РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2022Справа № 910/18943/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Глобалмані»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «РБК-МЕДІА»
прозахист особистого немайнового права на недоторканість ділової репутації та спростування недостовірної інформації
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Лайтаренко О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: Братківський К.С. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/18943/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалмані" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РБК- МЕДІА" відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право на недоторканість ділової репутації ТОВ "Глобалмані" інформацію, яка поширена ТОВ "РБК-Медіа" на порталі інформаційного агентства "РБК-Україна" на веб-сайті "https://www.rbc.ua/" у мережі Інтернет у публікаціях (статтях) від ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвами (українською та російською мовами): ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_3) за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5;

- зобов`язати ТОВ "РБК-Медіа" не пізніше наступного дня після набрання законної сили судовим рішенням у даній справі спростувати недостовірну інформацію про ТОВ "Глобалмані", яка була поширена на порталі інформаційного агентства "РБК-Україна" на веб-сайті "https://www.rbc.ua/" у мережі Інтернет у публікаціях (статтях) від ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвами (українською та російською мовами): ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_3) за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5, шляхом розміщення в мережі Інтернет, а саме: на головній сторінці порталу інформаційного агентства "РБК-Україна" на веб-сайті https://www.rbc.ua/ повного тексту судового рішення у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів доступу тощо, під заголовком: "Спростування як недостовірної інформації щодо ТОВ "Глобалмані" (GLOBALMONEY), висвітленої (поширеної) на порталі інформаційного агентства "РБК-Україна" ІНФОРМАЦІЯ_1", який (заголовок) має бути виконаний таким же самим шрифтом, як назва вищевказаних публікацій (статей);

- зобов`язати ТОВ "РБК-Медіа" не пізніше наступного дня після набрання законної сили судовим рішенням у даній справі видалити публікації (статті) від ІНФОРМАЦІЯ_1 поширені на порталі інформаційного агентства "РБК-Україна" на веб-сайті "https://www.rbc.ua/" у мережі Інтернет у публікаціях (статтях) від ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвами (українською та російською мовами): ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_3) за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 11.08.2022.

03.08.2022 позивачем подано заяву про виправлення описки у позовній заяві № 1911/2 від 19.11.2021 шляхом зазначення правильного послання - ІНФОРМАЦІЯ_6 у тексті позову та в прохальній частині.

Крім того, після винесення ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті відповідачем подані наступні заяви та клопотання:

- відзив на позов;

- клопотання про приєднання доказів;

- клопотання про відкладення слухання справи;

- заява про огляд доказів за їх місцезнаходженням;

про залучення до участі в справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Від позивача, у свою чергу, надійшли:

- відповідь на відзив;

заява про судові витрати;

- письмові пояснення по справі;

- клопотання про не долучення доказів, наданих відповідачем;

- клопотання про залишення відзиву без розгляду.

Безпосередньо в судовому засіданні 11.08.2022 представники позивача та відповідача надали усні пояснення стосовно заявлених клопотань.

Сторони не заперечували проти виправлення описки у позові та задоволенні відповідної заяви позивача.

Крім того, представник відповідача наполягав на поновленні строку для подання відзиву та доказів.

З метою всебічного та повного розгляду матеріалів справи в їх сукупності, дотримуючись принципу змагальності сторін, суд вирішив поновити відповідачу строк для подання відзиву та доказів, керуючись положеннями ст. 207 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про залучення третьої особи суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Відповідно до положень ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Однак, всупереч наведеній нормі, відповідачем заявлено про залучення третьої особи вже після закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Крім того, відповідачем не доведено, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки ОСОБА_1 , а за результатами прийнятого рішення таку особу буде наділено новими правами чи покладено нові обов`язки; будуть змінені його наявні права та/або обов`язки; буде позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

З огляду на наведені вище обставини, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Також, у судовому засіданні 11.08.2022 представники сторін надали усні пояснення стосовно заяви про огляд доказів за їх місцезнаходженням.

Представник відповідача наголосив, що два з чотирьох посилань, наведених у заяві в порядку ст. 82 Господарського процесуального кодексу України вже були відображені у відзиві на позов, а інші два посилання є додатковим підтвердженням доводів відповідача на спростування позовних вимог. Суд задовольнив заяву відповідача про дослідження доказів за їх місцезнаходженням та звернув увагу сторін на те, що такі докази будуть досліджені під час відповідної стадії судового процесу з розгляду справи по суті.

Суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами, провів судові дебати та відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України після виходу з нарадчої кімнати проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобалмані" зареєстровано як юридична особа 02.04.2009, номер запису про державну реєстрацію 0036304, основним видом економічної діяльності позивача є - Код КВЕД 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення).

ТОВ "Глобалмані" є фінансовою небанківською установою (Свідоцтво про реєстрацію ФК 3 239, реєстраційний № 13102417 від 12.11.2009) та здійснює діяльність на підставі ліцензії від 02.04.2013 № 1 та дозволів/свідоцтв Національного банку України № 5 від 14.09.2010, № 5/2 від 08.09.2011, № 5/3 від 02.04.2013, № 5/4 від 29.07.2013, № 5/5 від 23.06.2016, № 5/6 від 23.09.2016, № 5/7 від 31.07.2017, № 5/8 від 05.08.2019 згідно з чинним законодавством України.

Крім того, позивач на підставі Свідоцтва № 150467 є власником знаку для товарів та послуг GlobalMoney, що підтверджується відомостями з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, розміщеного на офіційному веб-сайті Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності".

Як стверджує ТОВ "Глобалмані", з метою недопущення порушення його прав на недоторканість існуючої ділової репутації, ним здійснюється постійний моніторинг інформації, розміщеної в мережі Інтернет, засобах масової інформації, а також інших загальнодоступних джерелах.

За результатами проведеного моніторингу встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 порталом інформаційного агентства "РБК-Україна" за посиланнями ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_6 розміщено публікації (статті) під назвами (українською та російською мовами): "ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_3").

Позивач наголошує, що зі змісту вказаних публікацій вбачається, що в них з посиланням на блог ОСОБА_1 , GlobalMoney звинувачується в роботі на окупованих Росією українських територіях, веденні сторінки в забороненій соцмережі "Вконтакте", консультуванні представників "ЛНР" а "ДНР", переведенні коштів з українських банків до підсанкційних російських ВТБ та Qiwi, тощо.

Зважаючи на те, що доменне ім`я rbc.ua зареєстровано на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № 58683, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "РБК-Медіа", то власником веб-сайту https://www.rbc.ua є реєстрант доменного імені rbc.ua - відповідач, якщо інше не визначене умовами договору між останнім та/або отримувачем послуг хостингу та/або володільцем облікового запису, або якщо такий договір відсутній.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, на думку позивача, що інформація стосовно ТОВ "Глобалмані", поширена відповідачем на порталі інформаційного агентства "РБК-Україна" шляхом розміщення публікацій під назвами (українською та російською мовами): "ІНФОРМАЦІЯ_2" ("ІНФОРМАЦІЯ_3"), доступна необмеженому колу осіб, не є оціночними судженнями, а містить конкретні фактичні дані щодо ТОВ "ГлобалМані", які не відповідають дійсності, є неправдивими та такими, що завдають шкоди діловій репутації позивача.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилається, зокрема, на таке:

- спірна публікація є передруком фрагментів статті відомого громадського діяча ОСОБА_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 була оприлюднена на веб-сайті "Цензор.НЕТ", а тому автором є фізична особа ОСОБА_1 ;

- відповідач не є власником веб-сайту "РБК-Україна" (https://www.rbc.ua) та не має ніякого відношення до розміщення інформації на цьому ресурсі, оскільки не встановлює порядок та умови використання вказаного веб-сайту та не має жодних технічних засобів для розміщення та поширення інформації в мережі Інтернет;

- відповідач є власником лише торговельної марки (на підставі свідоцтва на знак для товарів і послуг № 58683) "РБК" та реєстрантом доменного імені rbc.ua. Між ТОВ "РБК-Медіа" (ліцензіат) укладений ліцензійний договір № 11/12/2017 на використання торговельної марки від 11.12.2017, відповідно до якого ліцензіату надано право на використання торговельної марки "РБК" та домену rbc.ua;

- ТОВ "Інформаційні бізнес Технології Технології" (ТОВ "УБТ") є власником інформаційного агентства "РБК-Україна" (www.rbc.ua), що посвідчується свідоцтвом про державну реєстрацію інформаційного агентства, як суб`єкта інформаційної діяльності серія КВ № 402-264 ПР, видане Державною реєстраційною службою України 06.04.2015;

- позивач по суті хоче визнати недостовірною інформацією думки ОСОБА_1 , які йому не подобаються;

- позивачем не доведено, що електронні гроші GlobalMoney не можна обміняти на електронні гроші QIWI, а навпаки вказана обставина позивачем визнана, але він вважає, що в цьому немає нічого незаконного;

- ніяких доказів того, що спірна публікація підірвала довіру до позивача не надано;

- практикою застосування статті 10 Європейської конвенції з прав людини доведено, що журналісти і ЗМІ не можуть нести відповідальність за цитування інших джерел інформації, бо покарання за це негативно вплине на основне завдання преси - інформування громадськості про поточні події, погляди та ідеї.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 94 Цивільного кодексу України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

У ст. 1 Закону України "Про інформацію", під інформацією розуміється будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Як визначено статтею 5 Закону України "Про інформацію", кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно з частиною 1 статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом статті 91 Цивільного кодексу України право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 Цивільного кодексу України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта (підприємця).

Отже, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до частини 1 статті 277 Цивільного кодексу України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до частини 1 статті 299 Цивільного кодексу України.

Відповідно до абз. 1 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України '"Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин як:

1) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

2) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

3) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

4) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Як вже було вказано вище, спірну інформацію було розміщено за наступними посиланнями:

- ІНФОРМАЦІЯ_4

- ІНФОРМАЦІЯ_6

Таким чином, поширення наведеної вище інформації відбулося у відкритий спосіб та ця інформація стала відома необмеженому колу осіб, що відповідає першій складовій правопорушення.

Крім того, із тексту спірної публікації дійсно вбачається, що поширена інформація стосується, зокрема, "Компанії Globalmoney", а як вже було зазначено вище, саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобалмані" є власником знаку для товарів і послуг Globalmoney на підставі Свідоцтва № 150467.

Отже, з огляду на наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що поширена інформація стосується в тому числі позивача та наявна друга складова складу правопорушення, визначеного абз. 1 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України '"Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009.

Стосовно достовірності/недостовірності поширеної інформації судом встановлено наступне.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Так, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При цьому, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно з частиною 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає "демократичного суспільства" (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року).

Таким чином, розрізняючи факти та оціночні судження, слід виходити з того, що існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

В оспорюваній статті, яка розміщена за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 (українською мовою) наведено наступні обставини:

"ІНФОРМАЦІЯ_2

АВТОР: ОСОБА_2

Компанію Globalmoney підозрюють у співпраці з російськими фінансовими установами - банком ВТБ та електронним гаманцем Qiwi, які перебувають під санкціями в Україні.

Про це пише РБК-Україна з посиланням на блог на "Цензор.Нет" правозахисника ОСОБА_1.

"Globalmoney зловили на тому, що компанія працює на окупованих Росією українських територіях, веде сторінку в забороненій соцмережі "Вконтакте" та консультує там представників "ЛНР" та "ДНР" щодо переведення коштів з українських банків до підсанкційних російських ВТБ та Qiwi. Втім, на своїй сторінці у Facebook компанія пише, що це все брехня та підступи конкурентів. А коли ти їм тикаєш носом, що на цій же сторінці Facebook ти й взяв їхні дописи про "Вконтакте" та про ВТБ, то вони мовчать та продовжують порушувати українські закони", - заявив правозахисник.

За його словами, з травня 2021 року в Україні діють санкції проти АТ "КІВІ Банк". Проте електронні гроші "ГлобалМані" досі можна обміняти на електронні гроші QIWI (емітент - АТ "КІВІ Банк"). Інструкції щодо аналогічних обмінів доступні й на інших ресурсах.

"Враховуючи інформацію про те, що міжнародна платіжна система "ГлобалМані" здійснює перекази коштів у співпраці із забороненою в Україні російською платіжною системою QIWI, це може становити ризики виникнення загроз національній безпеці України", - додав він.

ОСОБА_1 наголошує, що наведені дані є достатніми підставами для перевірки діяльності ТОВ "Глобалмані" щодо дотримання вимог законів України, указів президента та нормативно-правових актів Національного банку.

Нагадаємо, раніше повідомлялось, що у російській соцмережі "Вконтакте" діє сторінка електронного гаманця Globalmoney - Global24. Після розголосу в ЗМІ сторінку було видалено.

Також днями головне управління Національної поліції в Києві звернулося до голови Нацбанку ОСОБА_3 з пропозицією скасувати реєстрацію МПС Глобалмані в Україні."

Відповідно до п. 12 постанови пленуму ВСУ від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен встановити та зазначити в позовній заяві. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, 11.12.2017 між ТОВ "РБК-Медіа" (як ліцензіаром) та ТОВ "Українські бізнес технології" (як ліцензіатом) було укладено ліцензійний договір № 11/12/2017 на використання торговельної марки, відповідно до умов якого ліцензіату надано право на використання торговельної марки "РБК" та домену rbc.ua.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські бізнес технології" є власником інформаційного агентства "РБК-Україна" (www.rbc.ua), що посвідчується свідоцтвом про державну реєстрацію інформаційного агентства, як суб`єкта інформаційної діяльності серія КВ № 402/264 ПР, видане Державною реєстраційною службою України 06.04.2015.

Відповідно до положень постанови пленуму ВСУ від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належним відповідачем є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про інформаційні агентства" передбачено, що інформаційними агентствами є зареєстровані як юридичні особи суб`єкти інформаційної діяльності, що діють з метою надання інформаційних послуг.

Більше того, спірна публікація є передруком фрагментів статті ОСОБА_1, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 була оприлюднена на веб-сайті "Цензор.НЕТ". Крім того, у самій спірній публікації зроблено посилання на блог ОСОБА_1 на веб-сайті "Цензор.НЕТ".

З огляду на наведені вище обставини відсутні підстави вважати, що саме відповідач є автором спірної публікації та розмістив статтю на веб-сайті з використанням доменного імені www.rbc.ua.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року).

Відповідно, коли висловлювання стосуються питання суспільного інтересу, свободі вираження думок зазвичай надаватиметься високий рівень захисту, а органи влади, таким чином, матимуть вузькі межі дискреційних повноважень. Більше того, межі допустимої критики щодо політика ширші, ніж межі критики щодо приватної особи. На відміну від останньої, політик неминуче та свідомо відкриває себе для пильного вивчення своїх слів та дій з боку журналістів та широкого загалу, а тому повинен проявляти більшу толерантність. Звичайно, право на захист репутації поширюється і на політиків, навіть якщо вони виступають не як приватні особи, проте у таких випадках вимоги такого захисту мають бути збалансовані з інтересами суспільства до відкритої дискусії з політичних питань (INSTYTUT EKONOMICHNYKH REFORM, TOV v. UKRAINE, № 61561/08, § 44, ЄСПЛ, 02 червня 2016 року).

В рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 753/21759/16-ц, від 22.05.2019 року у справі № 757/22307/17-ц, від 05.06.2019 року у справі № 758/6022/14-ц та ін.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що інформація викладена у спірній статті є вираженням суб`єктивної думки, тобто є не твердженням, висловленим автором статті особисто про факти, а є оцінкою отриманої інформації та власними висновками від цієї інформації. Такі висновки не можуть бути, а ні спростовані, а ні підтверджені.

Частиною 2 статті 34 Господарського кодексу України передбачено, що дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Поширена недостовірна інформація принижує статус позивача в очах суспільства, партнерів та клієнтів, а також дискредитує ведення його господарської діяльності.

Діловою репутацією юридичної особи є престиж її фірмового (комерційного) найменування, торгових марок та інших належних їй нематеріальних активів серед споживачів її товарів і послуг. Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.

Той факт, що у читачів поширеної інформації створилося викривлене враження про компанію позивача та її діяльність ТОВ "Глобалмані" жодним чином не підтвердило.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на те, що позивачем не було доведено належними доказами, що автором поширеної про нього інформації є саме Товариство з обмеженою відповідальністю "РБК-Медіа" та не надано жодних доказів, що оспорювана інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, тоді позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 80, 82, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалмані» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.08.2022 року.

Суддя Ю.О.Підченко