УХВАЛА

м. Київ

15.08.2022Справа № 910/7186/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРЕО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕНА"

про стягнення 99 718,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАРЕО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕНА" про стягнення 99 718,72 грн.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань з повернення суми забезпечувального платежу за договором оренди нерухомого майна № 23/08-2018.2С, у зв`язку з його розірванням.

Частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено що спори, які виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Предметом позову в цій позовній заяві є вимоги позивача про стягнення з відповідача частини забезпечувального платежу, сплаченого позивачем за договором оренди нерухомого майна № 23/08-2018.2С. Об`єктом оренди за цим договором було нежитлове приміщення, а саме, частина будівлі ТРЦ на першому поверсі, загальною площею 410 кв.м., розташоване за адресою: "м. Чернігів, вул. 77 Гвардійської дивізії, 1В".

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості з повернення забезпечувального платежу за договором оренди орендної плати має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, відповідно до правил виключної підсудності.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 638/1998/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 дійшла висновку, що за правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду в цій постанові дійшла висновку про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 Господарського процесуального кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

З матеріалів справи вбачається, що нерухоме майно, з договору користування яким у відповідача виникла заборгованість, знаходиться в місті Чернігові, тож вирішення цього спору віднесено до територіальної юрисдикції Господарського суду Чернігівської області.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Оскільки дана позовна заява не підсудна Господарському суду міста Києва, остання разом із доданими до неї документами підлягає передачі за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду Чернігівської області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 30, 31, 233, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРЕО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕНА" про стягнення 99 718,72 грн з доданими до неї матеріалами передати за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області (14000, місто Чернігів, проспект Миру, 20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Ю.Кирилюк