РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2022Справа № 910/20789/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Геми Ігоря Миколайовича АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВНА КОМПАНІЯ"ПІТ-ЛЕЙН" вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 7-А, м. Київ, 04070

про стягнення 209 858,46 грн.

Представники сторін:

від позивача: Микитишин О.М. - ордер № 00748 від 18.12.2020 року,

Гема І.С.;

від відповідача: Бережний А.Г. - ордер № 1181899 від 19.01.2022 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Гема Ігор Миколайович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВНА КОМПАНІЯ"ПІТ-ЛЕЙН" про стягнення 209 858,46 грн., а саме 197 428,53 грн. основного боргу та 12 429,93 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № 081119 від 08.11.2019 року в частині своєчасної та повної оплати виконаних позивачем робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нарахована пеня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/20789/20, на підставі ч.1 ст. 247 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Так, через відділ діловодства 25.02.2021 року від відповідача надійшов відзив б/н від 22.02.2021 року на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову з посиланням на порушення позивачем умов спірного договору в частині дотримання порядку передачі результатів робіт та строків їх виконання. Відзив разом з доданими до нього доказами судом долучений до матеріалів справи.

В подальшому від позивача 29.03.2021 року надійшла відповідь на відзив б/н від 25.03.2021 року, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та, наголошуючи на вчиненні останнім односторонньої відмови від зобов`язань за договором, просить задовольнити позовні вимоги та здійснити розподіл понесених витрат. Відповідь на відзив судом долучена до матеріалів справи.

Також від позивача 27.04.2021 року надійшла заява б/н від 26.04.2021 року про обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11500,00 грн. Заява судом долучена до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 року приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також з урахуванням наданих стороною заяв по суті справи та доказів, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 07.07.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 року у зв`язку з неявкою представника відповідача підготовче засідання відкладено на 28.07.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 року враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі № 910/20789/20 та початок розгляду справи по суті, судове засідання призначено на 01.09.2021 року.

Проте, у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. у відпустці судове засідання призначене на 01.09.2021 року не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 року розгляд справи по суті призначено на 30.09.2021 року.

До початку судового засідання 01.09.2021 року від позивача надійшло клопотання б/н від 31.08.2021 року про приєднання документів на підтвердження витрат на правову допомогу до матеріалів справи разом з доказами направлення на адресу відповідача; 30.09.2021 року - надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з зайнятістю уповноваженого представника позивача в іншому судовому засіданні та відсутністю в межах України самого позивача. Клопотання долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 року за клопотанням позивача розгляд справи по суті відкладено на 11.11.2021 року.

Проте, судове засідання призначене на 11.11.2021 року не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 року розгляд справи призначено на 02.12.2021 року.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 02.12.2021 та 23.12.2021 року протокольно оголошено перерву у судових засіданнях на 23.12.2021 та 19.01.2022 року відповідно.

Судом повідомлено, що в судовому засіданні 02.12.2021 року позивачем подано клопотання б/н від 02.12.2021 року про приєднання документів на підтвердження витрат на правову допомогу, яке судом долучено до матеріалів справи.

Судом доведено до відома, що через канцелярію суду від відповідача 23.12.2021 року до початку судового засідання надійшло клопотання б/н від 23.12.2021 року про призначення експертизи, в якому останній наголошує на виконанні робіт станом на 16.07.2020 року не в повному обсязі та просить суд призначити судову експертизу, на вирішення якої поставити питання про встановлення дати створення файлів та інших елементів, розміщених за посиланням: https://drive.google.com/drive/folders/1A5_NZLyiY_ISORwlesIVvcflrxQGr2wB?usp=sharing, а також визначення файлів, до яких були внесені зміни, дату та зміст таких змін, їх суть та об`єм, визначення особи, яка вносила такі зміни та доповнення.

За результатами розгляду в судовому засіданні 23.12.2021 року, враховуючи визначені господарським процесуальним кодексом процесуальні строки на подання клопотання про призначення експертизи та закриття підготовчого провадження ухвалою від 28.07.2021 року, а також обставини та обґрунтування, викладені в клопотанні відповідача, судом протокольно відмолено в задоволенні клопотання ТОВ «Паливна компанія «Піт - Лейн» про призначення експертизи.

Окрім цього в судовому засіданні 23.12.2021 року представником позивача подано клопотання б/н від 23.12.2021 року про приєднання документів на підтвердження витрат на правову допомогу, яке судом долучено до матеріалів справи.

Так, 12.01.2022 року від позивача - Фізичної особи-підприємця Геми Ігоря Миколайовича надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відео конференції за допомогою додатку EasyСon з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року постановлено проводити судове засідання, призначене на 19.01.2022 року в режимі відеоконференції за допомогою додатку EasyСon.

Також в судовому засіданні 19.01.2022 року представником позивача подано клопотання б/н від 19.01.2022 року про приєднання документів на підтвердження витрат на правову допомогу, яке судом долучено до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін на час проведення судового засідання 19.01.2022 року до суду не надходило.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від відповідача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання заперечень на відповідь на відзив та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до ст. 167 ГПК України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

З огляду на вищевикладене, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВНА КОМПАНІЯ"ПІТ-ЛЕЙН" не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано на адресу суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

У судове засідання з розгляду справи по суті 30.09.2021 року з`явився уповноважений представник відповідача, позивач та/або уповноважений представник позивача - не з`явився.

У судові засідання з розгляду справи по суті 02.12.2021 року, 23.12.2021 року та 19.01.2022 року з`явились позивач, уповноважені представники позивача та відповідача.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 02.12.2021 року, 23.12.2021 року та 19.01.2022 року позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судових засіданнях з розгляду справи по суті 02.12.2021 року, 23.12.2021 року та 19.01.2022 року проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19.01.2022 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 08 листопада 2019 року між Виконавцем Фізичною особою-підприємцем Гема Ігорем Миколайовичем (позивач у справі, виконавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ «ПІТ-ЛЕЙН» (замовник за договором, відповідач у справі) укладено Договір № 081119 (далі - Договір) , за умовами п. 1.1 якого виконавець зобов`язується створити і передати замовнику об`єкти інформатизації (далі - роботи), а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплата їх в порядку і на умовах даного Договору.

Згідно п. 1.2 Договору конкретний перелік, характеристики, етапність, деталізація, вимоги і терміни виконання робіт за Договором узгоджуються сторонами у Технічному завданні, що оформлюється Додатковою угодою до цього Договору і є його невід`ємною частиною.

Розділами 2 - 9 Договору сторони узгодили умови і порядок виконання робіт, вартість робіт та порядок їх оплати, права і обов`язки сторін, відповідальність сторін за порушення умов Договору, порядок вирішення спорів, інші умови і терміни дії Договору тощо.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Пунктом 9.1 Договору сторони встановили, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2020 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань і від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Вказаний договір підписаний представником замовника та виконавцем особисто та скріплений печатками сторін.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм §1 глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

На виконання п. 1.2 Договору сторонами укладено Додаткову угоду № 1 від 08.11.2019 року до Договору № 081119 від 08.11.2019 року (Додаткова угода № 1), згідно якої сторони домовились про розробку об`єктів інформатизації. Під розробкою (далі - робота) необхідно розуміти, як в цілому, так і окремо: розробку та створення бренду Ріt lаnе.

Згідно 1.2. Додаткової угоди № 1 робота здійснюється на підставі технічного завдання, яке викладено в цій Додатковій угоді і є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди.

З метою деталізації п. 1.2. даної Додаткової угоди сторони узгодили, що роботи будуть виконуватися виконавцем поетапно в наступному порядку та обсягах: Експерти; Кабінетне дослідження; Фірмовий стиль. Новий редизайн; Брендбук. Ритейл точки; Стратегія маркетингова; УТП, месенджи для продажів та просування; Формування позиціонування; Вербальне посилання; Key Visual; Зонування та масштабування; Мерчандайзинг бук; Система лояльності.

Умовами п. 3 Додаткової угоди № 1 сторони погодили Технічне завдання для бренду Ріt lаnе, зокрема, необхідно здійснити ребрендинг бренду Ріt lаnе.

У відповідності до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За приписами ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За умовами пункту 3.1 Договору всі розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України, гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до п. 3.2 Договору роботи виконуються на умовах часткової передоплати, розмір і строки якої встановлюються сторонами в Додатковій угоді до цього Договору.

Так, згідно до п. 2.1 Додаткової угоди № 1 до Договору вартість робіт, виконуваних за даним Додатковою угодою, становить 23760 (двадцять три тисячі сімсот шістдесят доларів США 00 цент.) без ПДВ. Замовник вносить плату в національній валюті України (гривні) з перерахуванням по курсу НБУ на день оплати.

Згідно частини 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ч. 2 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.2 Додаткової угоди № 1 до Договору замовник оплачує виконавцю вартість робіт в наступному порядку:

-16 663,00 доларів (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят три тисячі доларів 00 центів) перед початком виконання робіт по першому Етапу, вказаного у даній Додатковій угоді до Договору, замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця в якості авансового платежу;

- 7 128,00 доларів (сім тисяч сто двадцять вісім доларів 00 центів) замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання Мастерфайла робіт по проекту.

Доказів узгодження сторонами інших строків та порядку оплати робіт за Договором матеріали справи не містять та сторонами не надано.

При цьому суд зазначає, що укладення між сторонами Договору було спрямоване на виконання позивачем послуг (робіт) з розробки та створення бренду Ріt lаnе, що, в свою чергу, зумовлює обов`язок відповідача як замовника оплатити виконані роботи, в тому числі внести передплату в розмірі, узгодженому сторонами.

Як свідчать матеріали справи, зазначено позивачем та відповідачем не заперечувалось, у відповідності до Договору та Додаткової угоди № 1 відповідачем платіжним дорученням № 171 від 13.11.2019 року було перераховано на рахунок виконавця авансовий платіж в сумі 407 667,25 грн., що становить 16 665,40 доларів США за курсом НБУ станом на день оплати, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповідної виписки банку .

Будь - яких заперечень щодо розміру, а також порядку та сум зарахування грошових коштів, сплачених в якості авансу відповідно до умов п. 2.2 Договору, від сторін до суду не надходило.

В свою чергу судом встановлено відсутність будь-яких заперечень з боку позивача щодо повного та належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Паливна компанія «Піт-Лейн» умов Договору та Технічного завдання в частині здійснення передоплати.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем виконані зобов`язання щодо здійснення попередньої оплати у вказаній сумі згідно умов Договору, факт перерахування відповідачем грошових коштів за правочином належним чином підтверджено матеріалами справи.

У відповідності до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору виконавець приступає до виконання робіт на наступний робочий день після надходження грошових коштів на поточний банківський рахунок виконавця, відповідно до п. 3.2. Договору. Виконавець повідомляє замовника про надходження грошових коштів, а також про початок виконання і відлік строків виконання робіт за Договором.

Сторони дійшли згоди, що строки виконання робіт по кожному етапу та в цілому за Договором залежать від своєчасного отримання виконавцем від замовника інформації, необхідної для виконання робіт. (п. 2.2 Договору).

Усі роботи, що виконуються по цьому Договору розподіляються на окремі етапи, обсяг і кількість яких встановлюється згідно Додаткової угоди до цього Договору (п. 2.3 Договору).

За умовами 1.4 Додаткової угоди № 1 до Договору загальний строк виконання робіт по даній Додатковій угоді сторонами встановлений не більше 220 (двісті двадцять) робочих днів, без урахування часу на погодження результатів по кожному етапу, з моменту надходження на поточний рахунок виконавця передоплати в розмірі, зазначеному в п. 2.1. даної Додаткової угоди, і за умови своєчасного підписання замовником документів, обумовлених в розділі 2 Договору.

Сторони домовилися, що роботи вважаються виконаними у строк, якщо виконавець виконав роботи в межах загального строку, зазначеного в п. 1.4. даної Додаткової угоди (п. 1.5 Додаткової угоди № 1 до Договору).

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Суд зазначає, що обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника (генпідрядника).

Отже, відповідно до норм чинного законодавства субпідрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника (генпідрядника) до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

В силу ч. 2 ст. ст. 853 Цивільного кодексу України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до п. 2.4 Договору за фактом завершення робіт по етапу виконавець надає замовнику презентацію робіт по етапу шляхом направлення (на вибір виконавця) на зазначену в реквізитах цього Договору поштову адресу замовника, або шляхом направлення в форматі PDF або JPEG з супровідним листом на електронну пошту, зазначену в пункті п. 9.3 Договору.

У відповідності до п. 2.6 Договору протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання презентації робіт по етапу:

а) замовник приймає роботи по етапу і інформує про це виконавця за адресою електронної пошти, вказаної в п. 9.3 Договору, а виконавець відправляє на вказану в реквізитах цього Договору поштову адресу замовника проміжний Акт приймання-передачі робіт по етапу;

або

б) замовник направляє мотивовану відмову виконавцю за адресою електронної пошти, вказаної в пункті 9.3 Договору з письмовими побажаннями (уточненнями) для доопрацювання презентації робіт по етапу.

Пункт 2.6.1 Договору визначає, що виконавець виключно за наявності мотивованої відмови замовника протягом 7 (семи) банківських днів зобов`язаний замінити презентацію робіт.

Умовами пункту 2.7 Договору сторони погодили, що по закінченню строку, зазначеного в пункті 2.6 Договору, мотивована відмова з письмовими побажаннями (уточненнями), претензії замовника не приймаються, а роботи по етапу вважаються прийнятими замовником в повному обсязі, виконавець переходить до виконання наступного етапу за Договором на підставі інформації, отриманої в порядку п. 2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.8 Договору один примірник (екземпляр виконавця) проміжного Акту прийому - передачі робіт по етапу протягом 5 банківських днів з дня його отримання замовник повертає виконавцю. У разі неповернення такий Акт прийому - передачі вважається підписаним замовником, а роботи по етапу - прийнятими.

Так, в матеріалах справи наявний підписаний обома сторонами Проміжний акт надання послуг № 1 від 27.02.2020 року на суму 58 826,44 грн., за змістом якого виконавцем були виконані роботи: надання послуг згідно пункту 1.3 Додаткової угоди № 1 від 08.11.2019 року до Договору, Етапи: експертні вартістю 29 414,22 грн. та кабінетне дослідження вартістю 29 413,22 грн.

Як вбачається із наданої позивачем копії Проміжного акту надання послуг № 1 від 27.02.2020 року будь-які заперечення щодо повного та належного виконання робіт за вказаним актом відсутні, зокрема, замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Доказів пред`явлення відповідачем претензій щодо виявлення відхилень при виконанні робіт по даному етапу (експертні, кабінетне дослідження) від належної якості, обсягів та ціни робіт, будь-які докази відступів від умов Договору та відмови від приймання виконаних робіт та підписання Проміжного акту надання послуг, а також заперечення щодо повного та належного виконання позивачем умов Договору у вказаній частині з боку відповідача відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання по виконанню даного етапу робіт (Етапи: експертні та кабінетне дослідження), обумовлених Договором, Технічним завданням та в обсягах, зазначених в Проміжному акті наданих послуг № 1 від 27.02.2020 року, а відповідачем, у свою чергу, прийнято виконання цих робіт у вказаних обсягах за даним етапом без будь - яких зауважень.

Пунктом 2.9 Договору сторони погодили, що після презентації останнього етапу робіт за Договором, з урахуванням особливостей Договору, в тому числі, але не виключно, п. 2.3.-2.6. Договору, виконавець протягом 5 (п`яти) банківських днів відправляє замовнику створений відповідно до цього Договору Мастерфайли робіт за Договором, які передбачені Додатковою угодою до цього Договору, шляхом надсилання останнього (на вибір замовника) на зазначену в реквізитах цього договору поштову адресу замовника, або шляхом надсилання в форматі АІ та/або ТІFF, та/або PDF, та/або JPEG з супровідним листом на електронну пошту, зазначену в п. 9.3 Договору.

Пункт 2.9.1 надає визначення терміну «Мастерфайл», під яким в даному Договорі розуміється результат робіт, що оформлений (виготовлений) в тому форматі і вигляді, який дозволяє іншим підрядникам чи представникам замовника з ним працювати та придатний для збереження і подальшого використання, а саме: текстове і графічне технічне завдання, оригінал макети в форматах ТІFF, PDF, АІ, фізичні зразки, креслення, коди прошивки для пристроїв та інше.

Про отримання Мастерфайла робіт за Договором протягом одного банківського дня з моменту його отримання замовник повідомляє виконавця за адресою електронної пошти, вказаної в пункті 9.3 Договору (п. 2.10 Договору).

Згідно пункту 2.11 Договору протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання Мастерфайла Робіт на підставі Технічного завдання по конкретному проекту, оформленого Додатковою угодою до цього Договору:

а) замовник приймає Роботи по Договору та інформує про це виконавця за адресою електронної пошти, вказаної в п. 9.3 Договору, а виконавець відправляє на вказану в реквізитах цього Договору поштову адресу замовника Акт прийому-передачі робіт за Договором;

або

б) замовник направляє виконавцю мотивовану відмову за адресою електронної пошти, вказаної в п.9.3 Договору, з письмовими побажаннями (уточненнями) для доопрацювання Мастерфайла робіт за Договором.

Відповідно до пункту 2.12 по закінченню строку, зазначеного в п. 2.11 Договору, мотивована відмова з письмовими побажаннями (уточненнями), претензії замовника не приймаються, роботи на підставі Технічного завдання по конкретному проекту, оформленому Додатковою угодою до цього Договору вважаються прийнятими замовником в повному обсязі.

Як визначено пунктом 2.13 Договору один примірник (екземпляр виконавця) Акту прийому-передачі робіт за Договором протягом 5 банківських днів після його отримання замовник повертає виконавцю. У разі неповернення такий Акт прийому-передачі вважається підписаним замовником, а роботи на підставі Технічного завдання по конкретному проекту, оформленому Додатковою угодою до цього Договору - прийнятими.

Як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем в позовній заяві, 16.07.2020 на визначену п. 9.3 Договору електронну адресу, а саме: виконавцем було направлено лист щодо виконання робіт за Договором та Додатковою угодою № 1 до нього, в якому містився Мастерфайл (шляхом зазначення посилання, за яким доступний результат робіт - https://docs.google.com/presentation/d/16P21M3SIM27XBPg_pJ376v3z9mxZfAleNiYB_OQqqaE/edit?usp=sharing) та Акт приймання-передачі робіт № 5 від 16.07.2020 року на суму 600 971,48 грн., тобто на всю суму додаткової угоди № 1, копія якого надана позивачем.

Факт надсилання електронного листа підтверджується відповідним скрін-шотом, наявним в матеріалах справи.

При цьому позивачем було самостійно обрано спосіб надсилання відповідачеві мастерфайлу та акту з-поміж передбачених умовами Договору альтернатив, а саме - на електронну пошту, що, зважаючи на умови Договору щодо можливих способів направлення презентацій замовнику (на поштову адресу або на адресу електронної пошти) умовам Договору не суперечить.

В свою чергу доказів виконання відповідачем як замовником покладених на нього обов`язків пунктами 2.10, 2.11 Договору щодо повідомлення виконавця про отримання Мастерфайла за адресою електронної пошти та/або надання уточнень (доопрацювань) до результату робіт матеріали справи не містять.

Тобто, в установлений пунктом 2.11 Договору п`ятиденний строк замовником не виконано його зобов`язання в частині прийняття робіт та інформування про це виконавця або в такий самий строк (підпункт а) п. 2.11 Договору, також замовник не скористався правом висловити мотивовану відмову за адресою електронної пошти, вказаної в п. 9.3 Договору, з письмовими побажаннями (уточненнями) для доопрацювання Мастерфайла робіт за Договором (підпункт б) п. 2.11 Договору).

Згідно п. 2.13 Договору один примірник (екземпляр виконавця) Акту прийому - передачі робіт за Договором протягом 5 банківських днів після його отримання замовник повертає виконавцю. У разі неповернення такий Акт прийому-передачі вважається підписаним замовником, а роботи на підставі Технічного завдання по конкретному проекту, оформленому Додатковою угодою до цього Договору - прийнятими.

Відтак, враховуючи фактичні обставини справи в розумінні умов пунктів 2.12, 2.13 Договору роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі, а відповідний Акт прийому - передачі робіт - підписаним замовником.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 06.08.2018 року у справі №911/662/17 відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє відповідача від покладених на нього обов`язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі.

Тобто, з огляду на умови Договору суд вважає вказаний підписаний в односторонньому порядку Фізичною особою - підприємцем Гемою І.М. Акт надання послуг № 5 від 16.07.2020 року таким, що погоджений замовником, та є доказом виконання позивачем своїх зобов`язань щодо виконання робіт з розробки та створення бренду Pit lane, зокрема, відповідного Мастерфайлу, отже приходить до висновку про можливість вважати вказані в цьому Акті роботи такими, що позивачем виконані в повному обсязі та відповідно до умов Договору та Додаткової угоди № 1.

Крім того суд зазначає, що акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту, визнані судом обґрунтованими.

При цьому суд констатує, що як на момент отримання Акту № 5 від 16.07.2020 року та вирішення питання щодо прийняття робіт, так і під час розгляду справи в суді відповідачем як замовником робіт за Договором не ставилися вимоги про визнання спірного остаточного Акту надання послуг № 5 від 16.07.2020 року недійсним, що за сукупності зазначених норм Цивільного кодексу та умов Договору спростовує твердження відповідача про невиконання позивачем робіт за Актом надання послуг № 5 від 16.07.2020 року щодо створення об`єктів інформатизації згідно Додаткової угоди № 1 від 08.11.2019 року до Договору № 081119 від 08.11.2019 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 913/1397/16.

Згідно з частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

З урахуванням викладеного та враховуючи умови спірного Договору суд зазначає, що відповідно до вимог закону та умов правочину виконавець зобов`язаний виконати належним чином обумовлені Договором роботи в повному обсязі та здати їх замовнику за актом прийому - передачі робіт, після чого він отримує право вимоги від останнього оплати виконаних робіт в строки та в розмірі, встановленому Договором та Додатковою угодою № 1 до нього.

Так, згідно п. 3.3 Договору остаточний розрахунок здійснюється замовником протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання Мастерфайлу робіт, що виконаний на підставі Технічного завдання по конкретному проекту, оформленого Додатковою угодою до цього Договору і приймання його згідно умов цього Договору замовником.

Відповідно до п. 2.2 Додаткової угоди № 1 до Договору 7 128,00 доларів замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання Мастерфайла робіт по проекту.

Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (п. 8 ст. 181 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно визначень ч.ч. 1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Як встановлено судом за матеріалами справи та зазначалось вище, на виконання умов Договору замовник здійснив в повному обсязі передплату в сумі 16 665,40 доларів США, що становить 407 667,25 грн. за курсом НБУ на день оплати та перерахував підряднику грошові у вказаній сумі, що належним чином підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.

При цьому як зазначено позивачем та встановлено судом, замовник не здійснив оплату в повному обсязі виконаних виконавцем, з урахуванням здійсненої відповідачем передплати залишок заборгованості замовника становить 7094,60 доларів США, що в еквіваленті становить 197 428,53 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У зв`язку з нездійсненням оплати виконаних за Договором робіт та з метою досудового врегулювання спору позивач 11.09.2020 року звернувся до відповідача листом - претензією «Щодо невиконання умов Додаткової угоди № 1 до Договору № 081119 від 08. 11.2019 р.» з вимогами щодо оплати робіт, факт надсилання якого разом з рахунком №10 від 16.07.2020 року на суму 193 304,23 грн., Актом приймання-передачі (фінальний) виконаних робіт № 5 від 16.07.2020 року, а також копією підписаного попередньо сторонами проміжного Акту № 1 від 27.02.2020 року на суму 58 826,44 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення в цінний лист № 319 від 11.09.2020 року та накладної № 13 від 11.09.2020 року.

Згідно наявних в матеріалах справи результатів відстеження вказаного поштового відправлення (трекінгу) з використанням сервісу АТ «Укрпошта» https://track.ukrposhta.ua, останнє отримане відповідачем 14.09.2020 року.

За результатами розгляду вказаної претензії відповідач у відповіді на лист претензію підтвердив факт її отримання 14.09.2020 року, зазначив про відсутність підстав для задоволення з огляду на відсутність обов`язкових реквізитів претензії, а також ненадання позивачем жодних презентацій як по етапам робіт, так і по завершенню робіт повністю, що, як вказано відповідачем у відповіді, позбавило ТОВ «Паливна компанія «Піт - Лейн» можливості прийняти роботи або відмовити у їх прийнятті.

На підтвердження факту надсилання відповіді позивачеві - ФОП Гема І.М. на адресу АДРЕСА_2 , відповідачем надано копії фіскального чеку від 29.09.2020 року, опису вкладення від 29.09.2020 року та накладної № 637 від 29.09.2020 року.

Крім цього позивачем було надіслано відповідачеві претензію № 3 від 26.10.2020 року щодо оплати виконаних робіт, яка також містила посилання https://drive.google.com/drive/folders/1A5_NZLyiY_ISORwlesIVvcflrxQGr2wB?usp=sharing, за яким знаходяться результати робіт - Мастерфайл з усіма необхідними форматами для подальшої роботи з макетами, а саме: АІ та/або ТІFF, та/або PDF, та/або JPEG с супровідним листом. Також, як зазначено в претензії, посилання було дубльоване на електронну адресу замовника, вказану в п. 9.3 Договору.

Факт надсилання зазначеної претензії 28.10.2020 року на адресу відповідача та отримання останнім 02.11.2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення від 28.10.2020 року, накладної № 424 від 28.10.2020 року та результатами відстеження вказаного поштового відправлення на сайті АТ «Укрпошта».

Проте, претензія № 3 та вимоги позивача щодо оплати виконаних робіт залишені відповідачем без задоволення.

Таким чином, як зазначено позивачем в позовній заяві та встановлено судом, відповідач свої зобов`язання щодо перерахування коштів за повний обсяг виконаних позивачем робіт в сумі 7128,00 доларів США, що еквівалентно 197 428,53 грн., у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору та Додаткової угоди № 1 до нього, не виконав, в результаті чого у останнього станом на час звернення до суду утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором у зазначеному розмірі, яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктах 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Доказів визнання недійсним Договору № 081119 від 08.11.2019 року та Додаткової угоди № 1 від 08.11.2019 року до нього та/або їх окремих положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення даного Договору та Додаткової угоди на час їх підписання та в процесі виконання з боку сторін відсутні.

В свою чергу відповідач у поданому відзиві заперечує проти позовних вимог, посилаючись, зокрема, на недотримання позивачем порядку відправлення результатів робіт (Мастерфайлу) замовнику, а саме недотримання форми, позаяк за твердженням відповідача, результати мали передаватися чітко у форматі PDF або JPEG тощо, а не шляхом надання виконавцем замовнику посилань на гугл - диск, тобто посилань, з яких можливе скачування файлів.

Суд зазначає, що умовами Договору (п. 2.4) не визначається в якій саме формі презентація робіт по етапу може направлятися на зазначену в реквізитах Договору поштову адресу, відтак як встановлено судом, позивачем здійснювалось надсилання на поштову адресу, зазначену в реквізитах Договору, листів та претензій, факт отримання яких відповідачем не спростовано, та які містили посилання на ресурс, на якому розміщені результати робіт по Договору.

При цьому під час надсилання згідно п. 2.4 Договору результатів робіт (Мастерфайлу) на електронну адресу відповідача, зазначену в п. 9.3 Договору, та зазначення посилання на результати роботи на гул - диску, позивачем також враховані обмеження розмірів файлів, які існують при пересиланні електронною поштою, оскільки переважна більшість результатів робіт, зокрема, з елементами графіки, за розмірами файлу/файлів не відповідала вимогам поштового електронного сервісу.

Щодо надання позивачем в якості доказів надсилання остаточних результатів робіт (Мастерфайлу) скріншоту з електронної пошти (лист від 16.07.2020 року) суд зазначає, що за приписами ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах, тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина 5 статті 96 ГПК України).

Враховуючи описані вимоги процесуального законодавства та здійснивши аналіз положень законодавства, зокрема, статей 73, 77, 91, 96 ГПК України, суд дійшов висновку, що учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України).

Таким чином подання електронного доказу в паперовій копії не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до увагу копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідальність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 76 ЦПК України).

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 року у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 року у справі №914/385/18, від 10.04.2019 року у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 року у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 року зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 року зі справи № 914/1680/18).

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 року зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Зокрема, позивачем на підтвердження своїх доводів надано суду скріншоти електронного листування з відповідачем, отже судом досліджено та надано оцінку такого доказу з урахуванням умов Договору, зокрема, пунктів 2.4, 2.9 (щодо надсилання результатів робіт на електронну адресу замовника, зазначену в п.9.3 Договору), у сукупності з рештою наявних у справі доказів. Тобто надано оцінку надійній позивачем електронній переписці у сукупності з текстом договору, претензіями та актами з огляду на стандарти вірогідності.

Поряд із цим судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 711/9146/16-ц (провадження № 61-20453св18), підчас розгляду якої суд зазначив, що роздруківки Інтернет-сторінок (веб-сторінок), які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Такі роздруківки визнаються доказом у разі, якщо вони виготовлені, видані і засвідчені власником відповідного інтернет ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду, однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи, тому суд може провести огляд і дослідження таких документів у місці їх знаходження (на відповідному інтернет-ресурсі за вказаним стороною справи посиланням) з фіксацією таких процесуальних дій у протоколі.

Так, у поданому під час судового розгляду відзиві у даній справі відповідач заперечував наявність за наданим позивачем посиланням на гугл-диску результатів робіт - Мастерфайлу, у зв`язку з чим судом здійснено перевірку наявності за посиланням, наведеним в електронному листі від 16.07.2020 року, та № 3 від 26.10.2020 року результатів робіт з метою встановлення належних і допустимих доказів факту наявності за посиланням результатів робіт (Мастерфайлу) та можливості доступу до нього замовника шляхом переходу за наданим посиланням.

Під час розгляду справи по суті в судовому засіданні 19.01.2022 року в порядку ч. 7 ст. 82 ГПК України судом здійснено перехід за посиланням https://docs.google.com/presentation/d/16P21M3SlM27XBPg_pJ376v3z9mxZfAIeNiYB_OQqqaE/edit?usp=sharing, що міститься в електронному листі на адресу відповідача від 16.07.2020 року, після відкриття якого було відображено Майстерфайл робіт, де зібрано всі візуалізації в форматі jpeg на 189 сторінках та зафіксовано зображення відповідними скріншотами, про що зазначено в протоколі судового засідання від 19.01.2022 року за участю представників позивача та відповідача.

При цьому судом здійснено огляд змісту об`єктів, що знаходяться за вказаним посиланням, зокрема, Pit lane brand book з зображеннями у кількості 189 штук, та зафіксовано зображення відповідними скріншотами, які долучені до матеріалів справи.

Також у вказаному судовому засіданні 19.01.2022 року судом здійснено огляд претензії позивача № 3 від 26.10.2020 року, де міститься посилання на уточнену презентацію Мастерфайла за посиланням https://drive.google.com/drive/folders/1A5_NZLyiY_ISORwlesIVvcflrxQGr2wB?usp=sharing та в порядку ч. 7 ст. 82 ГПК України здійснено перехід за вказаним посиланням, за наслідками якого зафіксовано зображення відповідними скріншотами, про що зазначено в протоколі судового засідання від 19.01.2022 року.

Таким чином, встановленими судом обставинами та дослідженими доказами спростовуються твердження відповідача щодо відсутності за наданим позивачем посиланням остаточного результату робіт - Мастерфайлу, відсутності факту передачі результатів робіт замовнику та невиконання робіт позивачем як підстав для відмови від підписання акту надання послуг № 5 від 16.07.2020 року, та, відповідно, не приймаються до уваги заперечення проти позову з наведених підстав.

З урахуванням викладених в клопотанні про призначення експертизи від 23.12.2021 року заперечень відповідача проти позовних вимог з посиланням на те, що розміщений за посиланням: https://docs.google.com/presentation/d/16P21M3SlM27XBPg_pJ376v3z9mxZfAIeNiYB_OQqqaE/edit?usp=sharing файл з назвою Pit lane brand book.pptx, який має бути готовою фінальною версією презентації, зазнав останніх змін у своїй структурі 17.08.2021 року, тобто не був готовий в повному обсязі на момент здачі робіт та роботи про проекту станом на 16.07.2020 року не були виконані в повному обсязі, суд звертає увагу на умови п.п. б) п. 2.6, п.п. б) п. 2.11 Договору, згідно яких протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання презентації Робіт по етапу та/або отримання Мастерфайла Робіт на підставі Технічного завдання по конкретному проекту, оформленого Додатковою угодою, замовник направляє мотивовану відмову виконавцю за адресою електронної пошти, вказаної в пункті 9.3 Договору, з письмовими побажаннями (уточненнями) для доопрацювання презентації /Мастерфайла Робіт.

Наразі, як встановлено судом за матеріалами справи, замовником не було направлено як мотивованої відмови від прийняття робіт за адресою електронної пошти, вказаної в пункті 9.3 Договору, як передбачено Договором, так і вимог щодо доопрацювання презентації робіт, а також не було заявлено будь-яких заперечень відносно презентацій та проміжного акту, отже за умови нереалізації замовником права на заперечення (у разі наявності таких) щодо повноти, якості, невідповідності результатів робіт умовам Договору та Додатковій угоді № 1 (Технічному завданню), посилання на невідповідність змісту таких робіт умовам Договору належними та допустимими доказами не підтверджена та судом до уваги не приймається.

Також у зв`язку з вищевикладеним судом не приймаються до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на можливе порушення строків виконання робіт та недотримання в цій частині умов Договору з боку ФОП Гема І.М. як такі, що заявлені лише в межах судового розгляду.

Не можуть бути розцінені в якості таких, що здійснені у відповідності до умов Договору та фактичних обставин справи, викладені у відповіді на лист - претензію виконавця твердження відповідача щодо ненадання ФОП Гема І.М. жодної презентації по окремим етапам робіт та по завершенню робіт за Договором повністю, враховуючи дату направлення такої відповіді на адресу позивача 29.09.2020 року (накладна № 637) та наявність на вказану дату підписаного ТОВ «Паливна компанія «Піт -Лейн» без претензій Проміжного акту надання послуг № 1 від 27.02.2020 року, складеного за наслідками прийняття замовником робіт по етапам «Експертні» та «Кабінетне дослідження».

Поряд із цим суд критично оцінює зміну позиції відповідача як під час досудового врегулювання спору, так і під час судового розгляду, позаяк первісно зазначивши у відповіді на претензію та відзиві на позовну заяву про відсутність жодних результатів робіт (презентацій) за Договором, наданих позивачем, відповідач у клопотанні про призначення експертизи, поданому під час розгляду справи по суті, з посиланням на доповідну записку офіс - адміністратора товариства від 22.12.2021 року, зазначив про наявність результатів (файлів) за наданим позивачем посиланням https://drive.google.com/drive/folders/1A5_NZLyiY_ISORwlesIVvcflrxQGr2wB?usp=sharing, наголосивши тільки на внесенні змін до їх структури 17.08.2021 року, що, в свою чергу, ставить під сумнів добропорядність відповідача як учасника господарських відносин.

В контексті вищенаведеного суд зазначає за результатами дослідження даних в мережі Інтернет, що посилання відповідача на внесення змін до файлів, наявних за вказаним позивачем посиланням на гул-диску, не спростовує факт наявності таких результатів робіт виконавця та не впливає на їх обсяг як такий, що за умовами Договору та Додаткової угоди за відсутності заперечень щодо змісту з боку замовника підлягав оплаті останнім у визначені правочином строки.

Поряд із цим відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу та письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором у встановлений строк та на момент прийняття рішення доказів повної оплати виконаних позивачем робіт відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за виконані за вказаним Договором роботи підлягають задоволенню в сумі 7094,60 доларів США, що в еквіваленті становить 197 428,53 грн.

Як вже було встановлено вище судом, відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату робіт у визначені законодавством та Договором строки, а отже в розумінні приписів статті 612 Цивільного кодексу України є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Так, виходячи з положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 546 та статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, за умовами пункту п. 5.3 Договору у разі прострочення оплати за роботи по Договору, в тому числі, але не виключно в порядку пункту 3.3 Договору, замовник сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен банківський день прострочення, а також 3% річних з урахуванням індексу інфляції.

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати виконаних робіт у строк, визначений умовами Договору, позивачем нараховано за загальний період прострочення з 24.09.2020 року по 21.12.2020 року та пред`явлено до стягнення на підставі пункту 5.3 Договору пеню у розмірі 7,09 доларів США, що в еквіваленті становить 12 429,93 грн., яку останній просив стягнути з відповідача відповідно до наданого розрахунку.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто визначаючи розмір заборгованості за Договором, зокрема, в частині пені, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 524 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

У статті 533 Цивільного кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України.

Однак заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено в договорі, чинне законодавство не містить.

Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті (пункт 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц).

Згідно правових висновків викладених в пункті 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 757/6367/13-ц, оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, умови договору передбачають сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, а сторони ці умови не оспорювали, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й пеню в іноземній валюті.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 2-4679/11 та від 02.02.2022 року у справі №522/11234/15-ц.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, проте, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня в даному випадку не має обмежуватись обліковою ставкою Національного банку України.

За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність нарахування позивачем заявленої до стягнення з відповідача пені в іноземній валюті, виходячи з встановленого пунктом 5.3 Договору розміру.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

При цьому перебіг часу, за який нараховуються пеня, проценти річних та інфляційні втрати, починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Зокрема, як встановлено судом, позивачем визначено період прострочення починаючи з 24.09.2020 року - з дня закінчення передбаченого п. 3.3 Договору для остаточного розрахунку семиденного строку (банківських днів) від дати вручення поштового відправлення № 319 (акту № 5 від 16.07.2020 року), а саме 14.09.2020 року.

За результатами здійсненої за допомогою інформаційно-правової системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення штрафних санкцій судом встановлено, що розмір пені, нарахований позивачем, відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та умовам Договору і є арифметично вірним, а тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 7,09 доларів США, що станом на 21.12.2020 року (кінцеву дату нарахування) за курсом НБУ становить 12 429,93 грн., підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "ГарсіяРуїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "ХіроБалані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії" свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, пункт 29).

Поряд із цим суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

За таких обставин, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВНА КОМПАНІЯ"ПІТ-ЛЕЙН" (вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 7-А, м. Київ, 04070, ) на користь Фізичної особи-підприємця Геми Ігоря Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 197 428,53 грн. (сто дев`яносто сім тисяч чотириста двадцять вісім грн. 53 коп.) основного боргу, 12 429,93 грн. (дванадцять тисяч чотириста двадцять дев`ять грн. 93 коп.) пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3147,88 грн. (три тисячі сто сорок сім грн. 88 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 18 серпня 2022 року.

Суддя А.М. Селівон