ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2022 р. Справа№ 925/590/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання: Дерій В.В.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Бабенко Р.В. (адвокат);

Гвоздь В.О. (самопредставництво)

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021

у справі № 925/590/21 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Роміра-Меблі"

про стягнення 80 307,99 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі № 925/590/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з 6ї Державної пожежно-рятувальної частини Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" - 80 307,99 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 2 270,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення мотивоване тим, що позивач доводить, що 15.10.2020 з боку ПрАТ "УПСК" було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн (ліміт відповідальності 130 000,00 грн. за договором страхування). Отже, сума збитку, який не відшкодовані позивачу станом на дату подання ним позову становить 80 307,99 грн (вісімдесят тисяч триста сім гривень 99 коп.), виходячи з такого розрахунку: 210 307,99 грн - 130 000,00 грн = 80 307,99 грн. Питання про ступінь ушкоджень постраждалого автомобіля та вартість їх усунення не можуть бути вирішені в такому випадку через пояснення свідків, про врахування пояснень яких клопотав відповідач, тому їх пояснення суд до уваги не бере. Таким чином, суду не надано доказів невідповідності здійсненого позивачем розрахунку збитків наявним у справі доказам та положенням чинного законодавства, яке регулює відносини сторін. Правові підстави позову доведені зібраними у справі доказами, не спростовані позивачем, розрахунок за позовними вимогами між сторонами не проведено, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 80 307,99 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які сплачені позивачем власнику постраждалого автомобіля.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі № 925/590/21 та відмовити у задоволенні позову.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом першої інстанції допущено не з`ясування обставин, що мають значення для справи: судом не з`ясовано дійсну вартість відновлювального ремонту автомобіля Ауді д.р.н. НОМЕР_1 (вартість роботи майстра, вартість деталей, запчастин та витратних матеріалів для відновлення автомобіля.

Скаржник у суді першої інстанції акцентував увагу та вказував, що на фотознімках з місця ДТП відсутні були пошкодження автомобіля та різнились фактичні пошкодження з даними калькуляції ремонту Ауді д.р.н. НОМЕР_1 , є підстави стверджувати, що позивач сфальсифікував дані калькуляції щодо ремонту автомобіля у наведеній частині.

Судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності відповідача, що є порушенням права відповідача на справедливий розгляд справи неупередженим судом, судом першої інстанції допущено порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач та третя особа не скористались процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, не висловили змістовних та обґрунтованих заперечень з приводу викладених в апеляційній скарзі обставин, внаслідок чого справа розглядається за наявними матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі № 925/590/21. Призначено справу № 925/590/21 до розгляду у судовому засіданні 17.02.2022.

У зв`язку тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гаврилюка О.М. судове засідання, призначене на 17.02.2022, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 розгляд справи № 925/590/21 за апеляційною скаргою 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 призначити на 24.03.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Враховуючи викладене, судове засідання у справі № 925/590/21, призначене на 24.03.2022, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2022 призначено розгляд справи № 925/590/21 за апеляційною скаргою 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 на 16.06.2022.

На підставі ст. 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 відкладено розгляд апеляційної скарги 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 на 10.08.2022.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 у справі № 925/590/21:

- змінити відповідача - 6 Державну пожежно-рятувальну частину Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області;

- відмовлено у задоволенні клопотання 4 державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області про витребування інформації у позивача;

- відмовлено у задоволенні клопотання 4 державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області про проведення експертизи по наявним у справі матеріалам, проведення якої доручити судовому експерту з правом проведення товарознавчих експертиз ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, тимчасову непрацездатністю судді Гаврилюка О.М., перебування суддів у відпустках, введення воєнного стану в Україні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 925/590/21 розглядалась протягом розумного строку.

Позиції учасників справи

Представник позивача у клопотанні, поданому до Північного апеляційного господарського суду 04.05.2022, просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.08.2022 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2022 у справі № 925/590/21 скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2018 між Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АХА СТРАХУВАННЯ" (правонаступником якого є АТ "СК "АРКС" за наслідками зміни назви), надалі - Позивач, та ТОВ "РОМІРА-МЕБЛІ" (третя особа у справі) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №гк263284ак8ф (а.с. 39), відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Ауді (номер кузова НОМЕР_2 , в подальшому зареєстрований р.н. НОМЕР_1 ).

