ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022м. ДніпроСправа № 904/1313/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційні Екотехнології України", м. Підгородне, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПРОМЛІТ", смт Ювілейне, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 51 502,32 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційні Екотехнології України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПРОМЛІТ" та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 51 502,32 грн та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 відповідач отримав 12.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 751. Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору № 417-Д (БУД) від 01.01.2017. Позивачем були надані послуги відповідачу на загальну суму 115 000,00 грн, який останній оплатив частково, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 500,00 грн.

Позивачем за неналежне виконання умов договору нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 3 282,53 грн та інфляційні втрати у розмірі 10 719,79 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційні Екотехнології України" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПРОМЛІТ" (замовник) було укладено договір 417-Д (БУД) від 01.01.2017 (арк.с.9).

Відповідно до пункту 1.1 договору, замовник доручає, а виконавець переймає на себе зобов`язання по наданню послуг: захороненню твердих побутових, будівельних відходів або твердих промислових відходів IV класу небезпеки замовника. Склад відходів повинен відповідати вимогам законодавства України про відходи.

Згідно пункту 3.1 договору, вартість послуг із захоронення твердих відходів на момент укладення цього договору складає: будівельні: 50,00 грн без ПДВ за 1 куб.м.

На виконання умов договору позивач надав послуги відповідачу на загальну суму 37 500,00 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами актами надання послуг:

- № 31 від 31.01.2019 на суму 13 750,00 грн,

- № 84 від 28.02.2019 на суму 21 250,00 грн,

- № 118 від 31.03.2019 на суму 21 250,00 грн,

- № 183 від 30.04.2019 на суму 21 250,00 грн;

- № 254 від 31.05.2019 на суму 35 000,00 грн,

- № 359 від 30.06.2019 на суму 2 500,00 грн (арк.с.12-17).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що оплата послуг виконавцеві здійснюється згідно виставлених рахунків. Рахунок виставляється на підставі заявленого замовником об`єму відходів.

Відповідач частково оплатив надані послуги на загальну суму 77 500,00 грн.

Також сторонами було підписано акт звірки (арк.с.18), в якому зазначено, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 500,00 грн.

Позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення № 08/10-1 від 08.10.2019 (арк.с.20), в якому просив сплатити заборгованість у розмірі 37 500,00 грн.

Також, позивачем на адресу відповідача була направлена вимога № 20/05-1 від 20.05.2022 (арк.с.21), в якій позивач просив сплатити заборгованість у розмірі 37 500,00 грн.

На час прийняття рішення, доказів оплати наданих послуг у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини надання послуг.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Пунктами 1 та 2 статті 251 Цивільного кодексу України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що оплата послуг виконавцеві здійснюється згідно виставлених рахунків. Рахунок виставляється на підставі заявленого замовником об`єму відходів.

Суд зазначає, що певний строк оплати сторонами у договорі не встановлений, тому відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки, позивач звертався до відповідача із повідомленням 08.10.2019, тому строк оплати наданих послуг є таким, що настав 15.10.2019.

Станом на час розгляду справи доказів оплати наданих послуг у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 37 500,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 282,53 грн за період з 30.06.2019 по 31.05.2022 та інфляційних втрат у розмірі 10 719,79 грн грн за період червень 2019 травень 2022.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних, зазначає, що він є невірним. Позивачем неправильно обрано період нарахування, а саме позивачем нараховано 3% річних з 30.06.2019, тоді як строк виконання зобов`язання по оплати наданих послуг є таким, що настав 15.10.2019, відповідно прострочення починається з 16.10.2019.

Здійснивши перерахунок 3% річних, судом встановлено, що сума 3% річних, яка підлягає задоволенню становить 2 949,66 грн.

Також, суд перевіривши розрахунок інфляційних втрат, зазначає, що він є невірним. Позивачем неправильно обрано період нарахування, а саме позивачем нараховано інфляційні втрати з червня 2019, тоді як строк виконання зобов`язання по оплати наданих послуг є таким, що настав 15.10.2019, відповідно прострочення починається з жовтня 2019.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що сума інфляційних втрат, яку вимагає сплатити позивач є меншою ніж сума, яка розрахована судом. Тому вказана вимога повинна бути задоволена саме у тому розмірі, у якому вимагає позивач 10 719,79 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, судовий збір у розмірі 2 464,97 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПРОМЛІТ" (52005, Дніпропетровська область, смт. Ювілейне, вул. Виробнича, 13; ідентифікаційний код 21866376) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційні Екотехнології України" (52001, Дніпропетровська область, м. Підгородне, вул. Смоленська, 72; ідентифікаційний код 39794282) основний борг у розмірі 37 500,00 грн, 3% річних у розмірі 2 949,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 10 719,79 грн та судовий збір у розмірі 2 464,97 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя Я.С. Золотарьова