ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. Справа№ 910/9584/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Руденко М.А.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Водолагін С.М.;

від відповідача: Гаркавенко І.Г.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Крамаренко Василя Анатолійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 року (повний текст складено 15.11.2021)

у справі №910/9584/21 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Фізичної особи підприємця Крамаренко Василя Анатолійовича

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Крамаренко Василь Анатолійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання вчинити дії, визначені п. 3.2 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а саме провести обстеження залізничної колії за адресою: АДРЕСА_1 та скласти відповідний акт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що звернувшись до відповідача із заявою №01-04-21 від 21.04.2021 щодо вчинення дій, відповідно до п. 3.2 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, позивачу було відмовлено у проведенні обстеження під`їзної колії та складенні акту, вважаючи відмову відповідача неправомірною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивач звертаючись до суду з цим позовом, в якому просить зобов`язати відповідача вчинити дії, визначені п. 3.2 Правил, на підтвердження своєї правової позиції не надав суду належних, допустимих та вірогідних доказів, які у свою чергу мали бути надані й відповідачу, а саме, документів, які підтверджують право власності позивача на залізничну під`їзну колію, в тому числі стрілку переводу № 92.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа підприємець Крамаренко Василь Анатолійович звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Києва від 03.11.2021 року у справі №910/9584/21 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, зазначаючи про ненадання позивачем доказів, які підтверджують право власності на залізничну під`їздну колію, в т.ч. стрілку переводу № 92, не врахував судових рішень у справі № 910/11877/16 від 26.09.2018, № 825/1918/13-а від 19.06.2013, № 927/923/18 від 18.01.2019, № 910/5229/19 від 06.02.2020, якими встановлено, що договір купівлі-продажу від 01.10.2010 є чинним та недійсним не визнавався. Крім того, за твердженням апелянта суд першої інстанції невірно застосував вимоги «Правил обслуговування залізничних колій», затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2020.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/9584/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Сітайло Л.Г., Андрієнко В.В.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/9584/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від13.12.2021 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Крамаренко Василя Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 року у справі №910/9584/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

На адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 15.02.2022.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1057/22 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Андрієнко В.В. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/9584/21 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Барсук М.А., судді Сітайло Л.Г., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Крамаренко Василя Анатолійовича на рішення Господарського суду Києва від 03.11.2021 року у справі №910/9584/21.

Позиції учасників справи

14.02.2022 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.10.2010 між Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Крамаренком Василем Анатолійовичем (позивач, покупець) укладено договір купівлі-продажу №2 (далі-договір), згідно умов якого продавець зобов`язується передати (продати), а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити (придбати) на умовах і протягом дії цього договору майно в кількості та за ціною, що зазначені у специфікації до даного договору, яка є його невід`ємною частиною (п.2.1).

Загальна вартість об`єкту продажу становить - 10 910,00 грн (п.2.2 договору).

Договір від імені продавця підписаний начальником бази Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва на підставі довіреності від 01.02.2010 №1, виданої самим же Крамаренком В.А., як начальником підприємства.

Положеннями п.3.1, 3.2 договору сторони погодили, що оплата вартості об`єкту продажу здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок продавця. Термін проведення покупцем оплати вартості об`єкту продажу триває до 31.12.2010.

Моментом переходу права власності на об`єкт продажу від продавця до покупця вважається дата підписання сторонами вищевказаного акту приймання-передачі (п.4.3 договору).

Продавець зобов`язується передати покупцеві протягом 5-ти календарних днів від дати укладення цього договору об`єкт продажу, а також необхідну технічну документацію на нього, а покупець зобов`язується прийняти обумовлений цим договором об`єкт продажу (п.п.5.1.1, 5.2.1 договору).

Договір набирає чинності від дати його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання ними своїх зобов`язань (п.9.1 договору).

Відповідно до специфікації №1 від 01.10.2010 до договору об`єктом продажу є під`їзна залізнична колія станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, що належить Підприємству "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва в кількості 594 погонних метри, в т.ч. стрілка переводу №92, №94. Загальна вартість об`єкту продажу за договором складає 10 910,00 грн.

На виконання умов договору між контрагентами підписано акт приймання-передачі майна.

В обґрунтування позову Фізична особа-підприємець Крамаренко Василь Анатолійович посилається на те, що він є власником майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Договору дарування № 541 від 03.04.2009, та під`їзної колії за вказаною адресою, на підставі Договору купівлі-продажу № 2 від 01.10.2010.

За твердженнями позивача, враховуючи намір займатися підприємницькою діяльністю, він звернувся до Акціонерного товариства "Українська залізниця" із заявою № 01-04-21 від 21.04.2021, в якій просив відповідача вчинити дії, визначені п. 3.2 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила), а саме провести спільно з позивачем обстеження залізничної колії за адресою: АДРЕСА_1 та скласти відповідний акт.

У відповідь на вказану заяву на адресу позивача надійшов лист відповідача №Нз-1-08/633 від 12.05.2021, яким, як зазначає позивач, відповідач фактично відмовив йому в проведенні обстеження під`їзної колії та складенні відповідного акта, як це передбачено п. 3.2 вказаних Правил.

За доводами позивача, відмова відповідача у проведенні обстеження під`їзної колії та складенні акта, яка мотивована ненаданням документів, визначених п. 3.3 Правил, є неправомірною і така бездіяльність відповідача створює позивачу перешкоди в реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність.

З огляду на вищенаведене, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить зобов`язати відповідача вчинити дії, визначені п. 3.2 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а саме провести обстеження залізничної колії за адресою: АДРЕСА_1 та скласти відповідний акт.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до загальних умов укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, визначених статтею 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями (частина перша статті 179 Господарського кодексу України). Частиною шостою цієї статті передбачено, що суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів.

Порядок укладення договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту регламентовано Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут).

Згідно з п. 71 Статуту взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Пунктом 2.1 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила) передбачено, що взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під`їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під`їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1, 2). Договори про подачу та забирання вагонів укладаються між залізницею і підприємствами, у разі обслуговування локомотивом залізниці під`їзних колій або окремих вантажних фронтів. Договори розробляються з урахуванням технології роботи під`їзної колії і технології роботи станції примикання, а у відповідних випадках - з урахуванням єдиних технологічних процесів.

Згідно з п. 3.1 Правил проект договору розробляється залізницею на підставі акта обстеження під`їзної колії (додаток 4).

Пунктом 3.2 Правил встановлено, що залізниця спільно з підприємством провадить обстеження під`їзної колії і її технічного оснащення. Результати обстеження оформлюються актом обстеження умов роботи на під`їзній колії і станції примикання, в якому вказуються всі дані про фактичний стан під`їзної колії, а саме: довжина під`їзної колії; площа ділянки землі (у кв. м.), зайнята під`їзною колією, і окремо - зайнята спорудами підприємства у смузі відведення; відстань, за яку повинна стягуватися плата за подачу та забирання вагонів; розмір та характер вантажообороту; спеціалізація складських площ; вантажні фронти; наявність вантажних машин і механізмів та їх паспортна потужність; наявність контрагентів тощо. Акт обстеження підписують уповноважені представники залізниці і підприємства не пізніше 10 днів з дати обстеження. У разі непогодження з даними, які внесено до акта обстеження, представник підприємства, який бере участь в обстеженні, зобов`язаний підписати акт і внести до нього свої мотивовані зауваження. Акт складається у двох примірниках, один з яких залишається у підприємства, другий - у залізниці. До акта обстеження власником під`їзної колії додається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії, масштабний план з нанесеним на ньому розташуванням вантажних фронтів і механізмів, а також технічний паспорт і поздовжній профіль колії.

Як передбачено п. 3.3 Правил, до укладення нового договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (договору про подачу та забирання вагонів) власник колії та його контрагенти зобов`язані надати залізниці копії Статуту підприємства, документів, які засвідчують право підприємницької діяльності, та документи, які підтверджують право власності на залізничну під`їзну колію.

Пункт 3.4 Правил визначає порядок оформлення договору про експлуатацію під`їзної колії та договору про подачу та забирання вагонів.

За доводами позивача, він є власником під`їзної колії, в тому числі зі стрілочними переводами № 92, № 94. Набуття права власності на стрілочний перевід № 92 обґрунтовується позивачем посиланням на Договір купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2, укладений між Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва (продавець) та позивачем (покупець), відповідно до якого продавець зобов`язався передати (продати), а покупець зобов`язався прийняти у власність та оплатити (придбати) на умовах і протягом дії договору майно в кількості та за ціною, що зазначені у Специфікації до цього договору, яка є невід`ємною його частиною. Відповідно до Специфікації від 01.10.2010 № 1 до вищезазначеного договору, об`єктом продажу є під`їзна залізнична колія при станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, що належить продавцю у кількості 594 погонних метрів, в тому числі стрілка переводу № 92, № 94.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між позивачем та відповідачем щодо прав на стрілочний перевід № 92 було розглянуто судами та винесено остаточне рішення у справі № 927/923/18.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі № 927/923/18, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019, у позові ФОП Крамаренка В.А. до АТ "Українська залізниця" про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме стрілочного переводу № 92, відмовлено.

Обґрунтовуючи відмову в позові ФОП Крамаренку В.А., судами встановлено, що позивачем не надано доказів, що Підприємство "Управління виробниче технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва було (чи стало в подальшому) власником спірного стрілочного переводу № 92, який передавався за Договором купівлі-продажу № 2 від 01.10.2010, та відповідно, мало право його продавати на момент укладення договору з позивачем.

На підтвердження права власності продавця на спірне майно суду надані лише фінансові звіти та оборотно-сальдові відомості по рахунку 10 продавця. Однак, ці документи є лише формою бухгалтерського та фінансового обліку, що визначають склад, вартість та обсяг фінансових зобов`язань підприємства на конкретну дату і не відображають підстав знаходження майна у його власності (володінні). Позивач не довів, що до нього за укладеним з Підприємством "Управління виробничо-технічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва Договором купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 перейшло право власності на спірне майно.

Постановою Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 927/923/18 рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 залишені без змін.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення у справі № 927/923/18, суд касаційної інстанції зауважив, що в силу імперативних приписів частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлений судовим рішенням у справі № 910/11877/16 факт належності саме ТОВ "Чернігівагрошляхбуд" спірного стрілочного переводу станом на дату укладення Договору купівлі-продажу від 01.10.2010 має преюдиціальне значення та не підлягає повторному доказуванню під час розгляду цієї справи зі спору між тими самими сторонами.

Зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/11877/16 вбачається, що при розгляді вказаної справи було досліджено Висновок експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 772/773/18-24 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 21.06.2018 за ухвалою суду від 15.01.2018 та встановлено, а апеляційним судом підтверджено, що на момент укладення Договору купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 стрілочний перевід № 92 належав ТОВ "Чернігівагрошляхбуд".

У листі ТОВ "Чернігівагрошляхбуд" від 26.03.2012 № 106 зазначено, що листом від 14.04.2011 № 120 вказане товариство надало згоду щодо передачі з його балансу на баланс залізниці стрілочного переводу № 92. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.11.2008 припинено провадження у справі № 4/1456/12/3/2 про банкрутство підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської корпорації агропромислового будівництва, затверджено звіт ліквідатора, копія якого додана як додаток до Технічного паспорта та відповідно до якого до ліквідаційної маси включено, але не реалізовано, залізничну колію 482 погонних метри.

За актом приймання-передачі майнових активів від 24.11.2008 ліквідатор підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Молчанов Ю.І. передав начальнику цього підприємства Крамаренку В.А. залізничну колію довжиною 482 погонних метри. Крім цього, на підставі пунктів 3, 5 Висновку експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №772/773/18-24 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 21.06.2018 з-поміж іншого встановлено, що на день укладення договору купівлі-продажу фактично Підприємство "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва обслуговувало під`їзну колію протяжністю - 431,9 п.м., початок під`їзної колії від стиків рамної рейки стріл № 94 (навпроти граничного стовпчика стрілочного переводу та до виїзних залізничних воріт).

Суд касаційної інстанції при розгляді справи № 927/923/18, перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, зазначив, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи відмову в задоволенні первісного позову, цілком правомірно виходив з ненадання покупцем і продавцем доказів на підтвердження того, що Підприємство "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва було чи стало у подальшому власником спірного стрілочного переводу, переданого за Договором купівлі-продажу від 01.10.2010, та, як наслідок, мало право продавати спірне майно на момент укладення договору з позивачем за первісним позовом, а також з недоведеності ФОП Крамаренком В.А. того, що до нього на підставі укладеного з вказаним підприємством договору перейшло право власності на спірне майно.

Аналогічні обставини (з урахуванням встановлених судами при розгляді вищевказаних справ преюдиціальних обставин) були встановлені судом і при розгляді справи №910/6161/20 за позовом ФОП Крамаренка В.А. до АТ "Українська залізниця" про зобов`язання вчинити визначені Правилами дії, спрямовані на укладення договору про подачу та забирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО "Південно-Західної залізниці".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/6161/20, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021, в позові ФОП Крамаренка В.А. до АТ "Українська залізниця" відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.07.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/6161/20 було залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з преамбулою та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказана правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/3055/18 та від 13.08.2019 у справі №910/11164/16.

Враховуючи ту обставину, що ФОП Крамаренко В.А. і АТ "Українська залізниця" брали участь у вказаних справах, встановлені судами обставини у справі № 910/11877/16, у справі № 927/923/18 та у справі № 910/6161/20, а саме стосовно того, що позивачем не підтверджено, що йому на праві власності належить під`їзна залізнична колія при станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, яку він придбав у Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва довжиною 594 погонних метрів, в тому числі стрілка переводу № 92, № 94, оскільки на час укладання Договору купівлі-продажу від 01.10.2010 № 2 продавцю не належала частина під`їзної залізничної колії - 162,1 метр, стрілочний перевід № 92, мають преюдиційне значення для розгляду цієї справи та не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 910/6161/20 також зазначено, що хоча рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі № 910/11877/16 і було встановлено обставини щодо належності саме ТОВ "Чернігівагрошляхбуд" спірного стрілочного переводу станом на дату укладення Договору купівлі-продажу від 01.10.2010, проте ФОП Крамаренко В.А. і АТ "Українська залізниця" приймали участь під час розгляду справи № 910/11877/16 і вказані обставини досліджувалися та встановлювалися судом саме в контексті надання оцінки аргументам сторін.

Наведеним спростовується як таке, що не відповідає дійсному змісту судових рішень у справі № 910/11877/16, твердження апелянта, що місцевий господарський суд не взяв до уваги факт належності ФОП Крамаренку В. А. спірного стрілочного переводу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2010, який (факт) нібито встановлено судовими рішеннями у справах № 910/11877/16 і № 825/1918/13-а та має преюдиціальне значення при вирішенні цього спору.

Суд зазначає, що у постанові Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 та ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2013 у справі №825/1918/13-а, не йдеться про встановлення обставини належності позивачу спірного стрілочного переводу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2010 як факту, що має преюдиціальне значення у розумінні положень ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, натомість у описовій частині зазначених судових рішень лише міститься констатація обставин укладення договору купівлі-продажу від 01.10.2010 між сторонами означеного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову є вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії, визначені п. 3.2 Правил, а саме провести обстеження залізничної колії за адресою: АДРЕСА_1 та скласти відповідний акт.