22.06.2020 року о 15:30 в с. Богачівка Звенигородського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю:

1) автомобіля Ауді д.р.н НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля - третя особа ТОВ "РОМІРА-МЕБЛІ"); та

2) автомобіля ЗІЛ 432921, д.р.н. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_3 , (власник автомобіля - відповідач у справі - 6та Державна пожежно-рятувальна частина управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, правонаступником якої є 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області).

Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль третьої особи Ауді (д.р.н. НОМЕР_1 ), що був застрахований у Позивача згідно із вказаним договором страхування (авто отримало механічні пошкодження, які зафіксовані в акті огляду пошкодженого ТЗ з фото).

Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм відповідача ОСОБА_3 ПДР України (ст. 124 КпАП України), що підтверджено постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.07.2020 у справі справа № 694/789/20.

Після ушкодження автомобіля страхувальник-третя особа звернувся до позивача з повідомленням про настання страхового випадку та заявою на виплату йому страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу №гк263284ак8ф (а.с. 49).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування (а.с. 20, 21), страхового акту № АКХ2597266 від 28.07.2020 та умов договору страхування № гк263284ак8ф від 05.09.2018, розмір страхового відшкодування склав 210 307,99 грн, яке позивачем сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 690813 від 29.07.2020 (а.с. 13).

Позивач вказує, що відповідно до п.3 договору страхування із третьою особою № гк263284ак8ф від 05.09.2018 вигодонабувачем за договором страхування є ТОВ "Порше Мобіліті". Пунктом 26.1 Договору страхування № гк263284ак8ф від 05.09.2018 також передбачено, що страхове відшкодування виплачується на підставі заяви страхувальника (вигодонабувача) і страхового акту, який складається страховиком.

Листом ТОВ "Порше Мобіліті" від 27.07.2020 (а.с. 24) погоджено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО.

Відповідно до п. 26.13 договору страхування № гк263284ак8ф від 05.09.2018 із третьою особою, при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої договором франшизи.

За розрахунком позивача, розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком становить 210 307,99 грн. як вартість відновлювального ремонту ТЗ Ауді (д.р.н. НОМЕР_1 ) згідно із рахунком-фактурою № /1 та калькуляції при розмірі франшизи 0,00 грн. згідно із договором страхування.

Натомість, що відповідно до звіту вих. № 2665 від 02.07.2020 (а.с. 25) про визначення вартості відновлювального ремонту, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого авто, розрахована оцінювачем, складає 240 097,00 грн.

Так, відповідачем не заперечується, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП (автомобіль ЗІЛ 432921 держ. № НОМЕР_3 ) застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в ПрАТ "УПСК" згідно із полісом № АО/004479778 (що підтверджується роздруківкою з бази МТСБУ щодо полісу № АО/004479778 (а.с. 53). Поліс чинний станом на 22.06.2020.

Полісом № АО/4479778 встановлений ліміт відповідальності ПрАТ "УПСК" в розмірі 130 000,00 грн. за шкоду майну, франшиза - 0,00 грн.

04.09.2020 позивач звернувся до ПрАТ "УПСК" із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (а.с. 54) і просив сплатити на свою користь 210 307,99 грн. на компенсацію страхового відшкодування за особу, відповідальність якої застрахована в ПрАТ "УПСК".

В подальшому, 15.10.2020 з боку ПрАТ "УПСК" здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн. (ліміт відповідальності 130 000,00 грн. за договором страхування).

Таким чином, сума збитку, який не відшкодовані позивачу станом на дату подання ним позову складає суму у розмірі 80 307,99 грн (210 307,99 грн - 130 000,00 грн = 80 307,99 грн).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996, № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК України.

Згідно із ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Як вже зазначалось, 05.09.2018 між Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АХА СТРАХУВАННЯ" (правонаступником якого є АТ "СК "АРКС" за наслідками зміни назви), надалі - Позивач, та ТОВ "РОМІРА-МЕБЛІ" (третя особа у справі) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №гк263284ак8ф (а.с. 39), відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Ауді (номер кузова НОМЕР_2 , в подальшому зареєстрований р.н. НОМЕР_1 ).

відповідно до абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та ч. 17 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, і сплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідачем не заперечується, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП (автомобіль ЗІЛ 432921 держ. № НОМЕР_3 ) застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в ПрАТ "УПСК" згідно із полісом № АО/004479778 (що підтверджується роздруківкою з бази МТСБУ щодо полісу № АО/004479778 (а.с. 53). Поліс чинний станом на 22.06.2020, а дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм відповідача ОСОБА_3 (працюючого старшим водієм 6 Державної пожежно-рятувальної частини Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, правонаступником якого є 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області) ПДР України (ст. 124 КпАП України), що підтверджено постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.07.2020 у справі справа № 694/789/20.

Майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Страховик потерпілого внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в межах фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває її страховик.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17.

Отже, враховуючи такі обставини та наведені норми чинного законодавства, до позивача перейшло право вимоги на отримання від відповідача компенсації матеріальної шкоди, заподіяної працівником відповідача власнику застрахованого позивачем автомобіля Ауді д.р.н НОМЕР_1 - ТОВ "Роміра-Меблі"), внаслідок ДТП, яка мала місце 22.06.2020.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позивачем надано суду належні та допустимі докази вірності розрахунку розміру страхового відшкодування, яке стягується за позовом, натомість, відповідачем не надано доказів невідповідності здійсненого позивачем розрахунку збитків наявним у справі доказам та положенням чинного законодавства, яке регулює відносини сторін.

Таким чином, оскільки позивачем сплачено 210 307,99 грн за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 690813 від 29.07.2020, ПрАТ "УПСК" 15.10.2020 здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн (ліміт відповідальності 130 000,00, франшиза - 0,00 грн), різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 80 307,99 грн, а в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Докази сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 80 307,99 грн. у матеріалах справи відсутні.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі № 925/590/21 про задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 80 307,99 грн, законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Як вбачається із страхового акту № ARX2597266 (а.с. 19), розрахунку страхового відшкодування виконаного за допомогою системи "Audatex" (а.с. 20), рахунку-фактури ТОВ "Порше Інтер Авто Україна" (а.с. 21), ремонтної калькуляції № 1.003.20.0 (а.с. 22-23 від 23.06.2020), вартість ремонту з ПДВ складає суму у розмірі 210 307,99 грн.

Відповідач не був позбавлений права провести власне автотоварознавче дослідження для складення звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, однак, цього зроблено не було.

Скаржником не надано доказів завищення вартості роботи майстра, вартості деталей, запчастин та витратних матеріалів для відновлення автомобіля.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 247836, у графі: "Перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП" щодо Ауді д.р.н. НОМЕР_1 , зазначено: "Ліва частина заднього бамперу, заднє ліве крило, права частина заднього бамперу, лако-фарбове покриття заднього капоту, вм`ятини на задній лівій дверці, пошкоджений диск заднього лівого колеса, не працює пнемо підвіска задня, пошкодження лако-фарбового покриття на правій стороні автомобіля (капот, крило переднє, передня дверка, задня дверка, заднє крило.".

Слід зазначити, що у графі: "Дані пошкодження транспортних засобів підтверджується", зокрема, міститься напис: " ОСОБА_3 " та його підпис.

Тобто, твердження скаржника, що на фотознімках з місця ДТП відсутні були пошкодження спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 247836, а також даними звіту вих. № 2665 від 02.07.2020 (а.с. 25) про визначення вартості відновлювального ремонту.

Слід зазначити також і те, що судом першої інстанції надсилались експерту всі матеріали справи, натомість експертом, визначеним скаржником, зазначено про неможливість проведення автотоварознавчої експертизи, оскільки відповідно до п. 8.5 Методики, якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Твердження скаржника про те, що відповідач не міг взяти участь у судовому засіданні 26.11.2021 у зв`язку із неналежним отриманням повідомлення про судове засідання спростовується тим, що на зворотній стороні ухвали Господарського суду Черкаської області від 11.11.2021 у справі № 925/590/21 наявна відмітка про надсилання даної ухвали 11.11.2021 рекомендованою кореспонденцією.

Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення "належним". При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а тому не може свідчити про неправомірність його дій.

Аналогічна правова позиція викладена у судових рішеннях від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, від 22.04.2021, від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18.

Слід зазначити, що явка в засідання повноважних представників сторін не визнавалась обов`язковою у господарському суді першої інстанції, крім того, у разі необхідності, сторони не були позбавлені можливості надати свої письмові пояснення у справі, в передбаченому ГПК України порядку.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржене рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга 4 державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі № 925/590/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі № 925/590/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу 4 державного пожежно-рятувального загону Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі № 925/590/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі № 925/590/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 925/590/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 18.08.2022.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко