РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2022 м. КиївСправа № 910/2810/22

За позовом: ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "СЕФТОРГ";

про: стягнення 262.073,25 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (далі - позивач) звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "СЕФТОРГ" (далі - відповідач) про стягнення 262.073,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушені умови укладеного між сторонами спору договору від 29.06.2021 № 43/ВЗЗ-2021, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафу в сумі 262.073,25 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2810/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалися судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як учасником, укладено договір від 29.06.2021 № 43/ВЗЗ-2021 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язується у визначені Договором строки поставити позивачу якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору (додаток № 1), а позивач - прийняти і оплатити такі товари (п. 1.1 Договору).

Пунктом 12.5.1 Договору визначено, що у разі зміни свого місцезнаходження відповідач зобов`язаний в строк до 5 (п`яти) календарних днів з дати такої зміни, письмово повідомити позивача листом, підписаним відповідачем або представником відповідача (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи) скріпленим власною печаткою (за наявності). Такий лист надсилається позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення.

Положеннями пункту 12.12 Договору передбачено, що усі повідомлення, будь-яке листування за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа кур`єром).

Умовами пункту 12.12.1 Договору визначено, що у будь-якому разі позивач вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа (повідомлення), а відповідач вважається повідомленим з моменту проставлення на копії документа (лист, заявка, тощо) будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання відповідачем (представником відповідача) або через 5 (п`ять) робочих днів з наступного дня, коли поштові відправлення (кореспонденція) були здані до відділення поштового зв`язку.

Відповідно до пункту 8.4.3 Договору, за кожне порушення відповідачем строків повідомлення позивача про зміну свого місцезнаходження відповідач сплачує на користь позивача штраф у розмірі 5 % ціни Договору. Сплата штрафних санкцій не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим Договором. Відповідач звільняється від відповідальності якщо доведе, що затримка належного повідомлення про зміну свого місцезнаходження відбулась через обставини непереборної сили.

Позивач стверджує, що відповідачем порушені умови укладеного між сторонами спору Договору та не здійснено вчасне повідомлення про зміну місцезнаходження, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафу в сумі 262.073,25 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приймаючи до уваги зміну юридичної адреси/місцезнаходження відповідачем здійснено повідомлення позивача про таку зміну листом від 31.12.2021 № 3112-21-1, який фактично отриманий позивачем 05.01.2022 за вх. № 23, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції позивача.

Положеннями пункту 12.12 Договору передбачено, що усі повідомлення, будь-яке листування за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа кур`єром).

Доказів направлення вказаного вище листа засобами поштового зв`язку у вигляді рекомендованого листа, цінного листа з описом вкладення та доказів передачі листа кур`єром позивачем до матеріалів справи не додано, що виключає можливість встановлення дати направлення такого листа позивачу та дати отримання останнім такого листа.

Штамп вхідної кореспонденції позивача не може свідчити про фактичну дату отримання такого листа останнім.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Враховуючи викладені вище обставини, за висновками суду, більш вірогідним є те, що відповідачем не було порушено умов пункту 12.5.1 укладеного між сторонами спору Договору, а про зміну місцезнаходження відповідачем фактично повідомлено позивача листом від 31.12.2021 № 3112-21-1 на наступний день після реєстрації зміни місцезнаходження (30.12.2021), а не на протязі п`яти днів з дня такої реєстрації.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац