ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/2599/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Лук`ященко В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Кобак Р.І., свідоцтво серія 003324 від 20.06.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС»

на рішення Господарського суду Одеської області від „01 лютого 2022р., повний текст якого складено та підписано „11 лютого 2022р.

у справі №916/2599/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС»

до відповідача Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «ЖИТСЕРВІС»

про стягнення 835715,96 грн.,

головуючий суддя Лічман Л.В., судді Щавинська Ю.М., Невінгловська Ю.М.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 11.08.2022 згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «ЖИТСЕРВІС» заборгованості у розмірі. 835715,96 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору №438 послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів, позивач у період з 01.01.2021 року по 01.07.2021 року надав відповідачу послуги на загальну суму 1 574 390,38 грн, однак, в порушення умов договору, відповідачем вказані послуги були оплачені частково, в сумі 738 674,42 грн, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість в сумі 835 715,96 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.02.2022р. у справі №916/2599/21 (головуючий суддя Лічман Л.В., судді Щавинська Ю.М., Невінгловська Ю.М.) у позові відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем під час розгляду справи не надано доказів, які б спростовували доводи відповідача та свідчили про наявність в останнього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, оскільки ні умовами Договору, ні нормами законодавства не передбачено, що особа, котра здійснює захоронення ТПВ на власному полігоні, може визначати обсяг спожитої послуги у спосіб, застосований Виконавцем.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2022 у справі №916/2599/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС» до Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «ЖИТСЕРВІС» про стягнення заборгованості в розмірі 835 715,96 грн. задовольнити.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, оскільки воно прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи, з огляду на наступне:

- суд першої інстанції повністю невілював положення Договору, яким встановлено, що після надання послуг Виконавцем надається акт наданих послуг та рахунок-фактура, а у разі незгоди однієї із сторін підписати Акт, така сторона надсилає лист з обґрунтованою відмовою не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання Акту наданих послуг. У будь-якому іншому випадку такий Акт вважається погодженим та підписаним, а тому у суду не було правових підстав їх ігнорувати, оскільки такі дії відповідача суперечать ст. 11 ЦК України.

- суд при постановлені рішення виходив із того, що сторони при визначені об`ємів наданих послуг повинні враховувати лише той об`єм, який придбаний відповідачем за талонами, а не фактично завезеними об`ємами відходів. Однак, такі висновки суду не відповідають діючому законодавству та не враховують специфіки фактичних обставин справи. Судом першої інстанції помилково не застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, що повинні були застосовані, зокрема, Правила затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 30.07.2010 №259.

- суд першої інстанції безпідставно відхилив докази, подані позивачем, що є порушенням ст.. 86 ГПК України, зокрема, доказ у формі відомостей приймання відходів на полігоні.

- судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що визначають право позивача на збільшення позовних вимог, зміну підстав позову. Крім того, судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи.

До апеляційної скарги, Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС» долучено клопотання про призначення судової експертизи, відповідно до якого останні просить призначити по справі №916/2599/21 судово-економічну експертизу на розгляд якої поставити наступні питання

-Чи підтверджується документально об`єм виконаних робіт (наданих послуг) за договором №438 послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів від 31.12.2020 зазначений в Актах здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 16.01.2021р., №2 від 02.02.2021р., №3 від 28.02.2021р., №3 від 31.03.2021р., №4 від 30.04.2021р., №5 від 31.05.2021р., №6 від 30.06.2021р., №7 від 31.07.2021р., №8 від 31.08.2021р., №9 від 30.09.2021р., №10 від 31.10.2021р., №11 від 30.11.2021р.?

- Чи підтверджується документально різниця між фактичним об`ємом виконаних робіт (наданих послуг) за договором №438 послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів від 31.12.2020р. за період з 01.10.2021 - 01.12.2021 р. та об`ємом придбаних КП ІМР «Житсеріс» у ТОВ «Комунтранс» талонів? Якщо різниця є, то в якому розмірі?

Обґрунтовуючи вказане клопотання апелянт зазначає, що до предмету доказування входять обставини щодо правильності визначення в Актах виконаних робіт фактичних об`ємів ТПВ ввезених КП ІМР «Житсервіс» на полігон відходів позивача та визначення суми заборгованості, з урахуванням оплачених об`ємів відходів за талонами.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС» строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС» на рішення Господарського суду Одеської області від „01 лютого 2022р.у справі №916/2599/21; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від „01 лютого 2022р.у справі №916/2599/21; призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС» до розгляду на 11 серпня 2022 року о 10:30 год.

Щодо клопотання ТОВ «КОМУНТРАНС» про призначення судово-економічну експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відмовляє у задоволенні вказаного клопотання та зазначає, що для з`ясування обставин, що мають значення для даної справи не потрібні спеціальні знання в галузі економіки та бухгалтерії.

В судове засідання 11.08.2022 з`явився представник відповідача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник позивача не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 31.12.2020 р. Між КП «Житсервіс» (Замовник) та ТОВ «Комунтранс» (Виконавець) укладено договір № 438 про послуги з захоронення відходів, побутових відходів (Договір), згідно розд.1 якого Виконавець зобов`язується надати Замовникові послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів, а Замовник прийняти і оплатити ці послуги в порядку та на умовах цього Договору. Загальний обсяг послуг складає 140000 куб.м…

Ціна Договору визначається відповідно до умов цінової пропозиції та становить 4015681,60 грн без ІІДВ, яка зазначена в додатку 1 до Договору специфікації № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору (п.3.1 Договору).

Після надання послуг (по талонам) Виконавець надає Замовникові наступні документи: рахунок-фактуру, акт наданих послуг (п.4.1 Договору).

У разі незгоди однієї із сторін підписати акт, така сторона надсилає лист з обґрунтованою відмовою не пізніше 5 календарних днів з дати отримання акту наданих послуг. Лист направляється рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. У будь-якому іншому випадку такий акт вважається погодженим та підписаним (п.4.2 Договору).

Замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги (п.5.1.1 Договору).

Замовник має право: повернути акти приймання-передачі наданих послуг Виконавцю без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів, зазначених у Договорі (відсутність печатки, підписів тощо) (п.5.2.4 Договору).

Виконавець зобов`язаний: забезпечити надання послуг в обсягах та у строки, встановлені цим Договором (п.5.3.1 Договору); приймати відходи та здійснювати їх захоронення на полігоні відповідно з наданими талонами, з дотриманням чинних нормативних актів (п.5.3.4 Договору); надати Замовникові акт наданих послуг до 5-го числа місяця, наступного за звітним, де вказується назва, кількість відходів, загальна вартість наданих послуг (п.5.3.5 Договору); мати на місці прийняття послуг робочі ваги автомобільні, призначені для зважування у статичному режимі автомобільного транспорту Замовника (п.5.3.7 Договору).

Виконавець має право: своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (п.5.4.1 Договору); вимагати від Замовника вчасного та належного виконання умов цього Договору (п.5.4.2 Договору).

Договір набуває чинності з 01 січня 2021 року (п.9.1 Договору).

Згідно п.11.1 Договору невід`ємною його частиною є специфікація (додаток № 1), де сторонами зазначено назву послуги, що надається, одиниця виміру куб.м, кількість одиниць, ціна за одиницю, сума.

Договір та додаток № 1 до нього підписано повноважними представниками та скріплено печатками контрагентів.

На виконання Договору Виконавцем у період з січня по червень 2021 р. надано послуги з захоронення відходів, які прибували на автотранспорті Замовника. Для оплати спожитих послуг Виконавець оформив та надіслав Замовнику акти здачі-приймання (надання послуг) та рахунки-фактури на загальну суму 1574390,38 грн, з яких Замовником оплачено 738674,42 грн. Відмова від оплати решти коштів мотивована, зокрема, незгодою з обсягом наданих послуг, зазначеним в актах.

Вказуючи на те, що КП «Житсервіс» безпідставно не виконує зобов`язання за Договором, частково відмовляючись оплатити вартість наданих йому послуг, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача суму заборгованості.

Заперечуючи проти позову як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи, відповідач посилався на те, що Договором від 31.12.2020 р. № 438 передбачено надання послуг на підставі талонів за рахунками-фактурами та підписаними сторонами актами виконаних робіт. Виходячи з цих документів, а також з видаткових накладних та журналів обліку, сторонами здійснюється облік обсягу наданих послуг та їх вартості. КП «Житсервіс» періодично отримує від ТОВ «Комунтранс» талони, кількість яких і кубічний об`єм за ними (1 талон 1 куб.м) вказано у рахунках-фактурах. При завезенні відповідачем відходів на полігон позивача працівники останнього відривають від пред`явлених працівниками КП «Житсервіс» талонів корінці за кількістю завезених автотранспортом відповідача кубічних метрів відходів.

Об`єми завезених відходів за кожен окремий період і у відповідача, і у позивача підтверджуються кількістю отриманих і використаних талонів, корінці від яких залишаються у позивача, а інша частина залишається відповідачу. За будь-яких умов ці об`єми не можуть бути більшими від об`ємів, які відповідають кількості придбаних талонів. Це підтверджується даними обліку обох сторін.

Так, надані суду позивачем докази кількості придбання талонів (видаткові накладні та журнали обліку приймання відходів) збігаються з даними відповідача, згідно яких позивач відпустив, а відповідач придбав у першому півріччі 2021 р. 31515 талонів, у зв`язку з чим набув право на завезення на полігон позивача 31515 куб.м відходів. Станом на 01.07.2021 р. КП «Житсервіс» за талонами вивезено 30111 куб.м, що підтверджується документами обліку відповідача та відривною частиною (корінцями) талонів, копії яких надав суду позивач. Усього за шість місяців 2021 р. відповідачем спожито послуги позивача у загальній кількості 35281 куб.м (у січні 2021 р. талонна система не застосовувалась, облік вівся згідно даних вантажомісткості автомобілів) на суму 1016044,16 грн, яка сплачена повністю.

ТОВ «Комунтранс» безпідставно щомісячно в актах виконаних робіт завищує об`єми прийнятих від КП «Житсервіс» відходів. Позивач хибно стверджує про те, що обсяг наданих послуг складає 54890,859 куб.м на суму 1574390,38 грн, не підкріплюючи свою позицію належними доказами, яким є талони, видаткові накладні, журнали обліку приймання відходів.

Наведені у позові посилання на порушення ним п.4.2 договору від 31.12.2020 р. № 438 відповідач вважає недоречними, т.я. саме позивач має обґрунтувати завищення обсягів послуг у порівнянні з фактично наданими. Застосований позивачем принцип ,,невчасно відмовився плати» не кореспондується з іншими умовами договору, де не передбачено право ТОВ «Комунтранс» без будь-яких пояснень чи обґрунтувань збільшувати обсяги наданих послуг на свій розсуд і вимагати їх сплатити.

В тексті відзиву на позов викладено письмове опитування згідно ст.90 ГПК України. Відповідач поставив позивачу наступні питання: 1) що стало причиною завищення обсягів наданих послуг в актах виконаних робіт; 2) яка кількість талонів і яким номіналом була отримана ТОВ «Комунтранс» від КП «Житсервіс» щомісячно у період з 01.01.2021 р. по 30.06 2021 р.; 3) яка загальна кількість заїздів на полігон ТОВ «Комунтранс» окремо кожного транспорту КП «Житсервіс» з 01.01.2021 р. по 30.06.2021 р.

ТОВ «Комунтранс» було надано в суді першої інстанції для залучення до матеріалів справи копії відомостей приймання ТПВ з січня по червень 2021 р., а також заяву свідка (директора позивача) з відповідями на питання, поставлені КП «Житсервіс», згідно яких:

1.Об`єм послуг, визначений в кожному акті виконаних робіт, відповідає фактичному об`єму завезених КП «Житсервіс» на полігон відходів, згідно результатів зважування та замірювання автомобілів і механізмів (трактор, причеп) відповідача, що здійснюється у відповідності до п.2.2 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 р. № 435 та п.5.3.7 Договору. Таким чином, об`єм наданих послуг залежить від об`єму відходів, що фактично завозиться КП «Житсервіс» на полігон, і не був завищений ТОВ «Комунтранс». До даної заяви надаються докази, що підтверджують обставини щодо зважування та замірювання;

2.ТОВ «Комунтранс» отримало від КП «Житсервіс» 30068 талонів номіналом 1 куб.м: у січні 2021 р. 0 шт.; у лютому 2021 р. 4986 шт.; у березні 2021 р. 6400 шт.; у квітні 2021 р. 6047 шт.; у травні 2021 р. 6336 шт.; у червні 2021 р. 6299 шт.;

3.Загальна кількість заїздів на полігон ТОВ «Комунтранс» автотранспорту КП «Житсервіс» з 01.01.2021 р. по 30.06.2021 р. складає 3508.

У відповіді на відзив ТОВ «Комунтранс» зазначило, що оформлені ним акти виконаних робіт враховують фактично завезений відповідачем об`єм відходів.

Позивач зазначає, що відповідно до п.2.2 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 р. № 435, на кожному полігоні побутових відходів має бути контрольно-пропускний пункт (КПП) і повинні бути встановлені автомобільні ваги для обліку кількості усіх видів відходів, що надходять на полігон побутових відходів.

Як вбачається зі змісту п.п.5.3.4, 5.3.7 договору, позивач приймає відходи і здійснює захоронення на полігоні відповідно з наданими талонами. Приймання відходів здійснюється на місці, з урахуванням автомобільного зважування транспорту відповідача.

Перед прийняттям ТПВ від відповідача позивач здійснював зважування та замірювання відходів. Результати зважування фіксувались ТОВ «Комунтранс» у відомостях приймання ТБО на полігоні від КП «Житсервіс», в яких, окрім зважування, зафіксовано також і замірювання відходів.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.08.2013 р. № 426 затверджено Методичні рекомендації щодо застосування одиниці маси, як основної одиниці під час здійснення операцій поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.5 розд.1 цих Методичних рекомендацій визначення фактичних обсягів надання послуг з вивезення побутових відходів для різних джерел утворення рекомендується проводити під час здійснення операцій поводження з побутовими відходами шляхом вимірювання маси побутових відходів: у контейнері; у спеціально обладнаному транспортному засобі, що доставляє побутові відходи на об`єкти поводження з побутовими відходами.

Згідно до п.2.4 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 р. № 435, керівництво полігона забезпечує приймальника КПП такими даними: переліком промислових відходів і речовин, заборонених для захоронення на полігоні побутових відходів; переліком підприємств, з якими оформлені договори на надання послуг із захоронення побутових відходів; інформацією про місткість кузовів та коефіцієнт ущільнення транспортних засобів, в яких підприємства перевозять побутові відходи, зазначені у договорі.

Отже, приймання відходів і визначення об`ємів позивачем здійснюється в залежності від виду побутових підходів з урахуванням коефіцієнту ущільнення та місткості кожного окремого автомобілю відповідача.

За умовами договору після надання послуг позивачем надається акт наданих послуг, в якому з урахуванням виду побутових відходів після замірювання фактичного об`єму відходів розраховано об`єм та вартість наданих послуг.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що спірна ситуація зумовлена тим, що сторони користуються різними вихідними даними щодо об`ємів автомобіля, а також тим, що позивач при прийомі твердих відходів та під час розрахунку об`єму послуг враховує коефіцієнт ущільнення транспортного засобу.

При визначенні об`ємів автомобілів та коефіцієнту ущільнення позивач користувався попередніми даними відповідача, зазначеними в акті заміру об`ємів та маси ТПВ, що постачається транспортом та механізмами КП «Житсервис-2» на полігон ТОВ «Некрасівський полігон», технічні паспорти на транспортні засоби, журнал обліку приймання ТПВ та ЖБО на полігон за період з 02.09.2020 р. по 08.07.2021 р., реєстри ввезення КП «Житсервіс» відходів па полігон, відомості приймання ТБО на полігоні від КП «Житсервіс» , талони.

Таким чином, об`єми відходів, що фактично завезені відповідачем на полігон, не відповідають об`єму, придбаному за талонами, адже перевищують їх, що підтверджує обґрунтованість позовних вимог.

КП «Житсервіс» подало письмові заперечення, в яких зазначило,що позивач у відповіді на відзив змінює раніше викладену ним позицію та зазначає, що сторони користуються різними вихідними даними щодо об`ємів автомобілів, а також те, що позивач під час приймання ТПВ та при розрахунку об`єму послуг враховує коефіцієнт ущільнення транспортного засобу, в зв`язку з чим об`єми відходів, що фактично завезені відповідачем на полігон, не відповідають об`єму, придбаному за талонами та перевищує їх обсяг. Така суперечлива поведінка позивача, на думку відповідача, є окремою підставою для відмови у позові.

Крім того, відповідач зазначив, що посилання позивача на Методичні рекомендації щодо застосування одиниці маси як основної одиниці під час здійснення операцій поводження з побутовими відходами, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.08.2013 р. № 426, не повинні прийматись до уваги з огляду на їх рекомендаційних характер та регулювання ними відносин, у яких застосовано одиницю маси, натомість у даному випадку в договорі встановлено калькуляційну одиницю ,,куб.м, тобто об`єм».

Положення п.2.4 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 р. № 435, теж не змінюють та не доповнюють положення договору, оскільки до спірних відносин не застосовуються.

Щодо посилання позивача на акт заміру об`ємів та маси твердих побутових відходів, що постачаються транспортом та механізмами на полігон ТОВ «Некрасівський полігон», відповідач зазначає, що вказаний акт не має жодного відношення до спірного договору, його складено з іншим підприємством та з інших питань.

У додаткових поясненнях ТОВ «Комунтранс» зазначило, що необхідність врахування коефіцієнту ущільнення пов`язана з фізичними властивостями відходів, що приймає позивач.

Так, відповідно до ст.1 Закону України ,,Про відходи побутові відходи відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов`язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення; тверді відходи залишки речовин, матеріалів, предметів, виробів, товарів, продукції, що не можуть у подальшому використовуватися за призначенням.

Отже, відходи це неоднорідна суміш предметів, матеріалів, виробів, що мають різні фізичні властивості.

Цією ж статтею закону передбачено, що послуги з поводження з побутовими відходами послуги з вивезення, перероблення та захоронення побутових відходів, що надаються в населеному пункті згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування.

І позивач, і відповідач надають послуги з поводження із побутовими відходами, оскільки позивач здійснює вивезення відходів у населення та транспортує його позивачу, який здійснює захоронення цих відходів на полігоні.

Відповідно до п.6 Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070, обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Одиницею виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами є кілограм, тонна, кубічний метр або літр.

Одиниця виміру обсягу надання послуг з поводження з побутовими відходами встановлюється органом місцевого самоврядування (такі ж положення передбачені ст.25 Закону України ,,Про житлові комунальні послуги»).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070 Ізмаїльським виконавчим комітетом міської ради рішенням від 24.12.2019 р. № 1340 затверджені норми накопичення твердих побутових відходів, де вказано одиницю виміру кг та куб.м.

Відповідно до ст.25 Закону України ,,Про відходи та з метою надання допомоги суб`єктам господарювання незалежно від їх форми власності, що здійснюють роботи у сфері поводження з побутовими відходами», наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 30.07.2010 р. № 259 затверджено Правила визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів.

Згідно п.1.1 цих Правил вони встановлюють порядок виконання робіт з визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів (далі норма) у містах, селищах і селах, які застосовуються для визначення обсягів надання послуг з поводження з побутовими відходами.

З урахуванням того, що послуги з поводження з побутовими відходами включають в себе як послуги з вивезення, так і послуги з захоронення побутових відходів, Правила визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів розповсюджують свою дію і на спірні правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем. Вони є єдиним нормативно-правовим актом у сфері поводження з відходами, що встановлює правила вимірів об`єму відходів. Крім того, послуга вивезення побутових відходів, що регулюється Правилами від 30.07.2010 р. № 259, передує і є передумовою для надання послуг з їх захоронення позивачем. Визначення об`єму побутових відходів, який вивозить відповідач у населення, буде відповідати об`єму побутових відходів, який він привозить для захоронення на полігон.

Відповідно до п.1.7 цих Правил основними показниками вимірювання кількості побутових відходів є: об`єм (куб.м), маса (кг), середня щільність (кг/куб.м).

При цьому п.2.14. Правил визначено, що під час виміру відходів виключається можливість ущільнення побутових відходів у контейнері, тобто за одиницю виміру (куб.м) прийнято об`єм твердих побутових відходів в контейнері без будь-якого впливу на них, в т.ч. без механічного тиску.

Отже, під час розрахунку об`єму відходів виключається можливість їх ущільнення за допомогою тиску, тобто об`єм відходів вимірюється лише за звичайних (нормальних) умов.

