ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/834/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Овчар А.С.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетрейдінг" (пр. Слобожанський, 29, м. Дніпро, 49000)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Малацковського Ігоря Геннадійовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 108847,10 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Шмалько Ю.О.;

від відповідача: Сакали М.Я.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Цетрейдінг" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Малацковського Ігоря Геннадійовича , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 108847,10 грн.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив обставину ухилення відповідача від повернення позивачу безпідставно збережених коштів у спірній сумі, які позивачем було помилково перераховано відповідачу відповідно до платіжного доручення від 27.04.2018 № 8 за відсутності будь-яких договірних відносин між сторонами.

У відзиві на позов (а.с.66-87, 97-114, т.1), який до суду надійшов 05.07.2022, відповідач заперечив проти позовних вимог позивача, наголосивши, що спірні кошти були перераховані на підставі укладеного між сторонами договору поставки від 20.04.2018 №б/н, який відповідачем був виконаний належним чином, а отже у спірних правовідносинах відсутня обставина помилкового або безпідставного перерахування позивачем коштів на рахунок відповідача. За вказаних обставин відповідач у відзиві просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також поновити відповідачу строк для подання відзиву, враховуючи, що відповідач про розгляд судом цієї справи дізнався лише 24.06.2022 після відкриття 20.06.2022 загального доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, між цим, як зазначає відповідач, він не отримував матеріалів позовної заяви та копії ухвали суду про відкриття провадження у цій справі за адресою його місцезнаходження, оскільки він постійно там не проживає. У судовому засіданні 11.07.2022 судом було проголошено протокольну ухвалу, якою задоволено клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву, а також мотиви суду відповідно до ч.10 ст.240 ГПК України.

06.07.2022 позивачем було подано до суду клопотання (а.с.94-96, т.1), в якому він просив суд, зокрема, витребувати у відповідача оригінали договору поставки від 20.04.2018 №б/н та видаткової накладної від 26.04.2018 №71, копії яких було долучено до відзиву на позовну заяву. В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на те, що у нього є підстави вважати, що вищевказані документи у зазначені в них дати фактично не складались і не підписувались відповідними особами, тобто є сфальсифікованими. За результатом розгляду клопотання позивача судом у судовому засіданні 11.07.2022 було постановлено протокольну ухвалу про витребування у відповідача для огляду у судовому засіданні оригіналів договору поставки від 20.04.2018 №б/н, специфікації №1 від 20.04.2018 та видаткової накладної від 26.04.2018 №71, а також проголошено мотиви суду згідно з ч.10 ст.240 ГПК України.

22.07.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.137-142, т.1), в якій останній наголосив на тому, що відповідачем відзив на позовну заяву був поданий з порушенням встановленого законом процесуального строку, а тому подані разом з відзивом докази не можуть бути прийняті судом до уваги, відповідно, відповідачем не доведено, що спірні кошти були перераховані на підставі договору. У судовому засіданні 09.08.2022 судом було проголошено протокольну ухвалу, якою задоволено клопотання позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив, а також мотиви суду відповідно до ч.10 ст.240 ГПК України.

У запереченнях на відповідь на відзив, які до суду надійшли 25.07.2022 (а.с.143-146, т.1), відповідач просить суд залишити відповідь на відзив без розгляду, оскільки її подано з порушенням строку, встановленого ГПК України. При цьому відповідач наголосив, що доводи позивача, які викладені у відповіді на відзив, стосуються лише заперечень останнього щодо поновлення відповідачу строку для подання відзиву.

Під час розгляду справи по суті у судових засіданнях позивач заявлені до відповідача вимоги повністю підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечив, просив суд відмовити позивачу у його задоволенні.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.05.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Цетрейдінг" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/834/22; ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 28.06.2022 судом було призначено розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11 липня 2022 о 15:00.

Ухвалою суду від 30.06.2022 судом було виправлено допущену в пункті 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Одеської області від 28.06.2022 у справі №916/834/22 описку, шляхом зазначення вірного номеру справи, а саме: №916/834/22 замість №916/890/20.

11 липня 2022 судом у судовому засіданні протокольною ухвалою було оголошено перерву в судовому засіданні до 18 липня 2022 о 15:30. У судовому засіданні 18 липня 2022 судом було проголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 09 серпня 2022 об 11:00.

Крім цього, ухвалами суду від 04.07.2022, 12.07.2022 та від 09.08.2022 судом було забезпечено участь представників сторін у засіданнях суду в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 09.08.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Згідно з банківською випискою по рахунку позивача (а.с.11-12, т.1), 27.04.2018 позивачем було перераховано відповідачу кошти в розмірі 108847,10 грн з призначенням платежу «оплата за товар згідно з договором поставки від 20.04.2018 №б/н».

10.02.2022 позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача вимогу про повернення сплачених 27.04.2018 коштів в розмірі 108847,10 грн (а.с.13-15, т.1), яка мотивована тим, що в розпорядженні товариства відсутні документи на підтвердження обставини отримання від ФОП Малацковського І.Г. товарів, робіт або послуг на вищевказану суму.

Приймаючи до уваги, що відповідач не відреагував на вищевказану претензію, позивач звернувся до господарського суду з позовом, що розглядається в межах цієї справи.

Під час розгляду справи відповідач не погодився з доводами позивача, посилаючись на те, що спірні кошти були перераховані на підставі та на виконання умов укладеного між сторона договору поставки від 20.04.2018 №б/н. Так, на підтвердження своєї позиції відповідач надав суду договір поставки від 20.04.2018 №б/н (а.с.71-72, т.1; далі - договір), оригінал якого також був поданий для огляду суду (а.с.128, т.1). Вказаний договір містить відомості, що його було укладено між ФОП Малацковським І.Г. (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цетрейдінг» (покупець) та згідно з яким постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар, перелік, назва та асортимент якого зазначається у специфікаціях.

Відповідно до п.п.4.1., 4.3. договору датою здійснення поставки товару вважається дата складання видаткової накладної на товар або його партію, яка підписана сторонами. Датою переходу права власності на товар або партію товару від постачальника до покупця є дата видаткової накладної на товар або його партію, яка підписана сторонами.

Згідно з п.п.5.1., 5.2. оплата за товар здійснюється покупцем протягом трьох днів з моменту підписання видаткової накладної. Оплата за товар вважається здійсненою в момент списання грошових коштів з банківського рахунку покупця.

За умовами п.10.2. договору він набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та скріплення печатками (у випадку наявності) обох сторін і діє до повного виконання зобов`язань, в тому числі грошових.

На підтвердження обставини погодження сторонами переліку, назви, асортименту та вартості товару відповідачем до матеріалів справи долучено специфікацію №1 від 20.04.2018 (а.с.76, т.1), а на підтвердження факту поставки товару згідно з специфікацією на суму 108847,10 грн відповідачем подано видаткову накладну від 26.04.2018 №71 (а.с.77, т.1). Оригінали вказаних документів відповідач також надав для огляду суду (а.с.129-130, т.1).

Як вбачається з вищевказаних договору від 20.04.2018 №б/н, специфікації №1 від 20.04.2018 та видаткової накладної від 26.04.2018 №71, останні містять відомості щодо їх підписання: від постачальника - Малацковським І.Г. особисто, від покупця - від імені ТОВ «Цетрейдінг» директором Вайкуль О.В. з проставленням відтиску печатки товариства.

Під час розгляду справи сторонами будь-яких клопотань щодо призначення судом експертизи відносно оригіналів вищевказаних документів суду не заявлялось.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по ТОВ «Цетрейдінг» (а.с. 6-9, 78-83, т.1) станом на 20-26.04.2018 директором позивача була Вайкуль О.В . На спростування даної обставини позивачем доказів подано не було.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, станом на 28.04.2018) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позиція суду

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в розмірі 108847,10 грн, як помилково сплачених позивачем та безпідставно набутих відповідачем.

Так, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 Цивільного кодексу України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки у разі, якщо така правова підстава в подальшому відпала, зокрема, визнана недійсною в установленому порядку або була відсутня взагалі.

Отже, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Як встановлено судом, подані відповідачем під час розгляду справи докази свідчать про те, що спірні кошти ним були набуті на підставі договору поставки від 20.04.2018 №б/н, а наявна в матеріалах справи видаткова накладна від 26.04.2018 №71 підтверджує обставину здійснення відповідачем поставки позивачу на спірну суму. В той же час, позивачем не спростовані вищевказані докази відповідача та не спростована обставина здійснення відповідачем поставки товару на спірну суму.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо строків подання відзиву з додатками, оскільки це питання вже було вирішено судом у засіданні суду з постановленням протокольної ухвали.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності у спірних правовідносинах сторін обставини помилковості перерахування позивачем коштів відповідачу у розмірі 108847,10 грн та безпідставності набуття цих коштів відповідачем, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Розподіл судових витрат

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов позивача не підлягає задоволенню, сплачений позивачем при поданні позову судовий збір слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір у справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15 серпня 2022 р.

Суддя Д.О. Бездоля