ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Справа№ 910/16520/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2022

(повний текст рішення складено та підписано 31.03.2022)

у справі № 910/16520/21 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИЗОЛ"

про стягнення 56 160,00 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "СИЗОЛ" про стягнення 56 160,00 грн пені відповідно до п. 11.5 договору поставки № 346 від 02.06.2016 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов пункту 9.1 договору щодо надання податкової накладної складеної та зареєстрованої в єдиному реєстрі податкових накладних протягом п`яти календарних днів з дати поставки товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд, пославшись на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.04.2018 у справі № 902/380/17, від 07.02.2019 у справі № 913/272/18, від 18.11.2019 у справі № 904/5949/18, дійшов висновку, що невиконання ТОВ "СИЗОЛ" зобов`язання, яке виникає не перед контрагентом за договором, а з податкових правовідносин, не може у будь-якому випадку бути підставою для покладення на постачальника господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції, яка може наставати за фактом порушення стороною умов договору або, маючи компенсаційну природу, за фактом настання реальних негативних наслідків у іншої сторони.

Не погодившись з прийнятим рішенням, АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 у справі № 910/16520/21 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

За твердженням скаржника, внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання, передбаченого п. 9.1 договору, позивач був позбавлений права на віднесення відповідної суми ПДВ до складу податкового кредиту.

Також скаржник вказує на різні обставини у даній справі та справах № 902/380/17, № 913/272/18, № 904/5949/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 у справі № 910/16520/21.

25.07.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому ТОВ "СИЗОЛ" просить залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2022, а апеляційну скаргу - без задоволення з огляду на її безпідставність.

01-08.08.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на відзив ТОВ "СИЗОЛ".

В судове засідання 09.08.2022 представники сторін не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті і від сторін не надходили клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності їх представника, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд справи за відсутні представників сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 02.06.2016 між ТОВ "СИЗОЛ" (постачальник) та АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) укладено договір поставки № 346, на умовах якого з метою здійснення господарської діяльності постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД за державним класифікатором продукції та послуг вказуються в Специфікаціях (Додатках) до договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцю товар способом і на умовах, зазначених в специфікаціях.

Згідно з п. 9.1 договору протягом 5 календарних днів з дати поставки товару постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, належним чином складену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У п. 11.5 договору сторони передбачили, що за кожен день порушення строку, встановленого п. 9.1 цього договору щодо надання податкової накладної покупець має право стягнути з постачальника пеню в розмірі 0,5% від вартості товару, відносного якого допущено таке порушення.

Позивач зазначає, що в порушення взятих на себе договірних зобов`язань відповідач не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних та не надав позивачу належним чином складену податкову накладну за поставкою, що відбулась відповідно до Специфікації № 15 від 20.10.2020 на суму 62 400,00 грн за видатковою накладною № РН-0000009 від 10.11.2020.

Оскільки відповідач не виконав свій обов`язок з реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за поставкою, що відбулася 10.11.2020 та до 15.11.2020 не надав позивачу належним чином складену відповідну податкову накладну, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 56 160,00 грн пені, що нарахована за 180 календарних днів на суму поставленого товару 62 400,00 грн.

За твердженням відповідача, останнім 10.11.2020 було складено податкову накладну № 3 та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, відповідно до квитанції № від 27.11.2020 реєстрація податкової накладної була зупинена.

03.12.2020 Комісією ГУ ДПС прийнято рішення № 2197500/36596854 про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 10.11.2020.

Відповідач зазначає, що не погоджуючись з відмовою у реєстрації податкової накладної звернувся до Окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 10.11.2020 та зобов`язання зареєструвати вищевказану накладну.

Таким чином, відповідач стверджує, що виконав всі обов`язки, покладені на нього договором.

Станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду відсутні докази реєстрації податкової накладної за поставкою, що відбулася 10.11.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних та надання вказаної податкової накладної позивачу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як мотивовано встановив суд першої інстанції, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 201.1, абз. 1, 2 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку на додану вартість зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У пунктах 13-14 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, встановлено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття до реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС. Аналогічна норма міститься в абзаці 5 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Тобто передбачена п. 9.1 договору відповідальність продавця не пов`язана з виконанням ним своїх зобов`язань щодо поставки товару, оскільки виникає в разі невиконання продавцем вимог податкового законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 913/272/18.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду у справах № 908/3565/16, № 917/799/17.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі, не надано жодного доказу на спростування висновку місцевого господарського суду про безпідставність позовних вимог.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, практиці Верховного Суду, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 у справі № 910/16520/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 у справі № 910/16520/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16520/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.08.2022.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз