РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.07.2022Справа №910/19790/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 276 639,57 грн.,

Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Сулімов О.П.;
від відповідача:Серьогіна С.В., Пугач Є.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 276 639,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із бездіяльністю Акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині забезпечення схоронності (збереження) цілісності вагонів №№ 29777893, 56628324, 56739618, 61661138, 63542948, 61661872, 53584249, 23998354, 56740004, 56070998, 56596943, 52297850, 62975180, 56968837, 53584223, 56624786, 62975105, 56727928, 24373540, 52244225, 56739717, 56627078, 55080352, які перебувають у оперативному управлінні Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн", такі вагони були розкомплектовані та позивач зазнав витрат на їх ремонт у розмірі 276 639,57 грн., відшкодування яких просить стягнути з відповідача в якості збитків.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату судового збору у розмірі 4 155,00 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 відкрито провадження у справі №910/19790/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору.

06.01.2022 засобами поштового зв`язку від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що у більшості накладних позивач не є вантажоодержувачем, а отже не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу пошкодження вантажу - порожніх приватних вагонів (відзив на позов здано до відділенні поштового зв`язку 29.12.2021).

Крім того, відповідач вказує на те, що спірні порожні вагони, які перевозились Акціонерним товариством "Українська залізниця" за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати та мали статус вантажу, були доставлені відповідачем на станцію призначення у цілісності та збереженості і видані одержувачу. Факту втрати або псування вантажу не було, що підтверджується відсутністю відповідних комерційних актів. Таким чином, на думку відповідача, ним виконано свої зобов`язання по доставці порожніх вагонів (вантаж на своїх осях) до місця призначення.

У своєму відзиві на позов відповідачем викладено клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позов, яке мотивовано значним обсягом позовних матеріалів, які супроводжують адвокати залізниці, розгалуженістю підприємств Акціонерного товариства "Українська залізниця" та спалахом короновірусу в світі та запровадження карантину в Україні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2022 клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про поновлення строку на подання відзиву на позов задоволено; поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" встановлений судом процесуальний строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2022 розгляд справи №910/19790/21 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі №910/19790/21 на 07.06.2022; запропоновано сторонам надати суду у строк до 02.06.2022 пояснення щодо несправностей вагонів, зазначених у повідомленнях про ремонт форми ВУ-23-М, та які заявлені, як причини здійснених робіт (різниця між найменуваннями несправностей, а також їх кодами) і знаходження таких несправностей в причинно-наслідковому зв`язку з проведеними роботами.

07.06.2022 засобами електронного зв`язку Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшли заяви про застосування строків позовної давності.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 відкладено підготовче засідання на 21.06.2022.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2021 запропоновано сторонам надати пояснення; оголошено в підготовчому засіданні перерву без визначення дати та часу; вирішено наступне підготовче засідання здійснювати в режимі відеоконференції у зв`язку з чим необхідно погодити дату та час наступного засідання з Центральним апеляційним господарським судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 призначено підготовче засідання в режимі відеоконференції на 07.07.2022; доручено Центральному апеляційному господарському забезпечити проведення відеоконференції по справі №910/19790/21 за участю представника Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 оголошено в підготовчому засіданні перерву до 21.07.2022.

В підготовче засідання 21.07.2022 представники сторін з`явились, позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував.

В підготовчому засіданні 21.07.2022 судом було закрито підготовче провадження у справі, вирішено розпочати розгляд справи по суті в цей же день, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У період з 2018 по 2019 роки Акціонерне товариство "Українська залізниця" було здійснено перевезення вантажних вагонів №№ 29777893, 56628324, 56739618, 61661138, 63542948, 61661872, 53584249, 23998354, 56740004, 56070998, 56596943, 52297850, 62975180, 56968837, 53584223, 56624786, 62975105, 56727928, 24373540, 52244225, 56739717, 56627078, 55080352, які перебувають у оперативному управлінні Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн", що підтверджується залізничними накладними №№ 44826105 від 08.11.2018, 46573234 від 27.11.2019, 46590030 від 27.11.2018, 45498441 від 28.01.2019, 41419253 від 10.02.2019, 46030854 від 05.02.2019, 43630201 від 05.02.2019, 32175549 від 08.02.2019, 46488011 від 25.02.2019, 46431771 від 24.02.2019, 46320396 від 24.02.2019, №42029 від 25.02.2019, №46678041 від 03.03.2019, №47568894 від 27.03.2019, №47556865 від 27.03.2019, №47650858 від 30.03.2019, №47665575 від 30.03.2019, №38979795 від 21.05.2019, №32809444 від 01.04.2019, №38605465 від 30.04.2019, від №38903696 від 17.05.2019, №3907083 від 26.05.2019, №52864873 від 05.12.2019.

На станціях Куп`янськ, Нижньодніпровськ, Верхівцеве, Запоріжжя, Вечірній Кут, Інгулець, Ароматна Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та на станціях Лиман, Покровськ Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було виявлено відсутність деталей, про що свідчать повідомлення форми ВУ-23М від відповідної дати.

Позивачем зазначено, що оскільки пошкодження вагонів №№ 29777893, 56628324, 56739618, 61661138, 63542948, 61661872, 53584249, 23998354, 56740004, 56070998, 56596943, 52297850, 62975180, 56968837, 53584223, 56624786, 62975105, 56727928, 24373540, 52244225, 56739717, 56627078, 55080352 відбулось саме під час знаходження вагонів на залізничних коліях загального користування після укладання договору перевезення, то відповідальність за дотримання якості проведеного технічного обслуговування та ремонту, безпеки руху вагонів несе відповідач.

Спір у справі виник внаслідок того, що, як стверджує позивач, він зазнав матеріальних збитків у сумі 276 639,57 грн., які зобов`язаний відшкодувати відповідач, оскільки він не забезпечив збереження цілісності вагонів під час здійснення вантажних перевезень силами Української залізниці. Вартість таких збитків позивач розрахував, виходячи з ціни придбаних деталей і запасних частин для полагодження вагонів, а також вартості ремонтних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України (надалі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Наявними в матеріалах справи залізничними накладними №44826105 від 08.11.2018, 46573234 від 27.11.2019, №46590030 від 27.11.2018, №45498441 від 28.01.2019, №41419253 від 10.02.2019, №46030854 від 05.02.2019, №43630201 від 05.02.2019, №32175549 від 08.02.2019, №46488011 від 25.02.2019, №46431771 від 24.02.2019, №46320396 від 24.02.2019, №42029 від 25.02.2019, №46678041 від 03.03.2019, №47568894 від 27.03.2019, №47556865 від 27.03.2019, №47650858 від 30.03.2019, №47665575 від 30.03.2019, №38979795 від 21.05.2019, №32809444 від 01.04.2019, №38605465 від 30.04.2019, від №38903696 від 17.05.2019, №3907083 від 26.05.2019, №52864873 від 05.12.2019 підтверджується прийняття Акціонерним товариством "Українська залізниця" до перевезення та його здійснення вагонів, які знаходяться в оперативному управлінні Товариства (власних та орендованих) за №№ 29777893, 56628324, 56739618, 61661138, 63542948, 61661872, 53584249, 23998354, 56740004, 56070998, 56596943, 52297850, 62975180, 56968837, 53584223, 56624786, 62975105, 56727928, 24373540, 52244225, 56739717, 56627078, 55080352.

Згідно з ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як свідчать матеріали справи, на станції "Куп`янськ" Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №29777893 було виявлено розукомплектування ручного стояночго тормоза (код 455), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Куп`янськ" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №8966 від 14.11.2018.

На станції "Нижньодніпровськ" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56628324 було виявлено розукомплектування ручного стояночго тормоза (код 455), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №9957 від 30.11.2018.

На станції "Нижньодніпровськ" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №5679618 було виявлено розукомплектування ручного стояночго тормоза (код 455), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №9956 від 30.11.2018.

На станції "Верхівцеве" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №61661138 було несправність повітророзподільника - відсутність болтів головної частини (код 403), відсутність авторежиму (код 401) та розукомплектування ручного стояночго тормоза (код 455), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Верхівцеве" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №9627 від 30.11.2018.

На станції "Запоріжжя" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №63542948 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Запоріжжя" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №4988 від 12.02.2018.

На станції "Запоріжжя" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №61661872 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Запоріжжя" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №4748 від 13.02.2019.

На станції "Вечірній Кут" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №653584249 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Вечірній Кут" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №553 від 15.02.2019.

На станції "Лиман" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №23998354 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Лиман" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №273 від 13.02.2019.

На станції "Покровськ" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56740004 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Волноваха" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №9812 від 12.03.2019.

На станції "Запоріжжя" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56070998 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Запоріжжя" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №4921 від 24.02.2018.

На станції "Запоріжжя" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56596943 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Запоріжжя" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №4888 від 21.02.2018.

На станції "Інгулець" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52297850 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Батуринська" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №1983 від 25.02.2019.

На станції "Запоріжжя" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №62975180 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Запоріжжя" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №5010 від 03.03.2018.

На станції "Запоріжжя" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56968837 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Запоріжжя" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №5252 від 27.03.2019.

На станції "Запоріжжя" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №53584223 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Запоріжжя" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №5249 від 27.03.2019.

На станції "Запоріжжя" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56624786 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Запоріжжя" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №5280 від 30.03.2019.

На станції "Запоріжжя" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №62976105 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Запоріжжя" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №2583 від 30.03.2019.

На станції "Ароматна" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56727928 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №9957 від 27.05.2019.

На станції "Лиман" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №24373540 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Лиман" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №625 від 06.04.2019.

На станції "Ароматна" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52244225 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №9140 від 06.05.2019.

На станції "Ароматна" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56739717 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №9804 від 21.05.2019.

На станції "Ароматна" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56627078 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №1263 від 30.06.2019.

На станції "Ароматна" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №55080352 було виявлено розукомплектування ручного стояночного тормозу (код 455) та несправність повітророзподільника (код 403), в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №8132 від 10.12.2019.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що спірні вагони були відремонтовані, що підтверджується відповідними актами, копії яких долучено позивачем до позовної заяви, а саме:

- у вагоні №29777893 встановлено головну частину повітророзподільника,

- у вагоні №56628324 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №56739618 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №61661138 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №63542948 встановлено головну та магістральну частини повітророзподільника;

- у вагоні №61661872 встановлено головну та магістральну частини повітророзподільника;

- у вагоні №53584249 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №23998354 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №56740004 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №56070998 встановлено головну та магістральну частини повітророзподільника;

- у вагоні №56596943 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №52297850 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №62975180 встановлено головну та магістральну частини повітророзподільника;

- у вагоні №56968837 встановлено магістральну частини повітророзподільника;

- у вагоні №53584223 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №56624786 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №62975105 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №56727928 встановлено головну та магістральну частини повітророзподільника;

- у вагоні №24373540 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №52244225 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №56739717 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №56627078 встановлено авторегулятор;

- у вагоні №55080352 встановлено головну частину повітророзподільника.

Отже, між зазначеними несправностями вагонів у повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М та у фактично встановлених запасних частинах наявні відмінності.

Щодо вказаної обставини Акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило, що введення коду 455 при переведенні вагону у неробочий парк розукомплектованих вагонів є обов`язковим та на підтвердження зазначеного надано телефонограму №ЦЦтех-13/340 від 05.04.2018.

В той же час, Акціонерне товариство "Українська залізниця" не заперечувало проти необхідності встановлення запасних частин, які позивач просив встановити у відповідних листах.

Крім того, в листах про направлення запасних частин Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" просило не тільки встановити необхідні запчастини у вагонах №№ 29777893, 56628324, 56739618, 61661138, 63542948, 61661872, 53584249, 23998354, 56740004, 56070998, 56596943, 52297850, 62975180, 56968837, 53584223, 56624786, 62975105, 56727928, 24373540, 52244225, 56739717, 56627078, 55080352, а також провести їм модернізацію від розкрадання.

Судом встановлено, що модернізація деталей полягала у наварюванні на відповідну деталь залізних скоб, врізання болтів тощо для унеможлення крадіжки таких деталей, а отже, відсутні підстави вважати, що на вагони ставились інші деталі, ніж ті які зникли.

При цьому, у проведенні модернізації зацікавлено більше Акціонерне товариство "Українська залізниця", яке в разі встановлення розукомплектування вагонів відшкодовує ремонт відповідних вагонів.

Таким чином, доданими до матеріалів справи документами підтверджується понесення позивачем витрат на відновлення внаслідок розукомплектування (відсутності головних та магістральних части повітророзподільника, авторегулятора) вагонів №№ 29777893, 56628324, 56739618, 61661138, 63542948, 61661872, 53584249, 23998354, 56740004, 56070998, 56596943, 52297850, 62975180, 56968837, 53584223, 56624786, 62975105, 56727928, 24373540, 52244225, 56739717, 56627078, 55080352, які належали та перебували в користуванні (оренді) Товариства, при їх перевезенні Залізницею на загальну суму 276 639,57 грн. (яка складається з вартості придбаних взамін втрачених деталей та вартості робіт).

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням, визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-469св10 від 02.06.2010).

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" №01-8/91 від 29.11.2007, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Згідно із ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведені норми Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що оскільки при перевезенні вагонів №№ 29777893, 56628324, 56739618, 61661138, 63542948, 61661872, 53584249, 23998354, 56740004, 56070998, 56596943, 52297850, 62975180, 56968837, 53584223, 56624786, 62975105, 56727928, 24373540, 52244225, 56739717, 56627078, 55080352, які належали та перебували в користуванні (оренді) позивача, залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого позивачем були понесені витрати на оплату вартості ремонту, на загальну суму 276 639,57 грн., покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" про стягнення збитків в розмірі 276 639,57 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що позивач не має права від свого імені заявляти позов до Залізниці з приводу розукомплектування вагонів під час перевезення, оскільки він не є відправником або одержувачем вантажу судом відхиляються, у зв`язку з тим, що позивач звертається з даним позов до суду саме, як власник (орендар) порожніх вагонів, який має майновий інтерес у відшкодуванні збитків відповідачем, який не забезпечив збереження цілісності вагонів під час здійснення вантажних перевезень.

Заперечення відповідача, що його вина у розукомплектуванні вагонів відсутня, оскільки можливо мають місце крадіжки, судом також відхиляються, оскільки відсутні встановлені правоохоронними органами відповідні обставини у межах кримінального провадження щодо здійснення крадіжки деталей вагонів третіми особами.

При цьому, в силу пункту 20 Правил складання актів (п. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України.

Разом з тим, поданими документами підтверджується, що відповідач прийняв вагони до перевезення без заперечень та зауважень, а обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена статтею 110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Відтак, стверджувати про те, що відбулася крадіжка деталей вагонів, а не їх пошкодження, немає підстав.

Суд дійшов висновку, що доводи відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин спеціальної позовної давності, передбаченої Статутом залізниць України, є необґрунтованими, оскільки між сторонами, в даному випадку, виникли правовідносини з відшкодування позадоговірної шкоди (статті 1166, 1192 Цивільного кодексу України), а не відшкодування збитків, завданих невиконанням договірного зобов`язання, а відтак мають бути застосовані загальні правила позовної давності, а не спеціальної, як помилково вказує відповідач у своїй заяві про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Висновки щодо застосування загального строку позовної давності при позадоговірній відповідальності залізниці за завдану шкоду викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/14469/18.

Приписи статті 256, 257 Цивільного кодексу України встановлюють, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас, 02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, враховуючи, що на момент набуття чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" строк на звернення до суду із даними позовними вимогами не закінчився, а отже з урахуванням пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" звернулось до суду в межах строку передбаченого статтею 257 Цивільного кодексу України для позадоговірних (деліктних) правовідносин.

Крім того, аналогічна правова позиція щодо застосування загального строку позовної давності при позадоговірній відповідальності залізниці за завдану шкоду викладено викладена у постанові Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 у справі №910/2937/21 між тими самими сторонами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" у своєму позові виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 8 000,00 грн.

При цьому, частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, подано копію Договору про надання правничої допомоги №0203 від 01.03.2018 (надалі - Договір про надання правничої допомоги), укладеного між адвокатським бюро "Олега Сулімова" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керрілайн", відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення (сплатити гонорар) у порядку та в строки обумовлені сторонами.

Відповідно до пунктів 3.1 Договору про надання правничої допомоги за надання правничої допомоги замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі, яка визначається додатком №1 до цього договору.

Додатковою угодою №14 від 22.11.2021 до Договору про надання правничої допомоги №0203 від 01.03.2018 (надалі Додаткова угода) сторони узгодили, що вартість послуг виконавця за надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з підготовкою та подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва про стягнення збитків з Акціонерного товариства "Українська залізниця" складає 8 000,00 грн.

При цьому, у пункті 3 та 4 Додаткової угоди сторони погодили, що орієнтовна вартість послуг виконавця за надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з судовим розглядом вказаної позовної заяви у Господарському суду міста Києва складає 15000,00 грн.

На підтвердження виконання зобов`язань за Договором про надання правничої допомоги позивачем надано копію Акту здачі-прийняття наданих послуг від 22.11.2021 та копію платіжного доручення №19746 від 23.11.2021 на суму 8 000,00 грн.

У наданому позивачем Акту здачі-прийняття наданих послуг від 22.11.2021 сторони погодили перелік наданих адвокатом послуг:

- аналіз первинної документації та надання правової консультації щодо перспектив подання позовної заяви про стягнення збитків з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вартістю 500,00 грн.);

- підготовка позовної заяви ( вартістю 7 000,00 грн.);

- виготовлення копій та додатків до позовної заяви (вартістю 250,00 грн.);

- відправлення позовної заяви з додатками відповідачу та на адресу суду (вартістю 250,00 грн.).

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, здійснюючи розподіл понесених позивачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог повністю та відсутність клопотання відповідача поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 8 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26-Б, офіс 24; ідентифікаційний код 38327642) збитки у розмірі 276 639 (двісті сімдесят шість тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн. 57 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 4 155 (чотири тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 15.08.2022.

Суддя Р.В. Бойко