ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2022 р. Справа№ 910/12462/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі Гончаренку О.С.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 27.07.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 28.12.2021

у справі №910/12462/21 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Комунального підприємства "Бессарабський ринок"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група"

про стягнення заборгованості у розмірі 828 394 грн 32 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Бессарабський ринок" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група" (надалі - відповідач, скаржник) про стягнення заборгованості у розмірі 828 394 грн. 32 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за Договором про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства балансоутримувача на утримання орендованого майна та інших платежів №126 від 19.06.2017 року та за Договором про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства балансоутримувача на утримання орендованого майна та інших платежів №24 від 10.03.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 позовні вимоги Комунального підприємства "Бессарабський ринок" - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група" на користь Комунального підприємства "Бессарабський ринок" заборгованість у розмірі 828 394 грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 12 425 грн. 91 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська транспортно-сервісна група» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/12462/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі щодо позовних вимог заявлених позивачем за період часу з 01.11.2019 по 01.03.2021 та відмовити у задоволенні позовних вимог заявлених позивачем за період часу з 01.03.2021 по 30.06.2021.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, також скаржник вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права та не враховано висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді від 17.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортно-сервісна група» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/12462/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Кравчука Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортно-сервісна група» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/12462/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/12462/21.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 у зв`язку перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному, які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/12462/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 для розгляду справи №910/12462/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Чорногуз М.Г., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортно-сервісна група» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/12462/21 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортно-сервісна група» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/12462/21. Призначено справу до розгляду на 10.03.2022.

Позивач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 у зв`язку перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/12462/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2022 для розгляду справи №910/12462/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортно-сервісна група» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/12462/21 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Призначено справу до розгляду на 27.07.2022.

27.07.2022 в судове засідання з`явився представник позивача, надав свої пояснення, в яких заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Представник скаржника в судове засідання 27.07.2022 не з`явився. Про поважність неявки суд не повідомив.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки скаржник про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представника скаржника.

В судовому засіданні 27.07.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та перевірено колегією суддів, 13.01.2020 між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Орендодавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група" (Орендар) було укладено Договір про внесення змін до Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №2281-1 від 04.12.2019, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), які належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва за адресою: 01004, м. Київ, Бессарабська площа, 2, для розміщення кафе, що здійснює продаж товарів підакцизної групи, загальною площею 390, 30 кв.м.

Пунктом 4.2.11 договору оренди Сторони погодили, що орендодавець зобов`язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями (водопостачання, каналізація газ, електрична, теплова енергія, вивіз сміття і т.п.), за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання. У разі відсутності можливості укладання прямих договорів з підприємствами постачальниками послуг (водопостачання, газ, теплова енергія та ін.), орендар відшкодовує витрати підприємства-балансоутримувача за надані послуги у відповідності до окремо укладених договорів на підставі даних обліку (лічильників).

Відповідно до п. 4.2.13 договору оренди сторони погодили, що орендодавець зобов`язаний самостійно сплачувати на підставі договору з підприємством-балансоутримувачем, пропорційно орендованій площі, частку витрат на утримання прибудинкової території, на ремонт покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо, послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання внутрішньобудинкових мереж та компенсацію витрат підприємства-балансоутримувача за користування земельною ділянкою, за послуги з управління об`єктом нерухомості.

19.06.2017 між КП «Бессарабський ринок» (підприємство) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група" (орендар) було укладено Договір №126 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів, умовами якого передбачено, що за користування об`єктом оренди орендар сплачує щомісячно підприємству:

1.1.1. Комунальні витрати на утримання нежитлового приміщення, розрахунок яких здійснюється пропорційно займаної площі з урахуванням ПДВ становить:

- 4 550, 12 грн. згідно з додатком № 1, що є невід`ємною частиною цього договору та застосовується з 01.11.2016;

- 2 595, 50 грн., згідно з додатком № 3, що є невід`ємною частиною цього договору та застосовується з 01.11.2017;

- 862, 56 грн. згідно з додатком № 5, що є невід`ємною частиною цього договору та застосовується з 03.05.2017;

1.1.2. Витрати підприємства-балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів. Розрахунок яких здійснюється пропорційно займаної площі та становить з урахуванням ПДВ:

- 31 554, 19 грн. згідно з додатком № 2, що є невід`ємною частиною цього договору та застосовується 01.01.2016;

- 31 121, 69 грн. згідно з додатком № 4, що є невід`ємною частиною цього договору та застосовується 01.01.2017;

1.1.3. Відшкодування за фактично спожиту електричну енергію згідно з показників лічильника з урахуванням коефіцієнту втрат в мережах КЗ трансформатора на підставі акту.

1.1.4. Відшкодування за фактично спожите водопостачання та водовідведення згідно показників лічильника з урахуванням коефіцієнту втрат в мережах КЗ трансформатора на підставі акту.

Відповідно до п. 2.2.4 Договору Орендар зобов`язується незалежно від наслідків господарської діяльності не пізніше 5 числа поточного місяця вносити плату щомісячно в розмірі, передбаченому розділом 1 цього Договору на рахунок підприємства.

КП «Бессарабський ринок» були затверджені розрахунки суми комунальних витрат на утримання нежитлового приміщення на 2016 рік та на 2017 рік; розрахунки суми відшкодування витрат підприємства-балансоутримувача на утримання орендованого майна та інших платежів.

27.04.2018 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 126 від 19.06.2017, якою сторони домовились внести зміни в п.п. 1.1. договору та викласти його в наступній редакції: « 1.1.1. Комунальні витрати та утримання нежитлового приміщення, розрахунок яких здійснюється пропорційно займаної площі та на дату початку дії цього договору в місяць становить: 1 077, 23 грн. з урахуванням ПДВ згідно з додатком № 1, що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди».

Пункт 1.1.2. викладено в наступній редакції: «Витрати підприємства-балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів, розрахунок яких здійснюється пропорційно займаної площі та на дату початку дії цього договору становить: 33 472, 13 грн. з урахуванням ПДВ згідно з додатком № 2, що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди».

Пункт 6.1. викладено в наступній редакції: «Сторони погодили, що умови цього договору застосовуватимуться до відносин, що виникли між сторонами з 01.01.2018 відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України і діють до 26.10.2019».

27.04.2018 між КП «Бессарабський ринок» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» укладено додаткову угоду № 2 до Договору № 126 від 19.06.2017, відповідно до якої, сторони керуючись пунктом 6.2. договору дійшли згоди про тимчасове призупинення дії цього договору, а саме з 01.05.2018 до 01.08.2018.

Додатковою угодою № 3 до Договору № 126 від 01.08.2018, сторони керуючись п. 6.2. договору дійшли згоди про поновлення дії цього договору з 01.08.2018 по 26.10.2018.

10.03.2021 між КП «Бессарабський ринок» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» укладено додаткову угоду № 4 до Договору № 126 від 19.06.2017, відповідно до якої Сторони внесли зміни до п.6.1 договору: «Сторони погодили, що умови цього договору застосовуватимуться до відносин, що виникли між сторонами з 27.10.2019 відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України і діє до 31.12.2020 року включно, але не більше ніж до початку проведення ремонтно реставраційних робіт Бессарабського ринку або до прийняття Київською міською радою рішення щодо використання будівлі».

Також 10.03.2021 між КП «Бессарабський ринок» (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» (орендар) було укладено Договір №24 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів, відповідно до умов якого ОРЕНДАР зобов`язується відшкодовувати ПІДПРИЄМСТВУ комунальні витрати та витрати підприємства-балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів.

Відповідно до п.1.2 Договору ОРЕНДАР зобов`язується сплачувати ПІДПРИЄМСТВУ кошти за фактичне користування комунальними послугами на утримання орендованого приміщення.

Згідно з п.1.3 Договору відповідно до п.п. 4.2.11 п.4.2. розділу 4 вимог Договору про внесення змін до Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 04.12.2019 №2281-1 від 30.01.2020, у разі відсутності можливості укладання прямих договорів з підприємствами-постачальниками послуг (водопостачання, газ, теплова енергія та ін), Орендар відшкодовує витрати Підприємства - балансоутримувача за надані послуги у відповідності до окремо укладених договорів на підставі даних обліку (лічильників).

Згідно з п 8.4. Договору про внесення змін до Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 04.12.2019 № 2281-1 від 30.01.2020, передбачає участь ОРЕНДАРЯ в утриманні, ремонті і технічному обслуговуванні будівлі, у т.ч.: ремонті, покрівлі, фасаду будинку, інженерного обладнання внутрішньо будинкових систем і зовнішніх інженерних мереж; вивіз сміття, благоустрої та санітарному утриманні прибудинкової території, компенсацію витрат підприємства - балансоутримувача за користування земельною ділянкою та місцями загального користування, визначається окремим договором, який укладається з підприємством - балансоутримувачем або іншою експлуатуючою організацією. (п.1.4 Договору)

За наявності прямих договорів з підприємствами-постачальниками послуг (водопостачання, газ, теплова енергія та ін), ОРЕНДАР зобов`язаний надати ПІДПРИЄМСТВУ копії таких договорів протягом 14 календарних днів з дня їх укладання. (п.1.5 Договору)

Згідно з п.2.1 Договору за користування та обслуговування об`єкту оренди ОРЕНДАР сплачує щомісячно Підприємству:

2.1.1. відшкодування за комунальні витрати на утримання нежитлового приміщення, розрахунок яких здійснюється пропорційно займаної площі та становить 3653 грн. 21 коп. з урахуванням ПДВ згідно з додатком №1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

2.1.2. витрати підприємства балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів, розрахунок яких здійснюється пропорційно займаної площі та становить 59 918 грн. 86 коп. з урахуванням ПДВ згідно з додатком №1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

2.1.3. Відшкодування за фактично спожиту електричну енергію згідно показників лічильника з урахуванням коефіцієнту втрат в мережах та КЗ трансформатора на підставі акту.

2.1.4. Відшкодування за фактично спожите водопостачання та водовідведення згідно показників лічильника на підставі акту.

2.1.5. Відшкодування витрат постачання теплової, електроенергії, водопостачання, водовідведення, електроенергії здійснюється згідно показників встановлених лічильників.

2.1.6. До плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладених угод зобов`язуються надавати ОРЕНДАРЮ ПІДПРИЄМСТВО, організація, господарське товариство, на балансі яких перебуває це майно.

2.1.7. Розмір комунальних витрат та витрат підприємства-балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів може бути змінено на вимогу ПІДПРИЄМСТВА у зв`язку із змінами відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до п.2.2 Договору оплата за користування та обслуговування об`єкту оренди повинна здійснюватися ОРЕНДАРЕМ на розрахунковий рахунок ПІДПРИЄМСТВА, вказаний у п. 9 цього Договору до 25 числа поточного місяця на підставі рахунку наданого Підприємством до 15 числа поточного місяця.

Звернувшись з даним позовом, позивач стверджує, що відповідач неналежним чином виконав свої обов`язки з відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна, а тому заборгованість відповідача перед КП «Бессарабський ринок» становить 828 394 грн. 32 коп.

Заперечення відповідача проти позовних вимог зводились до того, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження розміру фактично понесених витрат з утримання об`єкту у кожному календарному місяці.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем КП «Бессарабський ринок» заборгованості з відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства балансоутримувача за період листопад 2019 року червень 2021 року у передбачені Договорами строки у розмірі 828 394 грн. 32 коп.

Відтак, оскільки відповідач в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України, не здійснив сплату вказаної заборгованості, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, то суд визнав позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортно-сервісна група», судова колегія дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як було зазначено вище, між сторонами укладено Договір №126 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів від 19.06.2017 та Договір №24 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів від 10.03.2021.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв.

Згідно з п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім цього, відповідно до ст. ст. 1, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

За змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» на підставі Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №2281-1 від 04.12.2019 в редакції Договору про внесення змін від 30.01.2020 орендує нежитлові приміщення площею 390,30 кв.м., що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та знаходяться за адресою: 01004, м. Київ, Бессарабська площа, 2, для розміщення кафе та споживає комунальні послуги.

Пунктом 4.2.11 договору оренди Сторони погодили, що орендодавець зобов`язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями (водопостачання, каналізація газ, електрична, теплова енергія, вивіз сміття і т.п.), за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання. У разі відсутності можливості укладання прямих договорів з підприємствами постачальниками послуг (водопостачання, газ, теплова енергія та ін.), орендар відшкодовує витрати підприємства-балансоутримувача за надані послуги у відповідності до окремо укладених договорів на підставі даних обліку (лічильників).

Відповідно до п. 4.2.13 договору оренди сторони погодили, що орендодавець зобов`язаний самостійно сплачувати на підставі договору з підприємством-балансоутримувачем, пропорційно орендованій площі, частку витрат на утримання прибудинкової території, на ремонт покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо, послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання внутрішньобудинкових мереж та компенсацію витрат підприємства-балансоутримувача за користування земельною ділянкою, за послуги з управління об`єктом нерухомості.

Колегія суддів наголошує, що в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано належних доказів на підтвердження укладання прямих договорів з підприємствами постачальниками послуг (водопостачання, газ, теплова енергія та ін.), а тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» повинно відшкодовувати підприємству-балансоутримувачу пропорційно орендованій площі частку витрат за фактичне користування комунальними послугами на утримання орендованого приміщення.

У п.1.2 Договору №24 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів від 10.03.2021 передбачено, що ОРЕНДАР зобов`язується сплачувати ПІДПРИЄМСТВУ кошти за фактичне користування комунальними послугами на утримання орендованого приміщення.

Згідно з п.1.3 Договору відповідно до п.п. 4.2.11 п.4.2. розділу 4 вимог Договору про внесення змін до Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 04.12.2019 №2281-1 від 30.01.2020, у разі відсутності можливості укладання прямих договорів з підприємствами-постачальниками послуг (водопостачання, газ, теплова енергія та ін), Орендар відшкодовує витрати Підприємства - балансоутримувача за надані послуги у відповідності до окремо укладених договорів на підставі даних обліку (лічильників).

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пункту 40 Правил користування тепловою енергією облік обсягу споживання теплової енергії (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198) споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Виходячи з вказаного, суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження відключення від централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення будинку за адресою: 01004, м. Київ, Бессарабська площа, 2, а тому як правильно вказав суд першої інстанції, відповідач за умови споживання комунальних послуг, має відшкодувати їх вартість.

Щодо доводів відповідача стосовно неподання позивачем доказів на підтвердження розміру фактично понесених витрат з утримання об`єкту у кожному календарному місяці суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Додатками до Договору №126 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів від 19.06.2017 та Договору №24 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів від 10.03.2021, що є невід`ємними частинами даних договорів, Сторонами визначено розмір суми відшкодування витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів.

Отже, наведеним спростовуються заперечення скаржника щодо необґрунтованості розрахунків сум відшкодувань, оскільки вони є невід`ємними частинами договорів, визначених в якості підстави позову, які в установленому законом порядку не визнані судом недійсними та є чинними на час розгляду даної справи, й сторони під час укладення вказаних договорів погодили їх суттєві умови та розмір витрат на утримання орендованого майна.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» про витребування доказів від 25.10.2021 по справі №910/12462/21 задоволено. Витребувано від Комунального підприємства «БЕССАРАБСЬКИЙ РИНОК» належним чином завірені копії первинних бухгалтерських документів за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 на підтвердження понесення витрат на утримання об`єкта оренди за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2.

На виконання вимог ухвали суду від 26.10.2021 позивачем було подано завірені копії первинних бухгалтерських документів за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 на підтвердження понесення витрат на утримання об`єкта оренди за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2.

За вказаних обставин, колегією суддів відхиляються твердження відповідача щодо неподання позивачем доказів на підтвердження розміру фактично понесених витрат з утримання об`єкту у кожному календарному місяці.

Доводи скаржника про те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 236 Господарського процесуального кодексу України з посиланням на відмову відповідачу в продовженні строку для подачі до суду письмового доказу у справі (висновку спеціаліста від 24.12.2021), що на думку скаржника порушує принцип змагальності сторін та рівність учасників судового процесу колегією суддів сприймаються критично, оскільки відповідачем було оскаржено відповідну ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2021, якою в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» про продовження строку для подачі пояснень по справі №910/12462/21 було відмовлено, і така ухвала залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022.

Разом з цим, відповідачем надано такий висновок спеціаліста від 24.12.2021 №24/12-2021 за результатами дослідження операцій з оренди комунального майна та відшкодування витрат на утримання будівлі ТОВ «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» та КП «БЕССАРАБСЬКИЙ РИНОК» разом з апеляційною скаргою, який скаржник просить дослідити як доказ у справі під час апеляційного провадження.

За змістом частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 1, 2 3 статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною восьмою статті 80 ГПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом частин 1-3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З наведеного вбачається, що законодавець встановив чіткий порядок та строки подання доказів та подання заяв чи клопотань.

Разом з тим, виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.

Судом враховано, що такий висновок був наданий до суду першої інстанції 29.12.2021, однак ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2021 клопотання про долучення до матеріалів справи висновку спеціаліста по справі було залишено без розгляду.

Наразі ж відповідач в апеляційній скарзі просить суд долучити до матеріалів справи висновок спеціаліста та дослідити його як доказ, однак судова колегія звертає увагу, що надаючи новий доказ, який не досліджувався та не враховувався судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, скаржник не заявляє клопотання про поновлення строку на для подання такого доказу.

У даному контексті суд звертає увагу, що долучений доказ - висновок спеціаліста від 24.12.2021 №24/12-2021 не відповідає вимогам частини п`ятої статті 101 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з цим, за результатами перегляду оскаржуваного рішення колегія суддів вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для прийняття вмотивованого рішення.

Отже, суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду наданий з апеляційною скаргою висновок спеціаліста від 24.12.2021 №24/12-2021 за результатами дослідження операцій з оренди комунального майна та відшкодування витрат на утримання будівлі ТОВ «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» та КП «БЕССАРАБСЬКИЙ РИНОК» з викладених вище підстав.

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТРАНСПОРТНО-СЕРВІСНА ГРУПА» перед Комунальним підприємством «БЕССАРАБСЬКИЙ РИНОК» становить 828 394 грн. 32 коп., а саме:

- за Договором №126 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів від 19.06.2017 за період листопад 2019 року грудень 2020 року - 446 961 грн. 90 коп.,

- за Договором №24 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів від 10.03.2021 за період січень 2021 року червень 2021 року - 381 432 грн. 42 коп.

Вказане вбачається також з детальних розрахунків заборгованості, наданих Позивачем.

Відповідно до п. 2.2.4 Договору №126 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів від 19.06.2017 Орендар зобов`язується незалежно від наслідків господарської діяльності не пізніше 5 числа поточного місяця вносити плату щомісячно в розмірі, передбаченому розділом 1 цього Договору на рахунок підприємства.

Відповідно до п.2.2 Договору №24 про відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства - балансоутримувача КП «Бессарабський ринок» на утримання орендованого майна та інших платежів від 10.03.2021 оплата за користування та обслуговування об`єкту оренди повинна здійснюватися ОРЕНДАРЕМ на розрахунковий рахунок ПІДПРИЄМСТВА, вказаний у п. 9 цього Договору до 25 числа поточного місяця на підставі рахунку наданого Підприємством до 15 числа поточного місяця.

Водночас, слід зауважити, що рахунок або рахунок - фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь - яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Ненадання рахунка - фактури, у контексті спірних правовідносин, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунка - фактури не звільняє відповідача за первісним позовом від обов`язку сплатити грошові кошти за Договором (близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 зі справи № 918/537/18, від 29.08.2019 зі справи № 905/2245/17, від 26.02.2020 зі справи № 915/400/18, від 29.04.2020 зі справи № 915/641/19).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судова колегія наголошує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем позивачу заборгованості з відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства балансоутримувача за період листопад 2019 року червень 2021 року у передбачені Договорами строки у розмірі 828 394 грн. 32 коп.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України не здійснив сплату заборгованості з відшкодування комунальних витрат та витрат підприємства балансоутримувача за період листопад 2019 року червень 2021 року в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, то позовні вимоги щодо стягнення 828 394 грн. 32 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/12462/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортно-сервісна група» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/12462/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська транспортно-сервісна група" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/12462/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/12462/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 15.08.2022. (після виходу суддів Куксова В.В., Шаптали Є.Ю., Яколєва М.Л. з відпустки)

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала