ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

16.08.2022м. ДніпроСправа № 904/2391/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "А-Фактор Плюс", м. Дніпро

до Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

про визнання недійсними результати земельних торгів

Суддя Ярошенко В.І.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "А - Фактор Плюс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради про визнання недійсними результати земельних торгів.

Позовні вимоги обґрунтовані складенням відповідачем Акту про дискваліфікацію переможця аукціону всупереч чинному законодавству.

Відповідно до пояснювальної записки працівника канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області - Маркіної Т.М. від 16.08.2022, заяву про забезпечення позову було зареєстровано лише 16.08.2022.

В заяві про забезпечення позову позивач просить:

1. Зупинити дію протоколу про результати земельних торгів № LRE001-UA-500 від 04.08.2022, проведених 01.08.2011 організатором земельних торгів Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради (), з продажу права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0314, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська в районі буд. № 41, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель: землі житлової та громадської забудови;

2. Заборонити будь - яким органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, будь - яким державним реєстраторам здійснювати (вчиняти дії) з державної реєстрації права оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «НЬЮ БІЛД ІСТЕЙТ» ( ) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0314, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська в районі буд. № 41.

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «НЬЮ БІЛД ІСТЕЙТ» ( ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо здійснення забудови земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0314, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська в районі буд. № 41.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач стверджує, що він, як учасник, приймав участь у земельних торгах № LRE001-UA-500 з продажу права оренди земельної ділянки площею 0,0248 га, кадастровий номер :03:007:0314, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська в районі буд. № 41, однак, Виконавчим комітетом Новомосковської міської Ради вирішено відповідно до Акту про дискваліфікацію дискваліфікувати переможця земельних торгів ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс», як такого, що не відповідає встановленим Земельним кодексом України вимогам до особи, яка може набувати земельну ділянку або права на неї.

При цьому, ТОВ «Фірма «А - Фактор Плюс» вважає протиправним та протизаконним Акт про дискваліфікацію учасника аукціону оформленого відносно ТОВ «Фірма «А - Фактор Плюс», а тому не погоджується з результатами земельних торгів № LRE001-UA-500 оформлених протоколом від 04.08.2022 та вважає, що відповідач порушив законне право позивача на оренду земельної ділянки.

За міркуванням позивача, існують підстави вважати, що переможцем відповідно до Протоколу про результати земельних торгів № LRE001-UA-500, який був сформований 04.08.2022, визначено переможця земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки - ТОВ «НЬЮ БІЛД ІСТЕЙТ» та саме з ним буде укладений договір оренди землі.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "А - Фактор Плюс" про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (пункти 2, 4, 10 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору (пункт 1 частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Так, обґрунтовуючи подану заяву, заявник посилається на те, що вищевказані заходи забезпечення позову забезпечать виключно ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних корпоративних прав або інтересів позивача.

Водночас вжиття вищезазначених заходів забезпечення позову не зумовлюють жодним чином фактичного вирішення позову, оскільки вони спрямовані виключно на збереження існуючого становища та носить тимчасовий характер.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оскільки заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте, всупереч вищевказаних положень чинного законодавства, позивачем не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 910/16448/18).

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заінтересованої особи до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "А - Фактор Плюс" про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 16.08.2022 та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя В.І. Ярошенко