Під час перевезення побутових відходів відповідачем до моменту їх відвантаження на полігоні позивача фактичний об`єм відходів змінюється, що зумовлено технічним оснащенням автомобілів-сміттєвозів.

Так, згідно ст.35-1 Закону України ,,Про відходи», перевезення побутових відходів здійснюється спеціально обладнаними транспортними засобами.

Деякі автомобілі відповідача, які здійснюють перевезення ТПВ на полігон, обладнані спеціальним механізмом ущільнення відходів, що вбачається з технічної документації на них. Цей механізм дозволяє вміщувати в об`єм кузова автомобіля-сміттєвоза більшу кількість сміття для ефективності та швидкості його збирання, зменшення витрат на експлуатацію транспортного засобу. Виробники автомобілів у технічній документації транспортного засобу зазначають коефіцієнт пресування або ущільнення, який може сягати значення 1:5, залежно від сили тиску, що здатний створити прес автомобіля.

Окремо позивач зазначив, що при визначенні об`ємів автомобілів та коефіцієнту ущільнення він користувався попередніми даними відповідача, зазначеними в акті заміру об`ємів та маси твердих побутових відходів, що постачаються транспортом та механізмами КП «Житсервис-2» на полігон ТОВ «Некрасівський полігон» з 2013 р.

Також у 2020 р. між сторонами був укладений і виконувався договір № 154 на послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів від 23.03.2020 р. (з аналогічними умовами). Під час його виконання талони видавались на об`єм відходів конкретного транспортного засобу відповідача, а сторони зазначали такий об`єм вже з урахуванням коефіцієнту ущільнення. Послуги, надані Позивачем у 2020 р., оплачені відповідачем в повному обсязі.

Із зазначеного вбачається, що протягом 7 років відповідач самостійно зазначав фактичний об`єм відходів, що завозить на полігон, однак, починаючи з 2021 р., без будь-якого обґрунтування почав недоплачувати позивачу вартість наданих послуг.

Як стверджує відповідач, розрахунок обсягу послуги повинен проходити за номінальним об`ємом кузову, проте фактичний об`єм завезених відходів має інший об`єм. При розвантаженні відходів на полігон вплив тиску автомобіля припиняється, а відходи приймають свій звичайний об`єм. Таким чином, об`єм автомобіля, що перевозить відходи, не співпадає із фактичним об`ємом, що приймається полігоном. Це пояснює необхідність врахування ущільнення відходів автомобілем під час перевезення і застосування коефіцієнту ущільнення при прийманні.

ТОВ «Комунтранс» також зазначив, що твоариство зверталось до Міністерства розвитку громад та територій України з листом від 07.12.2021 р. № К-95, у відповідь на який отримано лист від 14.12.2021 р. № 8/11/7469-21 з роз`ясненням наведеного змісту.

Відповідач у запереченнях проти клопотання про призначення судової експертизи та додаткових письмових поясненнях додатково зазначив наступне:

- позивачем разом з заявою від 18.10.2021 р., поданою після отримання відзиву, долучено до матеріалів справи складені ним в односторонньому порядку відомості приймання ТБО на полігоні від КП «Житсервіс» з січня по червень 2021 року, які не є первинними документами та в яких зазначено збільшені дані щодо об`ємів приймання ТБО на полігон, що суперечать раніше поданим позивачем доказам. На думку відповідача, поданням клопотання про призначення експертизи позивач фактично бажає ,,легітимізувати подані ними відомості приймання ТБО на полігон;

- представник позивача у судовому засіданні стверджував, що з урахуванням можливості ущільнення відходів в автомобілях їх об`єм не співпадає із фактичним об`ємом побутових відходів, що приймається полігоном. КП ,,ЖИТСЕРВІС наголошує, що за результатами ущільнення сміття у спеціально обладнаному транспортному засобі його обсяги у об`ємі (куб.м) не змінюються, змінюється лише вага такого сміття;

- у судовому засіданні представник позивача зазначив, що після вивантаження сміття сміттєвозами приймальник здійснював обміри прийнятого сміття та вносив відповідні записи. Відповідач повідомляє, що з 01.02.2021 р. після прибуття транспортних засобів КП «Житсервіс» на полігон працівники ТОВ «Комунтранс» визначали об`єми побутових відходів, які завозилися на полігон, та в залежності від обсягів такого сміття приймали від водіїв КП «Житсервіс» талони з розрахунку 1 талон = 1 куб.м відходів. Відомості про прийняті талони (їх номери та кількість) представники ТОВ «Комунтранс» вносили до журналу обліку приймання ТПВ, витяг з якого долучено позивачем по справі. З нього вбачається, що об`єми прийнятих ТОВ «Комунтранс» відходів відповідають кількості отриманих талонів;

- твердження позивача про те, що талони застосовувалися лише для приймання відходів, а в подальшому позивач здійснював захоронення таких відходів у іншому обсязі, суперечать положенням договору від 31.12.2020 р. № 438, в якому сторони визначили, що як приймання, так і захоронення відходів здійснюється відповідно до наданих талонів;

- посилання на п.п.1.7, 2.14 Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, відповідач вважає безпідставними, оскільки ці Правила на спірні правовідносини не розповсюджуються;

- умова п.5.3.7 договору, відповідно до якої позивач зобов`язаний мати на місці прийняття послуг робочі ваги, призначені для зважування у статичному режимі автомобільного транспорту відповідача, пояснюється необхідністю обліку кількості усіх видів відходів, що надходять на полігон побутових відходів, для визначення розміру екологічного податку, який сплачується ТОВ «Комунтранс», виходячи з маси (кг, тонни).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем під час розгляду справи не надано доказів, які б спростовували доводи відповідача та свідчили про наявність в останнього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, оскільки ні умовами Договору, ні нормами законодавства не передбачено, що особа, котра здійснює захоронення ТПВ на власному полігоні, може визначати обсяг спожитої послуги у спосіб, застосований Виконавцем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Права та обов`язки між сторонами у даній справі виникли на підставі Договору №438 від 31.12.2020 на надання послуг з захоронення безпечних відходів, побутових відходів, який за правовою природою є договором про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже є обов`язковим для сторін.

Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відтак, договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Як вірно вказано господарським судом, спір у даній справі виник, оскільки Виконавець вважає, що під час розрахунку обсягу спожитих послуг слід враховувати не тільки кількість ввезених ТПВ на полігон згідно талонів, а й коефіцієнт ущільнення відходів, адже транспортні засоби Замовника обладнані спеціальним механізмом, який дозволяє вміщувати в кузова автомобіля-сміттєвоза більшу кількість відходів. Відповідач не погоджується з наведеною позицією позивача, вважаючи, що обсяг відходів має визначатися в куб.м виключно за талонами.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в п.4.1 Договору зазначено, що після надання послуг (по талонам) Виконавець надає Замовникові наступні документи: рахунок-фактуру, акт наданих послуг, а в п.5.3.4 Договору передбачено, що Виконавець зобов`язаний приймати відходи та здійснювати їх захоронення на полігоні відповідно з наданими талонами, з дотриманням чинних нормативних актів.

Таким чином, в Договорі закріплено, що об`єми завезених Замовником відходів, захоронення яких здійснює Виконавець, підтверджуються кількістю отриманих і використаних талонів.

У Договорі не міститься жодних умов, які б свідчили про те, що для правильного визначення обсягу прийнятих Виконавцем відходів кількість ТПВ, зазначену в талонах, слід помножити на певний коефіцієнт ущільнення, в т.ч. вказаний в технічній документації на автомобілі, в яких Замовник привозить відходи на полігон. Не містить відповідних правил і законодавство, яким регулюються відносини сторін

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги ТОВ ,,КОМУНТРАНС про стягнення з КП ,,ЖИТСЕРВІС заборгованості в розмірі 835715,96 грн, як безпідставної, оскільки ні умовами Договору, ні нормами законодавства не передбачено, що особа, котра здійснює захоронення ТПВ на власному полігоні, може визначати обсяг спожитої послуги у спосіб, застосований Виконавцем.

Посилання позивача на те, що відповідач не в строк, встановлений в п.4.2 Договору, відмовився від підписання надісланих йому актів відхиляються судом, оскільки, по-перше, оплаті за Договором про надання послуг підлягають тільки реально спожиті послуги, а, по-друге, навіть якщо згідно з положеннями укладеної між сторонами угоди акт, від підписання якого несвоєчасно відмовився Замовник, вважається погодженим та підписаним, такий акт не може бути достатньою передумовою для проведення розрахунків у випадку встановлення під час судового розгляду факту зазначення в ньому Виконавцем неправомірно збільшених обсягів наданих послуг.

Крім того, щодо доводів позивача про те, що ним на виконання п.2.2 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 р. № 435, та п.5.3.7 Договору здійснювалось зважування та замірювання відходів, результати яких фіксувались у відомостях приймання ТБО на полігоні від відповідача, судом першої інстанції було вірно зазначено, що:

-зважування ТПВ як метод визначення їх кількості для цілей Договору не може бути застосовано, оскільки результатом зважування являється вага відходів, яка вимірюється в кілограмах або тоннах, в той час як за умовами Договору та додатку № 1 до нього одиницею виміру є куб.м, тобто об`єм, що дозволено п.6 Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070,

-позивачем не спростовано твердження відповідача відносно того, що єдиною метою наявної у наказі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 р. № 435 та в п.5.3.7 Договору вказівки на потребу у встановленні автомобільних ваг у даному випадку являється необхідність отримання інформації, яка використовується при сплаті ТОВ «Комунтранс» екологічного податку;

-доказ у формі відомостей приймання відходів на полігоні складено Виконавцем в односторонньому порядку, його ведення не передбачено Договором, в ньому зазначено збільшені дані в порівняні з талонами та журналом обліку приймання відходів, який ведеться сторонами.

Посилання позивача на наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.08.2013 р. № 426, яким затверджено Методичні рекомендації щодо застосування одиниці маси, як основної одиниці під час здійснення операцій поводження з побутовими відходами, суд вважає хибними, адже п.1 Методичних рекомендацій прямо передбачає, що їх розроблено з метою можливого застосування одиниці маси, як основної одиниці під час здійснення операцій поводження з побутовими відходами, натомість контрагентами за Договором основною одиницею обрано об`єм.

Твердження позивача стосовно того, що п.2.4 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 р. № 435, має бути застосовано, як нормативне обґрунтування права на визначення кількості ТПВ з урахуванням коефіцієнту ущільнення та місткості кожного окремого автомобілю відповідача, правомірно відхилено господарським судом, оскільки у названому підзаконному акті йдеться про забезпечення керівництвом полігона приймальника КПП, зокрема, інформацією про місткість кузовів та коефіцієнт ущільнення транспортних засобів, в яких підприємства перевозять побутові відходи, зазначені у договорі, та нічого не вказано, що така інформація обов`язково використовується сторонами при визначенні обсягів завезених відходів.

Щодо посилань позивача на наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 30.07.2010 р. № 259, яким затверджено Правила визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів, слід зауважити, що п.2.14 цих Правил передбачає, що під час вимірювання слід виключити можливість ущільнення обслуговуючим персоналом твердих побутових відходів у контейнері. При цьому в п.п.1.1, 1.2 Правил зазначено, що вони встановлюють порядок виконання робіт з визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів (Норма) у містах, селищах і селах, які застосовуються для визначення обсягів надання послуг з поводження з побутовими відходами; норма це кількісний показник споживання послуг з вивезення побутових відходів, які утворюються на одну розрахункову одиницю (одного мешканця для житлової забудови, одне місце в готелі, гуртожитку та ін., 1 кв.м торгівельної та складської площі, вокзалів, автостоянок, пляжів та ін.; одне відвідування для поліклінік тощо) за одиницю часу.

Проаналізувавши предмет регулювання Правил, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 30.07.2010 р. № 259 слід зазначити, що останні не розповсюджуються на спірні правовідносини. Також потрібно вказати, що, виключаючи можливість ущільнення обслуговуючим персоналом твердих побутових відходів у контейнері, названі Правила не встановлюють наслідки, які використовує позивач, помножуючи об`єм бункера автомобіля-сміттєвоза на коефіцієнт ущільнення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №922/1163/18, від 23.12.2020 у справі №910/2284/20).

У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженого процесуального акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. "в" ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНТРАНС» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 01.02.2022р. у справі №916/2599/21 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „15 серпня 2022 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький