номер провадження справи 24/50/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 Справа № 908/774/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Вака В.С.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/774/22

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Гарант і Я (юридична адреса: вул. Городоцька, буд. 174, м. Львів, 79022, ідентифікаційний код 37317151),

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант (вул. Вересаєва, буд. 3, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 31154435)

про стягнення суми

за участю представників:

від позивача: Тимощук І.Г., адвокат, ордер № 1114624 від 03.08.2021

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області, через систему Електронний суд надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Гарант і Я до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант про стягнення страхового відшкодування в сумі 16742,70 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2022, наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/774/22 за правилами спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/50/22. Судове засідання для розгляду справи призначено на 20.06.2022.

14.06.2022 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 10.06.2022 № 999, в якому ТДВ «СК «Мотор-Гарант» не заперечив проти виплати суми страхового відшкодування у розмірі 16742,71 грн. Проте, зазначив що оскільки позивачем не були вжиті жодні методи щодо врегулювання спору мирним шляхом, а відповідач визнає майнові вимоги в повному обсязі, не призводить до затягування розгляду справи, не подає безпідставних тверджень або заперечень стосовно предмета спору, ТДВ «СК «Мотор-Гарант» заперечує проти покладання обов`язку в стягненні судових витрат з відповідача. Просить суд відмовити Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гарант і Я» в стягненні судових витрат з відповідача.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання 20.06.2022 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 889-05-21-03-203 від 11.11.2021 виплачено страхувальнику (потерпілій внаслідок ДТП особі) суму страхового відшкодування в розмірі 16742,71 грн у зв`язку з чим, позивач зазначає, що в силу положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» він набув право вимоги до відповідача (винної в ДТП особі) в межах здійсненої виплати. На підставі вказаних обставин позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16742,71 грн.

Відповідач позовні вимоги у розмірі 16742,71 грн визнав у повному обсязі, про що зазначив у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 14.06.2022. Пороте, просить суд . відмовити позивачу в стягненні судових витрат з відповідача.

В засіданні 20.06.2022 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

30.12.2021 о 15 год. 50 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВМW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , під часу руху скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВМW 535D», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «ВМW 535 D», д.н.з. НОМЕР_2 , який застрахований у ТДВ «Страхова компанія «Гарант і Я» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 889-05-21-03-203 від 11.11.2021 (надалі - Договір добровільного страхування) укладеного з гр. ОСОБА_2 .

Вищезазначена обставина підтверджується Електронним Європротоколом від 30.12.2021.

23.05.2022 ТЗДВ «СК «Гарант і Я» отримано заяву про виплату страхового відшкодування від власника засобу «ВМW 535 D», д.н.з. НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_2 , на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 889-05-21-03-203 від 11.11.2021, шляхом перерахування коштів на рахунок суб`єктів господарювання, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Згідно рахунку Фізичної особи - підприємця Пелещишин Ю.І. № 000000152 від 23.05.2022 на суму 36793,80 грн. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «ВМW 535 D», д.н.з. НОМЕР_2 склала 16742,71 грн.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ № 02 від 24.01.2022, складеного судовим експертом Вербовим В.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВМW 535 D», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 39060,44 грн, а вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля марки «ВМW 535 D», д.н.з. НОМЕР_2 становить 16742,70 грн.

У відповідності до положень ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

23.05.2022 ТДВ «СК «Гарант і Я» вищезазначене ДТП визнано страховим випадком, здійснено розрахунок суми страхового відшкодування по страховому випадку із автомобілем «ВМW 535 D», д.н.з. НОМЕР_2 та складено Страховий Акт № 121-22-03-05, відповідно до якого визначено суму страхового відшкодування в розмірі 16742,71 грн.

На підставі договору добровільного страхування і страхового акту, ТДВ «Страхова компанія «Гарант і Я», у відповідності до заяви Страхувальника, проведено виплату страхового відшкодування в сумі 16742,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 455 від 25.05.2022 суму 16742,71 грн.

Згідно інформації з Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВМW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ТДВ «СК «Мотор - Гарант» на підставі Договору (полісу) № 203585348.

Відтак, з огляду на виконання позивачем свого зобов`язання за Договором та виплату потерпілій особі страхового відшкодування, останній просить суд стягнути вказані кошти з відповідача, як особи відповідальної за спричинені збитки водієм автомобіля марки «ВМW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , за полісом № 203585348.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (відповідача) в розмірі 16742,71 грн у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено страхувальнику (на рахунок СПДФО ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у вказаному розмірі згідно платіжного доручення № 455 від 25.05.2022.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких вбачалося би за можливе встановити розмір франшизи на виконання вимог пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також в матеріалах справи відсутні докази виплати відповідачем на користь позивача суми страхового відшкодування та відповідно заперечення щодо заявлених позовних вимог, та докази щодо неправомірності заявленої позивачем до стягнення суми.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи те, що позивачем виплачено суму страхового відшкодування за шкоду спричинену страхувальником відповідача та з огляду на перехід до позивача права вимоги до відповідача в межах виплаченої суми, а також з огляду на відсутність з боку відповідача доводів на спростування позиції позивача, суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 16742,70 грн.

Стосовно тверджень відповідача, що позивачем не були вжиті жодні можливих способів досудового врегулювання майнового спору між сторонами, суд зазначає таке.

Заходи досудового врегулювання спору не є обов`язковими , оскільки відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З приписів вищезазначених норм не вбачається, що позивач має обов`язково звертатись до відповідача як страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування; натомість вищезазначеними статтями передбачено перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов`язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Вказану правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Не звернення до відповідача з вимогою не позбавляє позивача права пред`явити її шляхом подання позову до суду. (Постанова Верховного суду України (у складі колегії суддів Касаційного господарського суду) від 10.07.2018 у справі № 910/15182/17)

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі, і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

До початку розгляду справи по суті відповідач подав суду відзив на позовну заяву з якого слідує, що він визнає позов та просить відмовити позивачу у стягненні судових витрат з відповідача.

За змістом ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Судовий збір за розгляд позовних вимог у даній справі складає 2481,00 грн.

Отже позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50% сплаченого судового збору в розмірі 1240,50 грн. на підставі ухвали суду за відповідним клопотання позивача.

Решта витрат зі сплати судового збору, а саме - в розмірі 1240,50 грн. відповідно до положень статті 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Гарант і Я до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант про стягнення 16742,70 грн. страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант (вул. Вересаєва, буд. 3, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 31154435) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Гарант і Я (юридична адреса: вул. Городоцька, буд. 174, м. Львів, 79022, ідентифікаційний код 37317151) 16742 (шістнадцять тисяч сімсот сорок дві) грн 70 коп. страхового відшкодування та 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.09.2022.

Суддя Т.А. Азізбекян