ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2022м. ХарківСправа № 922/4986/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю, (вул. Провіантська, 3, м. Київ, 03146)
до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м-н. Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 пов., м. Харків, 61022)
про визнання недійсним рішення
за участю представників:

позивача - Ульяненко І.Г., дов. від 01.09.2021, Спільник О.Г., дов. від 31.05.2021;

відповідача - Пономаренко

ВСТАНОВИВ:

Фірма "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення Адміністративної колегії східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2021 №70/113-р/к у справі №1/02-11-17 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою суду від 20.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 10.01.2022 о 09:40.

06.01.2022 відповідач подав відзив (вх.229), в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що на позивача правомірно накладено штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а саме встановлення таких цін придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; наголошуючи, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону та в межах повноважень Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, а обставини, встановлені у ньому, являються доведеними та відповідають дійсності.

Протокольною ухвалою від 10.01.2022 суд відклав підготовче засідання на 27.01.2022 о 10:00 (з урахуванням ухвали про виправлення описки).

25.01.2022 позивач подав відповідь на відзив (вх.1756), в якій зазначив, що зроблений відповідачем висновок про монопольне (домінуюче) становище позивача є безпідставним. При цьому, на думку позивача, не доведення відповідачем факту зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, навіть у разі доведення заняття позивачем монопольного (домінуючого) становища є підставою для визнання недійсним рішення АМК у частині визнання дій позивача зловживанням монопольним (домінуючим) становищем та накладення штрафу.

В судовому засіданні 21.02.2022 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.02.2022 на 10-00 год.

28.02.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку із введенням Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 воєнного стану в Україні.

Ухвалою суду від 10.05.2022 розгляд справи № 922/4986/21 відкладено, запропоновано учасникам справи надати суду інформацію щодо засобів зв`язку (електронна пошта, телефон, мобільний телефон, мессенджер, факс тощо).

Ухвалою суду від 26.07.2022 розгляд справи по суті призначено на 16.08.2022 на 11:15 год.

Представники позивача у судовому засіданні 16.08.2022 підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.08.2022 підтримав свій відзив, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", ЗУ "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Рішенням Адміністративної колегії східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2021 № 70/113-р/к у справі 1/02-11-17 (надалі - Рішення) на позивача накладено штраф у розмірі 68'000,00 грн за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а саме встановлення таких цін придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням, оскільки вважає, що Адміністративна колегія східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняло рішення з порушенням Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням АМК України від 05.03.2002 №49-р, зареєстрованим в Мінюст України 01.04.2002 за № 317/6605 і відповідно з порушенням ст. 4 та 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" неповно з`ясовано обставини справ, не доведено факту зайняття позивачем монопольного становища на ринку надання житлово- комунальних послуг із часткою 100 відсотків, а також ознак зловживання монопольним становищем, передбачених статтею 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а відтак й відсутні підстави для накладення на позивача штрафу у розмірі 68'000,00 грн.

Суд під час розгляду справи установив такі обставини.

Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів співвласників будинку 20 по пров. О. Яроша в м. Харкові (надалі - Будинок) від 01.09.2011 позивачу (Фірмі "Т.М.М."-ТОВ) доручено:

- утримання на її балансі Будинку;

- забезпечення належної експлуатації Будинку, в т.ч. укладання договорів на виконання робіт на надання житлово-комунальних послуг;

- здійснювати розпорядження загальним майном Будинку.

Таким чином, позивач з 2011 почав надавати послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій (надалі - Послуги) у будинку 20 по пров. О. Яроша в м. Харкові.

У Рішенні відповідачем встановлено, що:

- Фірма "Т.М.М." - ТОВ (ідентифікаційний код - 14073675) відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за підсумками діяльності протягом періоду з 01.01.2017 по 10.06.2018 займала монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території багатоквартирного будинку за адресою: м. Харків, пров. Отакара Яроша, 20, який знаходився на балансі та обслуговуванні Фірми "Т.М.М."-ТОВ, із часткою 100%;

- Фірма "Т.М.М." - ТОВ при розрахунку тарифу на Послуги включила до його структури послуги з "проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки";

- згідно з поясненнями Фірми "Т.М.М." - ТОВ вартість послуг з "проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтаж після перевірки" розрахована та включена до складу Послуг відповідно до пункту 24 Порядку формування тарифів. Проте, даний пункт виключено із Порядку формування тарифів на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 532 від 01.10.2014;

- дії Фірми "Т.М.М." - ТОВ, які полягають у нарахуванні протягом періоду з 01.01.2017 по 10.06.2018 власникам (наймачам) квартир та нежитлових приміщень Будинку плати за надані Послуги за тарифом, не встановленим органом місцевого самоврядування, були б неможливі за умов існування конкуренції на ринку Послуг, адже в такому випадку споживачі мали б можливість обирати між кількома виконавцями, і у разі ущемлення їх інтересів могли б обрати іншого виконавця таких послуг.

Отже, на думку відповідача, саме включення позивачем протягом періоду з 01.01.2017 по 10.06.2018 до розрахунку Послуг послуги з "проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки" свідчить про порушення останнім законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а саме встановлення таких цін придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

З наведеними висновками відповідача в сукупності доказів, які наявні в матеріалах справи, суд погодитись не може, зважаючи на таке.

За змістом статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (надалі - Закон), економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 12 Закону: суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції, внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин; монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35%, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Відповідно до пункту 10.2.1 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р, монопольним (домінуючим) становищем суб`єкта господарювання визнається становище, коли частка одного суб`єкта господарювання на ринку перевищує 35 відсотків, якщо він не довів, що: має конкурента(ів) на ринку; зазнає значної конкуренції внаслідок відсутності обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, (сутності бар`єрів для вступу на ринок інших суб`єктів господарювання, відсутності пільг чи інших обставин).

Відповідач у Рішення (п. 40) зазначає, що особливості Послуг обумовлюють можливість їх надання лише одним суб`єктом господарювання. Специфіка ринку Послуг полягає в тому, що окремому споживачеві неможливо відмовитися від цих послуг та їх надавача, обрати іншого надавача, оскільки здійснення обслуговування одного багатоквартирного будинку може здійснювати лише одне підприємство.

Водночас відповідачем не прийнято до уваги, що між споживачами - співвласниками у будинку та Фірмою "Т.М.М." - ТОВ укладені індивідуальні договори про надання житлово-комунальних та інших послуг. А отже з кожним співвласником у будинку існують договірні відносини й послуги надавалися відповідно до умов укладених типових договорів.

Умовами типових договорів (п. 6.1.) передбачено строк дії договорів, при цьому зазначено, що у разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. Крім того, передбачені підстави дострокового розірвання договору, зокрема у разі:

- переходу права власності на приміщення до іншої особи;

- невиконаній умов договору сторонами договору.

Отже, зазначений пункт договору надає право споживачеві відмовитися від договору, попередивши письмово Фірму "Т.М.М." - ТОВ за один місяць до закінчення дії цього договору. Тобто, для припинення договору достатньо лише подати Фірмі "Т.М.М." - ТОВ письмову заяву про розірвання договору.

На підтвердження цього є судові рішення у справах № 638/8856/21, №638/8857/21, № 638/8858/21, в яких договори про надання житлово-комунальних та інших послуг, укладений між Фірмою "Т.М.М." - ТОВ та споживачами було визнано припиненими на підставі заяв споживачів.

Крім того, невиконання умов договору сторонами також є підставою для дострокового розірвання договору.

Таким чином, висновок відповідача про те, що окремому споживачеві неможливо відмовитися від цих послуг та їх надавача не відповідає дійсності та спростовується наведеним вище.

Не зважаючи на викладене суд погоджується з висновком відповідача про те, що Фірма "Т.М.М." - ТОВ протягом періоду з 01.012017 по 10.06.2018 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку Послуг в межах території Будинку, із часткою 100 %.

Водночас, суд наголошує, що саме по собі зайняття монопольного (домінуючого) становища суб`єктом господарювання на ринку не підтверджує його зловживання та не може бути підставою для притягнення до відповідальності, зокрема, у вигляді накладення штрафу відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Аналогічна правова позиція неодноразово висвітлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 28.01.2021 у справі № 917/2085/19 та від 08.04.2021 у справі №904/3101/20.

За приписами пункту 2 статті 50 Закону, зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 статті 13 Закону встановлено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 13 Закону, зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається: встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідач вважає, що позивачем протягом періоду з 01.01.2017 по 10.06.2018 встановлено такі ціни придбання товару (надання послуг), які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку. При цьому, в якості доказів зловживання позивачем монопольним (домінуючим) становищем на ринку відповідач посилається на те, що послуги з "проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтаж після перевірки" виключено із Порядку формування тарифів на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №532 від 01.10.2014. Також відповідач зазначає, що позивач не звертався до органів місцевого самоврядування з розрахунками економічно обґрунтованих витрат на Послуги для Будинку з метою встановлення вартості таких послуг у розмірі.

Суд наголошує, що саме по собі відсутність звернення позивача до органів місцевого самоврядування з розрахунками економічно обґрунтованих витрат на Послуги для Будинку з метою встановлення вартості таких послуг у розмірі не є доказом зловживання позивачем монопольним (домінуючим) становищем на ринку відповідач, оскільки визначальним має бути саме встановлений факт ущемлення інтересів споживачів.

Суд вважає, що у даному випадку відповідачем не доведено факт того, що дії позивача призвели до ущемлення інтересів споживачів Послуг.

Так, відповідачем у Рішенні взагалі не досліджувався факт надання позивачем протягом спірного періоду послуг з "проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтаж після перевірки". Відповідач лише констатував, що ці послуги були виключені з Порядку формування тарифів на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 532 від 01.10.2014. Водночас, у разі якщо позивачем фактично надавалися споживачам послуги з "проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтаж після перевірки", це не може вважатися ущемленням інтересів споживачів.

Відповідно до п. 2.1.4. типових договорів споживач має право на зменшення розміру плати за послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості у визначеному законодавством порядку.

Таким чином, типовими договорами передбачено, що у разі ненадання позивачем послуг або надання не в повному обсязі, споживач має право не платити за вказані послуги.

Пунктом 2.1.6. типових договорів також надано позивачу право на проведення перевірки кількісних та якісних показників надання послуг, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Таким чином, умовами типових договорів передбачено механізм захисту прав споживачів у разі неналежного виконання позивачем передбачених договорами зобов`язань.

У свою чергу, відповідачем у Рішенні не встановлено факти застосування споживачами вказаних умов договорів, що свідчить про належне виконання позивачем покладених на нього зобов`язань.

Крім того, відповідачу для того, щоб стверджувати про те, що позивачем встановлено такі ціни придбання товару (надання послуг), які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, треба було дослідити ринок надання послуг з утримання будинків, які за своїми характеристиками співпадають з характеристиками спірного будинку. Порівнюючи вартість надання позивачем Послуг у Будинку, відповідачем не враховано місцезнаходження Будинку (центр міста), рік його будівництва (2009) та рівень розвитку інфраструктури Будинку (підземний паркінг та наявність ліфтів).

Таким чином, відповідачем не здійснено належним чином дослідження ринку, до якого відноситься Будинок, а тому його висновки ґрунтуються на лише припущеннях.

За приписом частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як встановлено статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд наголошує, що під час розгляду справи № 1/02-11-17 відповідачем неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, зокрема:

- не досліджено умови типових договорів, укладених позивачем зі споживачами, та не спростовано належне виконання позивачем покладених на нього обов`язків за цими договорами;

- не досліджено фактичне надання позивачем послуг споживачам з "проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтаж після перевірки";

- не досліджено ринок надання послуг з утримання будинків, які за своїми характеристиками співпадають з характеристиками спірного будинку.

Враховуючи викладене, висновки, які містяться у Рішенні Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2021 за 70/113-р/к у справі №1/02-11-17, щодо порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є передчасними, що призвело до винесення неправомірного рішення.

А відтак суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Рішення Адміністративної колегії східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2021 №70/113-р/к у справі №1/02-11-17 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Стягнути зі Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6-й під`їзд, 1 поверх; ідент. код 22630473) на користь Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю (03146, м. Київ, вул. Провіантська, 3; ідент. код 14073675) 2'270,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення та з урахуванням п.17.5 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України та п. 4 розділ Х Прикінцеві положення ГПК України.

Повний текст рішення складено 24.08.2022.

Суддя І.В. Трофімов