УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

16.08.2022Справа № 910/7391/22

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В. розглянувши заяву б/н від 11.08.2022 року «Про видачу судового наказу» Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (м. Вишневе) /надалі - Заявник/ за вимогою до Фізичної особи-підприємця Тітова Володимира Івановича (м. Київ) /далі - Боржник/ про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420016676 у розмірі 162 758,92 грн. (сто шістдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім гривень 92 копійки), -

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» надійшла заява б/н від 11.08.2022 року «Про видачу судового наказу» за вимогою до Фізичної особи-підприємця Тітова Володимира Івановича про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420016676 у розмірі 162 758,92 грн. (сто шістдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім гривень 92 копійки).

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що боржник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420016676 в частині повної та своєчасної сплати за надані заявником послуги, внаслідок чого у боржника утворилася заборгованість перед заявником за вказаним правочином.

Розглянувши заяву б/н від 11.08.2022 року "Про видачу судового наказу" Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», суд дійшов висновку, подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 147-148 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статті 148 Господарського процесуального кодексу України. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено, зокрема вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Отже, заявник звертаючись із заявою про видачу судового наказу повинен в тому, числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Заявник вказує, що взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (надалі - ПРРЕЕ).

Згідно з п. 2 Преамбули постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до абзацу 1 п. 7 Преамбули цієї ж постанови договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Так, заявник зазначає, що між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та Фізичною особою-підприємцем Тітовим Володимиром Івановичем (боржник) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції "Універсал" (надалі - договір) шляхом підписання заяви-приєднання споживачем (боржником). Форма договору - письмова.

У боржника виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за період з січня 2022 року по липень 2022 року в загальному розмірі 162 758,92 грн.

На підтвердження розміру заборгованості до заяви додано: рахунки-фактури № від 31.01.2022 року за січень 2022 року на суму 35 733,59 грн., № від 15.02.2022 року за лютий 2022 року на суму 63 098,65 грн., № від 18.03.2022 року за березень 2022 року на суму 36 663,72 грн., № від 26.04.2022 року за квітень 2022 року на суму 28 344,53 грн., № від 25.05.2022 року за травень 2022 року на суму 32 963,50 грн., № від 15.06.2022 року за червень 2022 року на суму 838,28 грн., № від 25.07.2022 року за липень 2022 року на суму 850,24 грн., а також акти прийняття-передавання електричної енергії № А- від 31.01.2022 року, № А- від 31.03.2022 року, № А- від 31.05.2022 року, № А- від 31.07.2022 року.

При цьому, у вказаних актах значиться, що після їх підписання вони підлягають поверненню на адресу заявника, а у разі неповернення у 5-ти денний термін, акти вважаються підтвердженими.

Крім того, положеннями п. 13.8 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до якого приєднався боржник, визначено, що усі повідомлення за цим Договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо повідомлення здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними в договорі адресами сторін, або направлені електронною поштою на вказану в цьому договорі електронну адресу сторони. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку, в якому обслуговується одержувач (для повідомлень, направлених поштою), або дата отримання стороною повідомлення про надходження іншій стороні відповідного повідомлення на електронну адресу.

Доказів отримання або надіслання на адресу боржника вказаних рахунків-фактур та актів прийняття-передавання електричної енергії матеріали заяви не містять.

Таким чином, надані суду матеріали не містять доказів того, що боржнику відомо про розмір нарахованої йому заборгованості та обсяги спожитої електричної енергії.

Додані односторонньо підписані акти прийняття-передавання електричної енергії не можуть бути оцінені як достатні, допустимі та належні докази виконання сторонами договору постачання електричної енергії у спірний період.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права безспірної грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Отже, оскільки заяву про видачу судового наказу подано з порушенням вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу.

Окремо суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Разом з тим, суд звертає увагу, що заявник не позбавлений можливості звернутись з відповідним позовом в загальному порядку.

З приводу сплаченого заявником судового збору за подання заяви про видачу судового наказу суд роз`яснює заявнику, що згідно ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 148, 152, 153, 154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» у видачі судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Тітова Володимира Івановича про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420016676 у розмірі 162 758,92 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 16 серпня 2022 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков