ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/974/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Овчар А.С.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів, Київська обл., 08702)

до відповідачів: 1) Фізичної особи-підприємця Горошко Інни Миколаївни ( АДРЕСА_1 ) 2) фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

про стягнення 485417,14 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бохан С.О.;від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Горошко Інни Миколаївни та фізичної особи ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором поставки від 20.03.2019 №127/19-КД в загальному розмірі 485417,14 грн з яких: 101912,64 грн основного боргу, 84054,06 грн пені, 179170,73грн 36% річних, 46335,73грн інфляційних втрат та 73943,98 грн штрафу.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив обставину неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар за договором від 20.03.2019 №127/19-КД, за виконання яких поручився відповідач-2, уклавши з позивачем договір поруки від 20.03.2019 №П/127/19-КД.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги повністю підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідачі відзив на позов і жодних доказів суду не надали, у судові засідання під час розгляду справи не з`являлись, про час та місце судових засідань повідомлені належним чином (а.с.98-99, 111-112, 119-120, т.1), а отже справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішується судом за наявними матеріалами. При цьому суд зауважує, що відповідачі не повідомляли суду про наявність обставин, що перешкоджають їм прийняти участь у розгляді справи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України, або з інших підстав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.06.2022 позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/974/22; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27 червня 2022 о 16:00. Крім цього, вказаною ухвалою судом було задоволено клопотання представника позивача про його участь у засіданнях суду при розгляді цієї справи в режимі відеоконференції відповідно до ст.197 ГПК України.

Судове засідання 27.06.2022 о 16:00 не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, внаслідок чого всі працівники та відвідувачі суду 27.06.2022 з 15год.56хв. до 16год.23хв. перебували в укритті цивільного захисту адміністративної будівлі суду, про що складено відповідну довідку за підписом Голови суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27 червня 2022 було призначено судове засідання для розгляду цієї справи по суті на 18 липня 2022 о 12:00.

18 липня 2022 судом у судовому засіданні протокольною ухвалою було оголошено перерву в судовому засіданні до 16 серпня 2022 о 14:00.

У судовому засіданні 16.08.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

20.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Горошко Інною Миколаївною (покупець) був укладений договір поставки №127/19-КД (а.с.18-22, т.1; далі - договір), згідно з п.1.1. якого сторони домовились, що в строки, визначені цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Відповідно до п.2.1. договору загальна сума договору становить загальну вартість товару, визначену із врахуванням вимог п.п.2.2.-2.3. договору, що передається за цим договором та суму належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Вартість товару вказується у додатках до договору та у видаткових накладних, складених на підставі цього договору. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в додатках до договору. Вартість тари, упакування та маркування товару включена до ціни товару.

За умовами п.2.4. договору покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної із урахуванням вимог п.п.2.2.-2.3. у вигляді авансової частини та відстроченого платежу в розмірах, вказаних в додатку до договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному договорі або в рахунку на оплату вартості товару. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника, вказаного в тексті цього договору.

Згідно з п.п.2.6., 2.7. договору за користування товарним кредитом, якщо інше не передбачено додатком до договору, покупець оплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті покупцем. Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем та закінчується в день розрахунку покупцем за поставлений товар.

Відповідно до п.2.10. договору у випадку недостатності коштів, отриманих від покупця на виконання в повному обсязі його зобов`язань по цьому договору, постачальник має право провести зарахування коштів в наступному порядку: 1) в рахунок оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом, передбачених п.2.6. договору; 2) в рахунок сплати відсотків за неправомірне користування коштами та індексу інфляції в порядку, передбаченому п.7.2. (В) договору; 3) в рахунок сплати пені за кожен день прострочення, передбаченої п.7.2. (А) договору; 4) в рахунок сплати штрафу, передбаченого п. 7.2. (Б); 5) в рахунок оплати вартості (ціни) товару, пропорційно кожній номенклатурі неоплаченого товару; 6) в рахунок оплати різниці ціни товару, передбаченої п.2.2.3. договору.

Пунктом 2.11. договору передбачено, що відсотки за користування товарним кредитом нараховуються постачальником відповідно до п.2.6. договору. Щомісячно з 01 вересня поточного року або в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом. Даний акт надсилається постачальником на адресу покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов`язується підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі, якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару і зараховується постачальником відповідно до вимог п.2.10.

За умовами п/п 3.2.1. п.3.2. договору покупець зобов`язаний, зокрема, провести оплату за товар та сплатити відсотки за користування товарним кредитом з дотриманням порядку та термінів, передбачених п.2. договору та додатку до договору.

Відповідно до п.5.1. договору господарські зобов`язання сторін цього договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім обов`язків покупця по виконанню грошових зобов`язань за договором та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар та по штрафним санкціям - до повного їх виконання.

Згідно з п.7.2. договору у випадках порушення умов даного договору постачальник має право притягнути покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором. За порушення даних умов договору покупець: сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобов`язання; у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася в наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання; сплачує на користь постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України).

У п.7.3. договору, керуючись ст.259 ЦК України, сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобов`язанням (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі договору, до 3 років. Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Водночас, 20.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (кредитор), Фізичною особою-підприємцем Горошко Інною Миколаївною (боржник) та фізичною особою ОСОБА_1 (поручитель) був укладений договір поруки №П/127/19-КД (а.с.60-61, т.1; далі - договір поруки).

Відповідно до п.п.1.1., 1.2. договору поруки в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником всіх грошових зобов`язань за договором, передбаченим п.2 цього договору (далі - основний договір). У випадку порушення боржником обов`язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з п.п.2.1., 2.2. договору поруки основним договором в цьому договорі розуміється договір поставки від 20.03.2019 №127/19-КД, укладений між кредитором (в основному договорі - постачальник) та боржником (в основному договорі - покупець). Строк дії основного договору становить один рік з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім зобов`язань покупця по виконанню грошових зобов`язань та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар та по штрафним санкція - до повного виконання.

За умовами п.п.3.1., 3.2., 3.3. договору поруки передбачений цим договором обов`язок поручителя перед кредитором обмежується сумою зобов`язання боржника за основним договором. Підписанням цього договору поруки поручитель, без додаткового повідомлення поручителя та без укладення окремої згоди, надає безумовну згоду на те, що у випадку збільшення обсягу обов`язку боржника перед кредитором за основним договором, відповідно збільшується обсяг обов`язку поручителя перед кредитором шляхом направлення письмової вимоги поручителю включно у випадку, передбаченому п.4.1. цього договору. Поручитель несе відповідальність за сплату боржником процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені).

Пунктом 4.1. договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язаний, у разі порушення боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати визначений обов`язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк трьох банківських днів шляхом оплати грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора, вказаний в даному договорі.

Відповідно до п.6.1. договору поруки він набуває чинності з дати його укладення і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється через п`ять років з дати укладення цього договору.

Додатком №1/СА000006339 від 20.03.2019 до договору сторони погодили здійснення поставки товару на суму 94380,00 грн на умовах авансового платежу до 20.03.2019 (а.с.25, т.1). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.36, т.1), погоджена сторонами поставка товару була здійснена за видатковою накладною від 01.04.2019 № 6475 та оплачена відповідачем-1 авансовим платежем, здійсненим 25.03.2019 (а.с.26, т.1).

Крім цього, між сторонами був укладений додаток №1/СА000006336 від 20.03.2019 із змінами, в редакції від 02.04.2019 (а.с.23-24, т.1), яким сторони погодили поставку товару за договором на суму 369719,88 грн на умовах оплати з відстроченням платежу до 30.10.2019. Відповідно до додатку №1/СА000006336 від 20.03.2019 річна ставка відсотків сторонами погоджена у розмірі 1%, які нараховуються за користування товарним кредитом, починаючи з дня, наступного за днем отримання товару.

На виконання умов договору та додатку №1/СА000006336 від 20.03.2019 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 369719,88 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: від 01.10.2019 №6474 на суму 143720,04 грн; від 10.04.2019 №9317 на суму 225999,84 грн (а.с.35, 37, т.1).

Крім цього, відповідно до умов договору позивачем було нараховано суму відсотків за користування відповідачем-1 товарним кредитом за період червень 2019 року - лютий 2021 року, яка, згідно з актами нарахування відсотків (а.с.38-59, т.1), становить суму 5991,76 грн.

Обставина здійснення поставки товару та вірність розрахунку відсотків за користування товарним кредитом відповідачами не заперечена.

У період лютий 2020 року - березень 2022 року відповідачем-1 було сплачено на користь позивача за договором поставки кошти в загальному розмірі 273799,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: від 03.02.2020 №24980107 на суму 50000,00 грн; від 03.02.2020 №125E7D1A9F на суму 14999,00 грн; від 06.02.2020 №25138052 на суму 80000,00 грн; від 19.02.2020 №25972365 на суму 50000,00 грн; від 15.03.2022 №@2PL152583 на суму 33000,00 грн; від 16.03.2022 №@2PL623632 на суму 15800,00 грн; від 18.03.2022 №@2PL855844 на суму 15000,00 грн; від 23.03.2022 №@2PL130648 на суму 15000,00 грн (а.с.27-34, т.1). На підтвердження здійснення відповідачами іншої оплати за договором поставки матеріали справи доказів не містять.

Сплачені відповідачем-1 кошти за вищевказаними платіжними дорученнями позивачем частково було зараховано в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за користування товарним кредитом в сумі 5991,76 грн, що відповідає умовам договору та не заперечено відповідачами.

Отже, станом на час вирішення спору судом, заборгованість відповідача-1 перед позивачем за договором поставки від 20.03.2019 №127/19-КД становить 101912,64 грн, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та не спростовано відповідачами.

Приймаючи до уваги, що відповідачем-1 отриманий від позивача товар був оплачений лише частково, позивач направив на адресу відповідача-2, як до поручителя за договором поставки, вимогу про сплату боргу від 25.05.2022 №2505/30 (а.с.62-65, т.1), в якій позивач вимагав погасити наявну у відповідача-1 заборгованість разом з штрафними санкціями, які, за підрахунком позивача, склали 485216,10 грн.

У зв`язку з тим, що відповідачі не погасили заборгованість за поставлений позивачем товар, останній був вимушений звернутись до господарського суду з позовною заявою, що розглядається в межах цієї справи. Так, окрім основного боргу в розмірі 101912,64 грн, позивач нарахував та заявив до солідарного стягнення з відповідачів 84054,06 грн пені, 179170,73 грн 36% річних, 46335,73 грн інфляційних втрат та 73943,98 грн штрафу. Розрахунки спірних сум позивачем здійснено на суму боргу з урахуванням здійснених відповідачем-1 періодичних оплат в межах періоду (а.с.14-16, т.1): пеня - за період з 31.10.2019 по 23.02.2022; 36% річних - за період з 31.10.2019 по 27.05.2022; інфляційні втрати - за період листопад 2019 року - квітень 2022 року; штраф - 20% від суми боргу у розмірі 369719,88 грн.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 694 ЦК України передбачено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. У разі невиконання продавцем обов`язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення статті 665 цього Кодексу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За умовами ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Позиція суду

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань з оплати вартості отриманого від позивача товару за договором поставки від 20.03.2019 №127/19-КД, за виконання якого поручився відповідач-2, уклавши з позивачем договір поруки від 20.03.2019 №П/127/19-КД.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що заборгованість відповідача-1 перед позивачем за договором поставки від 20.03.2019 №127/19-КД становить 101912,64 грн, а тому враховуючи, що відповідачем-2, як поручителем, обов`язки щодо виконання боргових зобов`язань відповідача-1 перед позивачем виконані також не були, позов позивача в частині вимог про солідарне стягнення з відповідача цієї заборгованості слід задовольнити.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідачів суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до солідарного стягнення з відповідачів пеня, штраф, відсотки річних та інфляційні втрати.

При перевірці розрахунків позивача на предмет їх вірності та обґрунтованості, судом встановлено, що здійснений позивачем розрахунок суми штрафу арифметично є вірним та відповідає договору. Між цим, при перевірці суми пені та відсотків річних судом було встановлено, що позивачем не було враховано, зокрема, що кількість днів у 2020 році становило 366 та за результатом здійсненого судом власного розрахунку було встановлено, що вірними сумами пені та відсотків річних є 84201,29 та 178974,51 грн відповідно, водночас, при вирішенні питання щодо стягнення з відповідачів суми пені судом застосовуються положення ч.2 ст.237 ГПК України, які передбачають, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Крім цього, при перевірці розрахунку суми інфляційних нарахувань судом встановлено, що позивачем помилково за березень 2022 року було здійснено нарахування на суму 178361,34 грн, оскільки ця заборгованість існувала до 15.03.2022, тобто не повний місяць. За розрахунком суду вірною сумою інфляційних втрат, нарахованих в межах спірного періоду, є 42042,50 грн.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості зменшення за ініціативою суду сум пені, штрафу та відсотків річних, що заявлені до стягнення позивачем, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає про таке.

Так, при зменшенні розміру штрафних санкцій, суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належних до сплати відповідних сум. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягуються в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

При цьому наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Між цим, у постанові від 18.03.2020 справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду відзначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Тобто, таке право (на зменшення розміру неустойки, штрафу, процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності) перебуває у межах дискреції суду.

Вищевказаного висновку ВПВС дійшла з урахуванням того, що у справі умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

При цьому ВПВС зазначила, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

Отже, вирішуючи питання щодо зменшення сум пені, штрафу та відсотків річних у цій справі суд враховує, що матеріали справи не містять доказів, що позивач або інші особи зазнали збитків у зв`язку із простроченням виконання відповідачами зобов`язання у спірних відносинах, а також ступінь виконання основного зобов`язання (часткова оплата до подання позову, в тому числі під час дії воєнного стану в Україні). При цьому суд враховує, що умовами договору сторони, серед іншого, передбачили сплату відповідачем-1 відсотків за користування товарним кредитом, збільшили розмір відсотків річних, які підлягають нарахуванню відповідно до ст.625 ЦК України до 36%, а розмір нарахованих у сукупності сум штрафу, пені, відсотків річних та інфляційних втрат (379015,05 грн) значно перевищує суму основного боргу (101912,64 грн). З іншого боку суд враховує, що: відповідачі на власний розсуд погодились на укладення договору з умовами, що передбачають застосування значних санкцій за прострочення виконання зобов`язання; прострочення виконання зобов`язання відповідачами є тривалим; матеріали справи не містять доказів щодо дійсного майнового стану як позивача, так і відповідачів; підприємництво суб`єктами господарювання здійснюється на власник ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає справедливим зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій у виді пені та штрафу, що підлягають стягненню з відповідачів, на 80%, а відсотків річних на 90%. При цьому таке зменшення та стягнення з відповідачів, окрім основного боргу в сумі 101912,64 грн, додаткових нарахувань в загальному розмірі 91559,18 грн, суд вважає оптимальним балансом інтересів обох сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідачів.

Отже, за вищевикладених обставин та враховуючи, що ОСОБА_1 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 боргових зобов`язань за договором поставки від 20.03.2019 №127/19-КД, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно борг в сумі 101912,64 грн, інфляційні втрати в сумі 42042,50 грн, пеню в сумі 16810,81 грн, штраф в сумі 14788,80, відсотки річних в сумі 17917,07 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У п.п. 4.1., 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Водночас, у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, судовий збір слід покласти на відповідачів порівну пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 7213,92 грн, при цьому зменшення судом за власною ініціативою розміру штрафних санкцій та відсотків річних на розмір судового бору не впливає.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Горошко Інни Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів, Київська обл., 08702, ) борг в сумі 101912 /сто одну тисячу дев`ятсот дванадцять/грн 64 коп, інфляційні втрати в сумі 42042 /сорок дві тисячі сорок дві/грн 50 коп, пеню в сумі 16810 /шістнадцять тисяч вісімсот десять/грн 81 коп, штраф в сумі 14788 /чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят вісім/грн 80 коп, відсотки річних в сумі 17917 /сімнадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять/грн 07 коп.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Горошко Інни Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів, Київська обл., 08702, ) судовий збір в сумі 3606 /три тисячі шістсот шість/грн 96 коп.

4. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів, Київська обл., 08702, ) судовий збір в сумі 3606 /три тисячі шістсот шість/грн 96 коп.

5. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22 серпня 2022 р.

Суддя Д.О. Бездоля