У постанові від 27.07.2021 у справі № 910/6161/20 Верховний Суд дійшов висновку, що в контексті позовних вимог і доводів позивача, обставини щодо того чи доведено належність йому вказаного майна є визначальними, оскільки судами попередніх інстанцій було встановлено ненадання позивачем таких доказів (документів), передбачених п. 3.3 Правил, відповідачу для укладення договору про подачу та забирання вагонів, зобов`язання укладення якого є предметом спору в цій справі.

У даному контексті колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звертаючись з даним позовом, який спрямований на укладення договору про подачу та збирання вагонів при станції Чернігів-Північний ДГТО "Південно-Західної залізниці", позивач не надав достовірних та вірогідних доказів, які у свою чергу повинні були бути надані й відповідачу відповідно до пункту 3.3 Правил, що підтверджують право власності ФОП Крамаренка В.А. на залізничну під`їзну колію, в тому числі стрілку переводу № 92, аніж тих, яким була надана правова оцінка при розгляді справ № 910/11877/16 та № 927/923/18.

Таким чином є вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що йому на праві власності належить залізнична під`їзна колія, в тому числі стрілка переводу №92, №94, у зв`язку з чим є слушними доводи відповідача про те, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом, намагається спростувати обставини, які встановлені судами при розгляді справ №910/11877/16, №927/923/18 та №910/6161/20.

Як зазначає апелянт, надання доказів на підтвердження права власності на залізничну під`їзну колію є необхідним лише у спорі за вимогою про зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір про подачу та забирання вагонів, натомість у цій справі позивачем заявлено вимогу про проведення обстеження вказаної колії та складення акту, відтак, на думку позивача, після його письмового звернення у довільній формі відповідач мав діяти у відповідності до п. 3.2 Правил, а вже потім вимагати від позивача документи, передбачені п. 3.3 Правил.

Проте, вказані доводи позивача правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки із системного аналізу пунктів 3.1 - 3.3 Правил слідує, що проект договору розробляється залізницею на підставі акта обстеження під`їзної колії, а документи, які підтверджують право власності на залізничну під`їзну колію, надаються до укладення договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (договору про подачу та забирання вагонів).

Відтак, обстеження під`їзної колії і її технічного оснащення, а також складення відповідного акту є складовою укладення між власником колії та залізницею договору про подачу та забирання вагонів.

На це вказує також назва розділу 3 вказаних Правил - Порядок укладання договорів про експлуатацію під`їзних колій і договорів про подачу та забирання вагонів, пунктом 3.2 якого врегульовано питання щодо обстеження колії та складення акта.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо розгляду питання про укладення договору про подачу та забирання вагонів при станції Чернігів-Північний, в тому числі щодо обстеження під`їзної колії і її технічного оснащення, а також складення відповідного акту, можливе лише за умови надання позивачем документів, необхідних для його укладення, є правомірними.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відтак, підставою для звернення до суду з позовом є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту, що й унормовано в положеннях статей 4 - 5 Господарського процесуального кодексу України.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як вбачається з пред`явленого позову, обраний позивачем спосіб захисту - зобов`язання відповідача провести обстеження залізничної колії та скласти відповідний акт за відсутності у позивача належних доказів на підтвердження права власності на вказану залізничну під`їзну колію не призведе до реального відновлення прав позивача, оскільки, як було вказано вище, відповідно до п. 3.3 Правил до укладення договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (договору про подачу та забирання вагонів) власник колії зобов`язаний надати залізниці документи, які підтверджують право власності на залізничну під`їзну колію.

У той же час, у судовому порядку при розгляді справ № 910/11877/16, № 927/923/18 та № 910/6161/20 було встановлено факт відсутності у позивача документів, які підтверджують його право власності на залізничну під`їзну колію, в тому числі стрілку переводу № 92.

А тому, оскільки позивач не довів, що він є власником стрілочного переводу №92 загальною вартістю, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, судом першої інстанції було правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 року у справі № 910/9584/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Крамаренко Василя Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі № 910/9584/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі № 910/9584/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/9584/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Л.Г. Сітайло

М.А. Руденко