22837,50 грн; від 30.11.2020 №54113 на суму 13614,74 грн; від 31.12.2020 №59747 на суму 19912,50 грн; від 30.01.2021 №6179 на суму 24268,64 грн; від 28.02.2021 №5224 на суму 2171,75 грн; від 30.04.2021 №29046 на суму 1284,35 грн.

Як пояснює позивач, вищевказані акти разом з рахунками позивачем направлялись відповідачу для підписання та здійснення оплати за допомогою комп`ютерної програми «M.E.DOC», при цьому, як встановлено судом, наявні у справі докази, що сформовані сервісом «M.E.DOC», свідчать про те, що за допомогою цієї системи всі вищевказані акти та рахунки були доставлені в електронній формі відповідачу 04.06.2021. Відповідач обставину отримання рахунків та актів у електронному вигляді заперечує.

Між цим, як вбачається з матеріалів справи (а.с.19, т.1; а.с.11, т.2), відповідачем було направлено позивачу електронною поштою гарантійний лист від 23.04.2021 №6, в якому ПП «Бостардо» гарантувало позивачу здійснити повну оплату у розмірі 84005,81 грн за отримані послуги по доставці відправлень згідно договору від 12.06.2020 №OD-1000663 та згідно з актами наданих послуг: від 31.10.2020 №ІНФ00048072 на суму 22837,50 грн; від 30.11.2020 № ІНФ00054113 на суму 13614,74 грн; від 31.12.2020 № ІНФ00059747 на суму 19912,50 грн; від 30.01.2021 № ІНФ0006179 на суму 24268,64 грн; від 28.02.2021 № ІНФ0005224 на суму 2171,75 грн.

Під час розгляду справи відповідач обставину складення та направлення позивачу засобами електронної пошти вищевказаного гарантійного листа не заперечує, а заперечення останнього щодо належності вказаного документу як доказу у справі ґрунтуються лише на тому, що відповідач не входить до переліку осіб, зазначених у ст.546 ЦК України.

Так, приймаючи до уваги, що відповідач в повному обсязі не сплатив вартість наданих позивачем послуг, позивач засобами поштового зв`язку 18.05.2021 направив на адресу відповідача претензію про погашення заборгованості від 22.04.2021 №0 (а.с.30-33, т.1), в якій позивач вимагав погасити заборгованість за договором в розмірі 84005,81 грн. У вказаній претензії позивач зазначає про повторне направлення на адресу відповідача документів для проведення оплати, а саме актів та рахунків по наданим послугам у період жовтень 2020 року лютий 2021 року. Про направлення актів разом з претензією свідчать також дані в описі вкладення до цінного листа.

Як вбачається з наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.34, т.1), вищевказану претензію відповідач отримав 21.05.2021, при цьому відповідачем визнається як обставина щодо отримання актів поштою у травні 2021 року, так і обставина щодо направлення позивачем цієї кореспонденції 18.05.2021.

Далі, позивач звернувся до відповідача з претензією від 30.11.2021 №2 (а.с.35, т.1), в якій позивач вимагав погасити борг в розмірі 85290,16 грн та зазначив про повторне направлення разом з претензією документів для здійснення оплати, а саме актів та рахунків за надані послуги у період вересень 2020 року квітень 2021 року. Доказів щодо відправки позивачем цієї претензії матеріали справи не містять.

Як встановлено судом, відповідачем акти за вересень 2020 року квітень 2021 року не підписані, при цьому в матеріалах справи відсутні докази щодо складення відповідачем та направлення позивачу письмових заперечень до актів та / або наданих у спірному періоді послуг.

Крім цього, на підтвердження обставини надання послуг на спірну суму, позивачем додатково долучено до матеріалів справи: специфікації послуг перевезень за договором, які не містять підпису відповідача (а.с.64-70, т.1); подані позивачем та зареєстровані податковими органами податкові декларації щодо здійснених господарських операцій по спірним послугам (а.с.71-91, т.1); картка рахунку по наданим послугам відповідачу за договором (а.с.97, т.1); акт звірки взаєморозрахунків, який підписаний лише позивачем та не містить підпису відповідача (а.с.98, т.1).

Водночас, на підтвердження своїх заперечень відповідач сам долучив до справи копії актів за період жовтень 2020 року квітень 2021 року, які сформовані позивачем як з накладенням підпису директора позивача власноруч, так і шляхом проставлення електронного цифрового підпису (а.с.166-177, т.1).

Інших доказів по суті спірних правовідносин сторін матеріали справи не містять.

Отже, оскільки відповідачем не було в повному обсязі оплачено надані позивачем послуги, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав. Водночас, окрім основного боргу в сумі 85290,16 грн, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 7697,14 грн, втрати від інфляції в сумі 2584,30 грн та 3% річних в сумі 1402,03 грн. Розрахунки спірних сум позивачем здійснено по кожному акту окремо (а.с.6-11, т.1) за період: пеню та 3% річних з 14.06.2021 по 30.12.2021; інфляційних втрат за період червень 2021 року листопад 2021 року.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 181 ГПК України (в редакції, чинній станом на 12.06.2020) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

За статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

За змістом ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 79 ГПК України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позиція суду

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього заборгованості за договором про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилення відправлень масою, понад 30 кг від 12.06.2020 №OD-1000663 в сумі 85290,16 грн, а також нарахованих позивачем та заявлених до стягнення пені в сумі 7697,14 грн, втрат від інфляції в сумі 2584,30 грн та 3% річних в сумі 1402,03 грн.

Дослідивши наявні у справі докази та пояснення сторін, суд вважає, що встановлені під час розгляду справи обставини цілком дозволяють дійти висновку, що позивачем доведена обставина надання відповідачу послуг за договором на суму 85290,16 грн, а тому враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем спірної заборгованості, позов позивача в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Водночас, вирішуючи питання щодо заперечень відповідача, викладених під час розгляду справи, суд виходить з такого.

Так, під час розгляду справи відповідач наголошував на недоведеності позивачем обставин щодо укладення договору між сторонами. Між цим, як було встановлено судом, у період грудень 2020 року лютий 2021 року відповідач перераховував на користь позивача кошти з вказанням у призначенні платежу реквізиту договору, а також посилався на договір у гарантійному листі від 23.04.2021 №6, факт підписання якого відповідачем не заперечений. Крім цього, у поданих до суду письмових запереченнях відповідач зазначив (а.с.34, т.2), що наявний у його розпорядженні примірник договору не містить обов`язкових реквізитів, як-то: номер договору, дату його укладення, підпису позивача, разом з цим відповідач не зазначив, яким чином твердження останнього щодо не укладення договору співвідносяться з тим, що у його розпорядженні є примірник договору, а також не вказав обставин проведення часткової оплати по договору. Щодо посилань відповідача на обставину факсимільного підпису директора ПП «Бастардо» на договорі суд зауважує, що ці твердження також не підтверджені жодним доказом, в той же час, під час розгляду справи відповідачем не заявлялось суду клопотань щодо проведення експертизи із зазначеного питання.

Між цим, у постанові від 15.07.2022 у справі №921/184/21 Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зробив висновок, що фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем в межах цієї справи не спростована обставина укладення між сторонами договору про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилення відправлень масою, понад 30 кг від 12.06.2020 №OD-1000663, а тому заявлення позивачем вимог до відповідача за цим договором є цілком правомірним та обґрунтованим.

Крім цього, судом не приймаються заперечення відповідача щодо не доведення позивачем обставини надання послуг на спірну суму, у зв`язку з не підписанням відповідачем актів приймання-передачі послуг, з огляду на таке. Так, умовами договору сторони погодили декілька варіантів направлення позивачем відповідачу актів та рахунків: за допомогою електронної пошти, сервісу M.E.DOC, Вчасно, Е-Dос чи іншого обраного сервісу або за допомогою засобів поштового зв`язку чи кур`єрської доставки. З наявних у справі доказів вбачається, що з приводу направлення / отримання актів свідчать такі обставини та докази: сформовані електронним сервісом довідки свідчать, що в системі M.E.DOC акти відповідач отримав 04.06.2021; претензії позивача та докази їх направлення свідчать, що позивач направляв відповідачу акти 18.05.2021, а відповідач їх отримав 21.05.2021; гарантійний лист відповідача від 23.04.2021 № свідчить про те, що станом на 23.04.2021 у розпорядженні відповідача вже були акти за виконані послуги за період жовтень 2020 лютий 2021. Більше того, сам відповідач долучив до справи примірники не підписаних зі свого боку, натомість з підписом позивача, актів за вересень 2020 квітень 2021, при цьому як з проставленим директором позивача підписом власноруч, так і направлених в електронному вигляді з накладення електронного цифрового підпису (а.с.166-177, т.1). Тобто твердження відповідача щодо неотримання ним актів в електронній формі не співвідносяться з тими доказами, які подає сам відповідач.

Отже, оскільки з матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідач отримав акти, проте не направив позивачу письмові заперечення щодо наданих послуг у визначений в п. 5.3. договору строк, такі акти вважаються погодженими сторонами, а послуги такими, що надані позивачем у повному обсязі та належної якості.

Заперечення відповідача відносно неналежності як доказу гарантійного листа від 23.04.2021 №6 судом також відхиляються, оскільки сам відповідач визнає обставину підписання цього листа та його направлення позивачу, водночас у спірних відносинах гарантійний лист береться до уваги не як вид забезпечення виконання зобов`язання згідно з ст.546 ЦК України, а як доказ, що підтверджує обставину визнання самим відповідачем факту наявності заборгованості відповідно до договору та згідно з актами, реквізити яких відповідач сам зазначив.

За вищевказаних обставин, суд вважає, що поведінка відповідача як сторони зобов`язання є суперечливою, а вищевказані конклюдентні дії відповідача жодним чином не співвідносяться з доводами останнього щодо не укладення договору та неотримання послуг у спірному періоді. Отже, оскільки заперечення відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не спростовують подані позивачем докази, суд не знайшов підстав для відмови у задоволенні позову позивача в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором у сумі 85290,16 грн.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично отримані від позивача послуги суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, який наведений у позовній заяві, суд визнає його обґрунтованим та таким, що відповідає договору та вимогам законодавства. При цьому суд вважає, що визначення позивачем періоду нарахування інфляції та 3% річних з 14.06.2021 входить до періоду прострочення, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується повторне отримання відповідачем актів та рахунків разом з претензією від 22.04.2021 та електронною поштою 04.06.2021.

Між цим, суд вважає недоведеним визначений позивачем період нарахування пені з 14.06.2021 по 30.12.2021, з огляду на таке. Так, згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Умовами договору передбачений строк для здійснення оплати - протягом 5-ти робочих днів з моменту надсилання замовнику документів на оплату, а тому строк нарахування пені має бути обмеженим датою надсилання відповідних документів позивачем. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна достовірно встановити коли саме позивачем вперше було здійснено відправку актів та рахунків на адресу відповідача, адже у претензії від 22.04.2021 позивач відзначив, що акти направляються повторно, при цьому складений відповідачем гарантійний лист свідчить, що станом на 23.04.2021 акти та рахунки вже були у розпорядженні останнього. З урахуванням цих обставин суд дійшов висновку, що правомірним та справедливим буде нарахувати пеню в межах шести місяців від дат, в які були складені акти та рахунки, що відповідає абз. 3 п. 5.3. договору, оскільки іншого позивачем не доведено. З урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування судом здійснено перерахунок пені таким чином: по акту за грудень 2020 з 14.06.2021 по 30.06.2021; за січень 2021 з 14.06.2021 по 31.07.2021; за лютий 2021 з 14.06.2021 по 31.08.2021; за квітень 2021 з 14.06.2021 по 30.10.2021. По актам за вересень 2020 листопад 2020 нарахування пені не здійснюється, оскільки нарахування пені по цим актам закінчується до початку періоду розрахунку позивача. Здійснивши розрахунок пені таким чином судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 775,39 грн. При цьому підстави для застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені відсутні, оскільки з урахуванням положень п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строк для позовної давності для заявлення цих вимог не сплив.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Міст Експрес до Приватного підприємства Бостардо слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 85290,16 грн, пеню в сумі 775,39 грн, інфляційні нарахування в сумі 2584,30 грн та 3% річних в сумі 1402,03 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах: що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог та з відповідача слід стягнути на користь позивача 2303,92 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства Бостардо (вул. Кубейська, буд. 23, с. Кубей, Болградський р-н, Одеська обл., 68720, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Міст Експрес (вул. Зелена, буд. 147, м. Львів, 79035, ) борг в сумі 85290 /вісімдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто/грн 16 коп, пеню в сумі 775 /сімсот сімдесят п`ять/грн 39 коп, інфляційні нарахування в сумі 2584 /дві тисячі п`ятсот вісімдесят чотири/грн 30 коп, 3% річних в сумі 1402 /одну тисячу чотириста дві/грн 03 коп та судовий збір в сумі 2303 /дві тисячі триста три/грн 92 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2022 р.

Суддя Д.О. Бездоля