ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2022 р. Справа№ 925/977/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Зубець Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Макаренка Сергія Юрійовича

на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021

у справі № 925/977/21 (суддя: Кучеренко О.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго"

до фізичної особи-підприємця Макаренка Сергія Юрійовича

про стягнення 80 002,42 грн.,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Макаренка Сергія Юрійовича про стягнення 80 002,42 грн. з яких: 54000,00 грн. сума основного боргу, 17977,03 грн. сума пені, 5880,63 грн. інфляційні збитки, 2144,76 грн. три відсотки річних та відшкодування судових витрат у вигляді сплати судового збору у сумі 2270,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання укладеного між сторонами договору на виготовлення проектно-кошторисної документації №5 від 21.12.2019 позивачем було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача авансовий платіж у розмірі 54000,00 грн. Також відповідачу було надано усю необхідну документацію з вихідними даними для проектування, що підтверджується актом приймання-передачі від 21.12.2019. Строком виготовлення проектно-кошторисної документації сторони визначили 25.03.2020, проте станом на 22.07.2021 проектно-кошторисна документація відповідачем не виготовлена та позивачу не передана, відповідач на телефонні дзвінки не реагує, від отримання листів ухиляється. Враховуючи прострочення відповідачем виконання зобов`язання за договором, останнє втратило інтерес для позивача, а авансовий платіж у розмірі 54000,00 грн. разом із штрафними санкціями нарахованими на нього підлягають поверненню позивачу.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 у справі № 925/977/21 позов задоволено частково.

Стягнуто з ФОП Макаренка С.Ю. на користь ТОВ "Теплоекоенерго" 54 000, 00 грн. основного боргу, 7 234, 97 грн. пені, та 1 737, 49 судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, зазначив що, у відповідача виник обов`язок забезпечити виконання робіт належної якості у строки, визначені пунктом 1.3 договору, тобто до 25.03.2020. Судом було встановлено, що відповідач у визначений договором строк, проектно-кошторисну документацію не виготовив. У зв`язку з невиконанням умов договору позивачем було направлено претензію, у якій він зазначив, що виконання зобов`язання за договором втратило для нього інтерес, тому вимагав у семиденний строк повернути кошти у розмірі 54000,00 грн. та сплатити штрафні санкції. Відповідач, залишив претензію без задоволення, перерахований позивачем аванс не повернув. Суд дійшов висвноку, що фактичні обставини відповідачем не спростовані, відтак позивач правомірно вимагає стягнути ці кошти з відповідача у примусовому порядку, отже вимога позивача про стягнення перерахованого авансу з відповідача є обґрунтованою та доведеною.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФОП Макаренко С.Ю. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 у справі № 925/977/21 в частині стягнення з ФОП Макаренка С.Ю. на користь ТОВ "Теплоекоенерго" 54 000, 00 грн. основного боргу, 7 234, 97 грн. пені, та 1 737, 49 судового збору та ухвалити нове рішення в частині зменшення суми стягнення з ФОП Макаренка С.Ю. на користь ТОВ "Теплоекоенерго".

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що адвокатом позивача по справі Накоп`юком Я.В. було направлено поштове відправлення - позовну заяву відповідно до квитанції та накладної 701 АТ «Укрпошта» від 23.07.2021 на ім`я ФОП Марченка Сергія Юрійовича, тобто, прізвище відповідача було вказано невірно, отже, ФОП Макаренко Сергій Юрійович не був отримувачем відповідного поштового відправлення. З матеріалами справи відповідач ознайомився лише після ухвалення рішення місцевим господарським судом.

Також, апелянт вказує, що ним відповідно до умов договору було направлено лист позивачу про необхідність надання додаткових документів для виконання роботи, однак, позивачем лист було проігноровано, чим порушено зобов`язання сторони, визначене договором.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2021, дана апеляційна скарга у справі № 925/977/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Коротун О.М., Барсук М.А.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Коротун О.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 справу № 925/977/21 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Макаренка С.Ю. на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Барсук М.А. Вирішення питання, щодо подальшого руху апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Макаренка С. Ю. на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021, відкладено до надходження матеріалів справи № 925/977/21 до Північного апеляційного господарського суду.

До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду Черкаської області, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 23.02.2022, надійшли матеріали справи № 925/977/21.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Барсук М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 року справу № 925/977/21 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Макаренка С.Ю. на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Зубець Л.П., поновлено фізичній особі-підприємцю Макаренку С.Ю. строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 у справі № 925/977/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Макаренка С.Ю. на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 у справі № 925/977/21, справу № 925/977/21 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, зупинено дію рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 у справі № 925/977/21, запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали, зобов`язано учасників справи направити на адресу суду лист-повідомлення, в якому зазначити щодо обізнаності про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Про перегляд справи в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі засобами електронного зв`язку, а також відомості щодо розгляду справи судом апеляційної інстанції було оголошено на офіційному веб-сайті Судова влада України.

17.06.2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що листом від 29.04.2020 вих. № 17, тобто більше місяця по тому, як мало бути виконане зобов`язання, відповідач повідомив про те, що у зв`язку із перебуванням працівників на самоізоляції йому потрібен додатковий час до 08.05.2020 для закінчення проектних робіт, при цьому, ані доказів перебування працівників на самоізоляції, ані натяків про необхідність надання додаткових документів надано не було. В подальшому, 18.05.2020, тобто, зі спливом майже двох місяців, як мало бути виконане зобов`язання, відповідач вийшов на зв`язок і повідомив, що готовий надати незакінчений проект. З огляду на визначене, а також у зв`язку із порушенням відповідачем термінів виконання зобов`язання за договором, останнє втратило інтерес для позивача, тому авансовий платіж у розмірі 54 00,00 грн. підлягає поверненню у повному обсязі. Щодо долученого відповідачем до апеляційної скарги листа від 07.05.2020 № 3, то у позивача він відсутній, і позивач вказує про наявність сумнівів щодо його достовірності, оскільки у березні 2020 року листу присвоєно вихідний номер 15, у квітні 2020 року - номер 17, а у травні 2020 року - чомусь номер 3.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 21.19.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОЕКОЕНЕРГО» (замовник, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Макаренком Сергієм Юрійовичем (виконавець, відповідач у справі) було укладено договір на виготовлення проектно-кошторисної документації №5 (далі - договір). За умовами цього договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виготовити проектно-кошторисну документацію: робочий проект будівництва зерносушарки універсальної, тип ЗСУ-1200 на паливі (щепа, качани кукурудзи, агропелети із лушпиння соняшника, деревні пелети, зріджений газ) за адресою: с. Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область (далі-роботи) а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи (пункт 1.1 договору).

Проектно-кошторисна документація, яка розробляється відповідно до цього договору, повинна відповідати вимогам законодавства України, державних стандартів, норм, правил регіональних (місцевих) правил забудови, завдання на проектування та інших вихідних даних для проектування, а також іншим вимогам цього договору (пункт 1.2 договору).

Термін виготовлення проектно-кошторисної документації - до 25.03.2020 (пункт 1.3 договору).

Вартість робіт по цьому договору складає: 100000,00 грн. Оплата виконаних робіт здійснюється замовником у національній валюті України - гривні, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця у наступному порядку: 54000,00 грн. - авансовий платіж, який сплачується протягом 3 банківських днів із дня підписання цього договору; 46000.00 грн. - сплачуються протягом 3 банківських днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі проектно-кошторисної документації (пункти 2.1, 2.2 договору).

Виконавець несе повну відповідальність за повноту та належну якість виготовленої проектно-кошторисної документації та зобов`язується здійснити авторський нагляд за процесом будівництва на підставі відповідного договору, який укладається і оплачується додатково (пункт 3.1 договору).

Якщо виконавець своєчасно не розпочав виконання робіт та не змінив вказівок про спосіб виконання робіт по виготовленню проектно-кошторисної документації замовник вправі відмовитись від договору у встановленому чинним законодавством України порядку (пункт 3.6 договору).

Виконавець зобов`язаний забезпечити виконання робіт належної якості у строки, визначені пунктом 1.3 договору (пункти 5.3.1 та 5.3.2).

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть взаємну господарсько-правову відповідальність, визначену цим договором та діючим законодавством, а також шляхом відшкодування завданих збитків у частині непокритій цими санкціями відповідно до чинного законодавства України (пункт 7.1 договору).

У разі несвоєчасного виконання робіт та передачі проектно-кошторисної документації виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виконання зобов`язань, обчислену від загальної вартості робіт, за кожний день прострочення (пункт 7.3 договору).

Сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання умов цього договору (пункт 7.4 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та оплати авансового платежу та діє до 25.03.2020, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору (пункт 10.1 договору).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від повного виконання та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору, а також від гарантійних зобов`язань (пункт 10.2 договору).

Зміни до цього договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін та оформлюються шляхом підписання обома сторонами додаткової угоди до цього договору (пункт 10.5 договору).

Дія договору достроково припиняється у разі: виконання сторонами усіх зобов`язань за цим договором; взаємної згоди двох сторін про дострокове розірвання цього договору; у випадках, передбачених договором, або за рішенням суду (пункт 10.8 договору).

На виконання пункту 2.2 договору позивач перерахував на поточний рахунок відповідача авансовий платіж у розмірі 54000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №575 від 21.12.2019.

Судом першої інстанції також встановлено, що 21.12.2019 на виконання умов договору замовник передав, а виконавець прийняв вихідні дані та документацію для проектування, а саме: технічний паспорт МПО-80; паспорт засувки рейкової марки ЗЕ; ескіз зерносушарки універсальної, тип ЗСУ-1200 на паливі (щепа, качани кукурудзи, агропелети із лушпиння соняшника, деревні пелети, зріджений газ) за адресою: с. Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область; паспорт серії Т-100; технічні характеристики зерносушарки універсальної, тип ЗСУ-1200, що підтверджується актом приймання-передачі вихідних даних та документації для проектування, який підписаний сторонами у справі та скріплений відповідними печатками.

Згідно з листом №17 від 29.04.2020 відповідач повідомив позивача, що, у зв`язку з подовженням карантину до 11.05.2020 та перебуванням частини працівників на самоізоляції, йому потрібен час до 08.05.2020 для закінчення проектних робіт по договору.

18.05.2020 відповідач надав позивачу для ознайомлення незавершений проект щодо виготовлення проектно-кошторисної документації, а сааме: загальну пояснювальну записку; генеральний план: зовнішнє водопостачання, електрична частина, конструкції залізобетонні, конструкції металеві; технологічну частину; паспорт зовнішнього опорядження; проект організації будівництва та оцінку впливів на навколишнє середовище, що підтверджується актом приймання-передачі проектно-кошторисної документації незавершеного проекту «Будівництво зерносушарки універсальної, тип ЗСУ-1200 на паливі (щепа, качани кукурудзи, агропелети із лушпиння соняшника, деревні пелети, зріджений газ) за адресою: с. Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область» згідно договору №5 від 21.12.2019, який підписаний сторонами у справі та скріплений відповідними печатками.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих.№3, у якій зазначив, що у зв`язку із значним простроченням виконання зобов`язання за договором, - воно втратило інтерес для замовника. У претензії позивач також вимагав у семиденний строк повернути безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 54000,00 грн. та сплатити штрафні санкції у вигляді: інфляційних збитків у розмірі 6675,57 грн., 3 % річних у розмірі 2886,82 грн. та пені у розмірі 12757,71 грн.

Дану претензію відповідач не отримав та вона повернулась на адресу позивача із відміткою УДППЗ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання».

Станом на час звернення позивача з позовом до суду відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що перераховані позивачем кошти у сумі 54000,00 грн. були йому повернуті.

У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення перерахованого відповідачу авансу, а також стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору.

Таким чином, предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача авансу, який був перерахований останньому на виконання договору підряду (виготовлення проектно-кошторисної документації).

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив, зокрема, з того, що ним виконано усі необхідні дії з метою належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача адвокатом Я.Накоп`юком до позовної заяви додано, зокрема, докази направлення примірника позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу, а саме фіскального чеку та накладної № 701.

Однак, з вищевказаних наданих позивачем фіскального чеку та накладної № 701 вбачається, що відповідне поштове відправлення направлено на ім`я ФОП Марченко Сергій Юрійович (а.с. 7), в той час як відповідачем у даній справі є інша особа (а саме, з іншим прізвищем) - ФОП Макаренко Сергій Юрійович.

Згідно з п. 42 Правил надання послуг поштвоого зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 з відповідними змінами, на поштовому відправленні, поштовому переказі зазначається, зокрема: найменування адресата: для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові (у називному відмінку), для юридичних осіб - повне найменування підприємства, установи, організації, а також якщо відомо посада, ім`я та прізвище адресата. На простих та рекомендованих поштових картках, листах і бандеролях (крім тих, що адресуються до запитання) може бути зазначено лише прізвище та ініціали або ім`я та прізвище адресата. На поштових відправленнях, адресованих до населених пунктів, які не мають вулиць і нумерації будинків, прізвище, ім`я та по батькові адресата зазначаються повністю.

Відповідно до п. 89 вищезгаданих Правил, реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Колегія суддів звертає увагу, що для отримання поштового відправлення необхідно підтвердити свою особу відповідними встановленими законодавством документами, що, в свою чергу, свідчить про те, що зазначення у поштовому відправленні неправильного прізвища адресата (« ОСОБА_1 » замість вірного « Макаренко ») унеможливлює отримання відповідачем направленого представником позивача поштового відправлення, що судом першої інстанції помилково було залишено поза увагою.

Таким чином, відповідач не отримував та не міг отримати позовної заяви з додатками до неї з огляду на їх направлення помилковому адресату, тому, відповідно, не мав можливості ознайомитись з їх змістом.

Окрім того, за приписами п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з прийняттям нового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, зі змісту наведеної норми вбачається, що безумовною підставою для скасування судового рішення з прийняттям нового є розгляд справи за відсутності будь-кого з учасників лише за умови не повідомлення його належним чином про дату, час і місце судового засідання.

За змістом ст. ст. 2, 7, 13 ГПК України основними засадами господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Статтею 120 ГПК України визначено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали господарського суду Черкаської області від 02.08.2021, 20.09.2020, а також рішення місцевого господарського суду від 13.10.2021 були направлені відповідачу, проте поштові конверти із вказаними відправленнями, разом із повідомленнями про вручення поштового відправлення, повернуті відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 34-37, 55-58, 82-89).

Апеляційний суд наголошує, що повернення повістки про виклик до суду чи ухвали суду про призначення розгляду скарги з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи та не свідчить про відмову сторони від одержання повістки (поштового відправлення) чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12.12.2018 у справі №752/11896/17-ц, від 12.02.2019 у справі №906/142/18.

За таких обставин не можна дійти висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час розгляду даної справи місцевим господарським судом, тобто відповідач взагалі не був обізнаний про існування судового провадження щодо нього.

Місцевий господарський суд, здійснивши розгляд справи без участі відповідача, за відсутності інформації щодо його належного повідомлення про час і місце розгляду справи, не звернув увагу на те, що конституційне право на участь у судовому розгляді, бути належним чином повідомленим про дату судового засідання не може бути формальним, це є порушенням зазначених вимог законодавства та підставою для безумовного скасування судового рішення і прийняття нового.

Оскільки апеляційним судом встановлено, що відповідач не отримував копії позовної заяви з додатками, його не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду, і справу розглянуто без участі відповідача, враховуючи, що відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу в тому числі й цією підставою, зазначаючи, що з матеріалами справи він ознайомився лише після ухвалення рішення судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

По суті спірних правовідносин у межах даної справи, предметом спору у якій є вимога позивача про стягнення з відповідача авансу, який був перерахований останньому на виконання договору підряду (виготовлення проектно-кошторисної документації), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Положеннями статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно з частинами першою та третьою статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Подібні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16.

Згідно з статтею 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 324 Господарського кодексу України визначено, що за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх. До відносин, що виникають у процесі виконання проектних та досліджувальних робіт, можуть застосовуватися положення статті 318 цього Кодексу.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником (частина 1 статті 888 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов для даного виду договору, договір не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку.

При цьому, судова колегія зауважує, що ні позивач, ні відповідач не заперечують встановлені вище обставини укладення між ними договору підряду.

Відповідно до статті 890 Цивільного кодексу України зазначено, що підрядник зобов`язаний: виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт; не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам; гарантувати замовникові відсутність у інших осіб права перешкодити або обмежити виконання робіт на основі підготовленої за договором проектно-кошторисної документації.

Згідно з частиною 2 статті 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Аналогічні приписи містяться в пункті 3.6 договору, укладеного між сторонами.

Також, пунктом 1.3 договору сторони погодили строк виготовлення проектно-кошторисної документації до 25.03.2020, а згідно з пунктом 10.5 договору зміни до цього договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін та оформлюються шляхом підписання обома сторонами додаткової угоди до цього договору.

Отже, кінцевий строк, коли мала бути виготовлена проектно-кошторисна документація, був 25.03.2020.

Порядок передачі і приймання виконаних робіт визначено розділом 5 договору: після завершення робіт виконавець надає замовнику проектно-кошторисну документацію у 2 примірниках та на електронному носієві згідно акта приймання-передачі проектно-кошторисної документації. Замовник протягом 3 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі проектно-кошторисної документації зобов`язаний підписати його і повернути виконавцю, якщо відсутні зауваження. У випадку мотивованої відмови замовника від приймання робіт чи зупинки проектування сторонами протягом 3 робочих днів складається двосторонній акт з переліком необхідних доопрацювань, термінів їх виконання.

Як вже зазначалось, на виконання пункту 2.2 укладеного між сторонами договору, позивач перерахував авансовий платіж у розмірі 54000,00 грн. на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №575 від 21.12.2019 (а.с. 16).

Також, 21.12.2019 на виконання умов договору позивач передав, а виконавець прийняв вихідні дані та документацію для проектування, а саме: технічний паспорт МПО-80; паспорт засувки рейкової марки ЗЕ; ескіз зерносушарки універсальної, тип ЗСУ-1200 на паливі (щепа, качани кукурудзи, агропелети із лушпиння соняшника, деревні пелети, зріджений газ) за адресою: с. Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область; паспорт серії Т-100; технічні характеристики зерносушарки універсальної, тип ЗСУ-1200, що підтверджується актом приймання-передачі вихідних даних та документації для проектування, який підписаний сторонами у справі та скріплений відповідними печатками (а.с. 15).

Отже, в силу вищенаведеного, у відповідача виник обов`язок забезпечити виконання робіт належної якості у строки, визначені пунктом 1.3 договору, тобто до 25.03.2020.

Колегією суддів встановлено, що відповідач у визначений договором строк, проектно-кошторисну документацію не виготовив, що фактично не заперечується апелянтом.

При цьому, згідно з доданим позивачем до позовної заяви листом №17 від 29.04.2020 ФОП Макаренко С.Ю. повідомив позивача, що, у зв`язку з подовженням карантину до 11.05.2020 та перебуванням частини працівників на самоізоляції, йому потрібен час до 08.05.2020 для закінчення проектних робіт по договору (а.с. 17).

В подальшому, 18.05.2020, тобто, вже з порушенням строку, встановленого договором, відповідач надав позивачу для ознайомлення незавершений проект щодо виготовлення проектно-кошторисної документації, а саме: загальну пояснювальну записку; генеральний план: зовнішнє водопостачання, електрична частина, конструкції залізобетонні, конструкції металеві; технологічну частину; паспорт зовнішнього опорядження; проект організації будівництва та оцінку впливів на навколишнє середовище, що підтверджується актом приймання-передачі проектно-кошторисної документації незавершеного проекту «Будівництво зерносушарки універсальної, тип ЗСУ-1200 на паливі (щепа, качани кукурудзи, агропелети із лушпиння соняшника, деревні пелети, зріджений газ) за адресою: с. Вознесенське, Золотоніський район, Черкаська область» згідно договору №5 від 21.12.2019, який підписаний сторонами у справі та скріплений відповідними печатками (а.с. 18).

Завершеного проекту щодо виготовлення проектно-кошторисної документації на замовлення позивача, відповідачем надано так і не було, що не заперечується апелянтом.

При цьому, в апеляційній скарзі відповідач вказує, що ним відповідно до умов договору було направлено лист позивачу про необхідність надання додаткових документів для виконання роботи, однак, позивачем лист було проігноровано, чим порушено зобов`язання сторони, визначене договором.

На підтвердження вищезазначених доказів, апелянтом було долучено копію листа від 07.05.2020 № 3, в якому відповідач повідомляє позивача, що на даний час, тобто, станом на 07.05.2020 року, чорновий варіант робочого проекту виконано, а задля можливості доопрацювання робочого проекту необхідно отримати документацію щодо таких складових: 1. ЗСУ - 1200; 2. Комплектуючі топочної: - датчик рівня палети; - теплогенератор; - помпа; - теплообмінник. Так як робочий проект необхідно редагувати з використанням документації, яка відсутня у виконавця, чорновий варіант робочого проекту буде надано після отримання всіх необхідних документів від замовника та, відповідно, після доопрацювання робочого проекту.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення позивачем своїх зобов`язань через ненадання позивачу додаткових документів для виконання роботи, оскільки по-перше, відповідачем не надано доказів направлення зазначеного вище листа на адресу позивача, по-друге, останній направлений поза межами строку виконання зобов`язання, визначеного договором.

До того ж, у листі від 07.05.2020 № 3, на який посилається апелянт, вказано, що чорновий варіант робочого проекту буде надано після отримання всіх необхідних документів від замовника, однак, як вже було встановлено вище, 18.05.2020 відповідач надав позивачу для ознайомлення незавершений проект щодо виготовлення проектно-кошторисної документації, що свідчить про суперечність фактичних обставин та дій відповідача змісту його листа.

Відтак, апелянтом не надано належних доказів порушення позивачем зобов`язань за договором.

Згідно з частиною 2 статті 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, що узгоджується з пунктом 3.6 договору.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих.№3, у якій зазначив, що у зв`язку із значним простроченням, виконання зобов`язання за договором, - воно втратило інтерес для замовника. У претензії позивач також вимагав у семиденний строк повернути безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 54000,00 грн. та сплатити штрафні санкції у вигляді: інфляційних збитків у розмірі 6675,57 грн., 3 % річних у розмірі 2886,82 грн. та пені у розмірі 12757,71 грн.

Відповіді на претензію матеріали справи не містять, перерахований позивачем аванс ФОП Макаренко С.Ю. не повернув.

Колегія суддів звертає увагу, що в контексті спірних правовідносин, тягар доведення належного виконання відповідачем свого обов`язку за договором, а так само обставин, які перешкоджали виконанню цього обов`язку, несе відповідач як боржник у цьому зобов`язанні.

За змістом ч.1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі поданих учасниками справи або витребуваних судом доказів у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У силу приписів ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, матеріали справи не містять доказів виконання робіт у повному обсязі ані станом на 25.03.2020 - встановлений договором термін виготовлення проектно-кошторисної документації, ані станом на дату судового розгляду даної справи.

Крім того, апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження вказаних в апеляційній скарзі обставин неможливості виконання погоджених з позивачем робіт без надання останнім додаткових документів. Також, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з метою отримання додаткової інформації чи документів, необхідних для виконання взятих на себе зобов`язань, оскільки наданий відповідачем лист № 3 від 07.05.2020 року доказів направлення його замовнику не містить.

Поряд з викладеним, колегія суддів звертає увагу на те, що у листі відповідача № 17 від 29.04.2020 ФОП Макаренко С.Ю. фактично підтверджує, що у встановлений договором термін до 25.03.2020 року роботи не виконані.

Таким чином, як вже було встановлено вище, відповідач розроблену документацію по проекту позивачу не надав, тобто свої зобов`язання за договором підряду не виконав. 15.03.2021 позивач направив відповідачу претензію за № 3 від 12.03.2021, та просив повернути в семиденний строк безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 54 000,00 грн. та сплатити штрафні санкції у вигляді інфляційних збитків 6 675,57 грн., 3% річних 2 886,82 грн., пеня 12 757,71 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором підряду в частині виконання робіт, суд дійшов висновку, що на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України, в позивача виникло право відмовитись від договору підряду.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідач встановлений зазначеними вище положеннями чинного законодавства обов`язок не виконав, внаслідок чого договірні зобов`язання між сторонами за договором підряду припинились на підставі претензії позивача за № 3 від 12.03.2021.

Нормами глави 83 Цивільного кодексу України урегульовано питання повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, навіть тоді коли правова підстава, на якій набуте майно, згодом відпала.

Так, частина 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною другою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України, предметом регулювання якої є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій набуто майно, згодом відпала.

З урахуванням наведеного та того, що договірні зобов`язання між сторонами припинились, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частингі стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 54 000,00 грн., сплаченої позивачем за договором підряду.

Щодо заявленої до відшкодування суми пені, апеляційний суд зазначає наступне.

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з пунктом 7.3 укладеного між сторонами договору відповідальність за несвоєчасне виконання робіт та передачі проектно-кошторисної документації передбачена у вигляді нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виконання зобов`язань, обчислену від загальної вартості робіт, за кожен день прострочення.

На підставі наведених положень позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 17977,03 грн., що діяла у період її нарахування за період прострочення з 26.03.2020 до 22.07.2021 з урахуванням строку виконання робіт, який визначений умовами договору.

Перевіривши розрахунок пені позивача, слід вказати, що частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки сторонами у договорі не визначено, протягом якого строку відбуватиметься нарахування пені, то судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги у цій частині у сумі 7234,97 грн. (за період з 26.03.2020 до 26.09.2020), у іншій частині позовних вимог про стягнення пені судом відмовлено. Перевіривши розрахунок колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром пені.

Також, на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу 2144,76 грн. 3% річних за період прострочення з 26.03.2020 до 22.07.2021 та 5880,63 грн. інфляційних витрат, які також просить стягнути з останнього.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Таким чином, правовідношення, в якому у зв`язку із припиненням договору в односторонньому порядку виникло зобов`язання повернути позивачу (замовнику) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти), є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

У відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, розмір якого підтверджується, зокрема, платіжним дорученням від 21.12.2019 № 575 на суму 54 000,00 грн.

У п. 77-78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 відзначено, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу). При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Оскільки на вимогу позивача суму попередньої оплати не було повернуто, погашення боргу не відбувалося, то правильним є розрахунок, згідно з яким залишок основного боргу перемножений послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та поділений на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднято основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19.

Перевіривши розрахунок 3 % річних наданий позивачем у розмірі 2 144,76 грн. за період з 26.03.2020 до 22.07.2021 колегією суддів встановлено, що він виконаний невірно, оскільки останнім невірно визначено період нарахування 3 % річних.

Як встановлено апеляційним судом, 15.03.2021 позивач направив відповідачу претензією за № 3 від 12.03.2021 в якій просив повернути попередню оплату. Відповідачем претензія отримана не була, а 31.04.2021 конверт з нею повернувся з відміткою «за закінченням строку зберігання».

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що 31.04.2021 є датою отримання відповідачем претензії, оскільки саме цього дня в поштовому повідомленні проставлена відмітка про повернення зазначеної вище претензії за закіченням встановленого строку зберігання, оскільки відповідач не забрав останню з поштового відділення, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією конверту (а.с. 20).

Враховуючи викладене вище строк передбачений ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, тобто строк виконання грошового зобов`язання щодо повернення суми попередньої оплати (авансу), є таким, що сплив 07.05.2021.

У зв`язку з викладеним судом було здійснено власний розрахунок 3% річних за період з 07.05.2021 по 22.07.2021, тому розмір 3% річних за розрахунком суду складає 341,75 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі визначеному судом апеляційної інстанції.

Також перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат у сумі 5 880,63 грн. за період з 26.03.2020 до 22.07.2021, судова колегія встановила, що він виконаний невірно через невірно визначений період нарахування інфляційних втрат.

Отже, судом апеляційної інстанції здійснено власний розрахунок інфляційних втрат за період 07.05.2021 по 22.07.2021, який складає 866,22 грн., тому вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі визначеному судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з прийняттям нового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Макаренка С.Ю. підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 - скасуванню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1771,74 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Макаренка Сергія Юрійовича задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 у справі № 925/977/21 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" до фізичної особи-підприємця Макаренка Сергія Юрійовича про стягнення 80 002,42 грн. задовольнити частково.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Макаренка Сергія Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" (18002, вул. Святотроїцька, 73, оф. 24, м. Черкаси, ) 54000,00 грн. (п`ятдесят чотири тисячі гривень) основного боргу, 7 234,97 грн. (сім тисяч двісті тридцять чотири гривні дев`яносто сім копійок) пені, 866,22 грн. (вісімсот шістдесят шість гривень двадцять дві копійки) інфляційних втрат та три відсотки суми річних у розмірі 341,75 грн. (триста сорок одна гривня сімдесят п`ять копійок).

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця Макаренка Сергія Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" (18002, вул. Святотроїцька, 73, оф. 24, м. Черкаси, ) 1 771,74 грн. (одну тисячу сімсот сімдесят одну гривню сімдесят чотири копійки) судового збору за подання позовної заяви.

6. Доручити Господарському суду Черкаської області видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

7. Справу №925/977/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.В. Владимиренко

Л.П. Зубець