ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2022 р. Справа№ 910/15843/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 06.12.2021 (повний текст складено 08.12.2021)

у справі №910/15843/21 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 170 306,30 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач, Залізниця, скаржник) 170 306,30 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимог обґрунтовані тим, що доставка вантажів за наведеними накладними відбулася з простроченням термінів, визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф у загальній сумі 170 306,30 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 позов Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 170 306,30 грн. задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» 170 306 грн. 30 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 2 554 грн. 60 коп. судового збору.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення. Крім того, щодо клопотання відповідача про зменшення розміру суми штрафу на 80% від задоволеної суми суд зазначив, що встановлювати конкретний відсоток для зменшення штрафу або для його стягнення, суд не має права, оскільки тим самим змінюється розмір штрафу, встановлений Статутом.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Також скаржник звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення отримано 14.12.2021.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнятим судом з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з ненаданням оцінки доказам у справі, за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення підлягає зміні в частині зменшення розміру стягнутого судом штрафу.

Відповідач зазначає, що судом не враховано відмітки в провізних документах про відчеплення вагонів, про їх технічну несправність, про зменшення ваги поїзда. Крім того, відповідач просить зменшити суми штрафних санкцій, в задоволенні чого судом було відмовлено.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2022 апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Кравчука Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15843/21.

Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/15843/21.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 у зв`язку перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/15843/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 для розгляду справи №910/15843/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Чорногуз М.Г., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Відновлено Регіональній філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2022 у зв`язку перебування судді Чорногуза М.Г. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/15843/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2022 для розгляду справи №910/15843/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Яковлєв М.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2022 апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21 прийнято до провадження у визначеному складі. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

05.07.2022 до канцелярії суду від Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, яку просить залишити без задоволення.

Позивач зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували належний технічний стан вагонів, зокрема актів обстеження перед відправкою вантажу, а тому твердження апелянта про відсутність його вини в порушенні терміну доставки вантажу не заслуговують на увагу. Також відсутні підстави для зменшення розміру штрафу, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання в частині забезпечення належного технічного стану вагонів для перевезення.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 23 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Згідно з повідомленням про укладення Договору від 30.06.2020 № №40-00131618/2020-0001 Залізниця (перевізник) засвідчила прийняття від відокремленого підрозділу «Добротвірська теплова електрична станція» Товариства (замовник) заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору та повідомила, що замовнику присвоєно коди: відправника/одержувача - 7019 і платника - 8127926, а також відкрито особовий рахунок з ідентичним номером.

Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 Договору).

Згідно з пунктом 1.7 Договору останній укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною; приймаючи пропозицію укласти Договір, друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.

Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення Договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до пункту 12.1 Договору (пункт 1.10 Договору).

У пункті 9.5 Договору сторони погодили, що Договір укладається в електронній формі, а в пункті 8.1 Договору - домовились про використання електронного документообігу.

На виконання умов Договору протягом травня-серпня 2021 року Залізниця доставила на адресу замовника вантаж (вугілля кам`яне) у вагонах:

- №56122575 за накладною від 16.08.2021 №45156031;

- №63027668, №63834600, №62915749, №68125285, №66109489 за накладною від 21.07.2021 №47220066 (досилочна накладна №34416081);

- №60729209, №61191201, №62111778 за накладною від 10.05.2021 №47729769 (досилочна накладна №47750120);

- №60246311 за накладною від 05.08.2021 №47794904;

- №602244241 за накладною від 16.05.2021 №47906631;

- №65726580 за накладною від 16.05.2021 №47906904;

- №66186982 за накладною від 10.08.2021 №47950803;

- №56957772, №61669230 за накладною від 17.05.2021 №48498935 (досилочна накладна №47992763);

- №56958515, №53549762 за накладною від 23.05.2021 №48615314 (досилочна накладна №48621387);

- №53541157 за накладною від 23.05.2021 №48616692 (досилочна накладна №40980567);

- №56995459 за накладною від 24.05.2021 №48619654 (досилочна накладна №41085671);

- №56863624 за накладною від 24.05.2021 №48620611 (досилочна накладна від №41085655);

- №56871627 за накладною від 24.05.2021 №48621783 (досилочна накладна №41085663);

- №56194541 за накладною від 07.06.2021 №48837009 (досилочна накладна №36898997);

- №56964554, №53170536, №60029626, №63813349 за накладною від 25.06.2021 №49132673 (досилочні накладні №36705200, №46383782 та №34070821);

- №56142250, №61299624 за накладною від 07.07.2021 №49319668 (досилочна накладна №49354558);

- №56955149, №63937478 за накладною від 07.07.2021 №49333743 (досилочна накладна №49354541);

- №56275589, №56968233, №56964562, №54040423, №62256201, №55113336, №63783518 за накладною від 13.07.2021 №49429848 (досилочна накладна №49440969);

- №56970122, №62197819, №59954768, №56674310, №60727302, №62112065, №56614258, №56970262, №62199252, №50046093, №62100169 за накладною від 15.07.2021 №49481666 (досилочні накладні №42623603, №42617605);

- №62610860 за накладною від 17.07.2021 №49504277 (досилочна накладна №34394189).

В обґрунтування позовних вимог Товариство посилається на те, що доставка вантажів за наведеними накладними відбулася з простроченням термінів, визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф у загальній сумі 170 306,30 грн. Вказані вимоги судом першої інстанції визнано обґрунтованими та задоволено.

Розглянувши апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до статті 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут) за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Як передбачено статтею 6 Статуту, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138) (далі - Правила оформлення перевізних документів), а також статтею 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Накладна згідно з Правилами оформлення перевізних документів може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу (пункт 1.1 Правил оформлення перевізних документів).

Статтею 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, термін доставки вантажу у разі перевезення вантажною швидкістю становить: вагонними відправками - 1 (одну) добу на кожні повні та неповні 200 км; маршрутними відправками - 1 (одну) добу на кожні повні та неповні 320 км.

Пунктом 1.2 цих правил встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на __число ___місяць» (пункт 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Відповідно до пункту 2.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки для вагонних відправок застосовуються при перевезенні вантажів, для яких надані окремі вагони та при перевезенні порожніх власних і орендованих вагонів.

Згідно з пунктом 2.4 наведених правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Статтею 130 Статусу визначено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі прострочення доставки вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної.

Судом першої інстанції перевірено здійснений позивачем розрахунок суми штрафу за несвоєчасну доставку відповідачем вантажу і встановлено обґрунтованість нарахування штрафу за накладними:

№47906631 - 4 287,30 грн. за прострочення понад 4 доби;

№47906904 - 4 287,30 грн. за прострочення на 4 доби;

№47950803 - 4 287,30 грн. за прострочення понад 4 доби;

№48498935 (досилочна накладна №47992763) у вагонах №56957772, №61669230 - 3 153,80 грн за прострочення на 3 доби;

№48615314 (досилочна накладна №48621387) у вагонах №56958515, №53549762 - 4 730,70 грн за прострочення понад 4 доби;

№48616692 (досилочна накладна №40980567) у вагоні №53541157 - 1 576,90 грн за прострочення на 2 доби;

№48619654 (досилочна накладна №41085671) у вагоні №56995459 - 1 576,90 грн за прострочення на 2 доби;

№48620611 (досилочна накладна від №41085655) у вагоні №56863624 - 3 153,80 грн за прострочення на 3 доби;

№48621783 (досилочна накладна №41085663) у вагоні №56871627 - 3 153,80 грн за прострочення на 3 доби;

№48837009 (досилочна накладна №36898997) у вагоні №56194541 - 4 730,70 грн за прострочення понад 4 доби;

№49132673 (досилочні накладні №36705200 та №34070821) у вагонах №56964554, №53170536, №63813349 - 1 576,90 грн за прострочення на 2 доби; за посилочною накладною №46383782 у вагоні №60029626 - 4 730,70 грн за прострочення понад 4 доби;

№49319668 (досилочна накладна №49354558) у вагонах №56142250, №61299624 - 1 576,90 грн за прострочення на 2 доби;

№49333743 (досилочна накладна №49354541) у вагонах №56955149, №63937478 - 1 576,90 грн за прострочення на 2 доби;

№49481666 (досилочні накладні №42623603, №42617605) у вагонах №56970122, №62197819, №59954768, №56674310, №60727302, №62112065, №56614258, №56970262, №62199252, №50046093, №62100169 - 4 730,70 грн за прострочення на 4 і більше діб;

№49504277 (досилочна накладна №34394189) у вагоні №62610860 - 4 730,70 грн за прострочення понад 4 доби.

Отже, за прострочення доставки вантажу за вказаними вище накладними позивачем правомірно нараховано штраф на загальну суму 115 360,40 грн. При цьому, відповідач проти наведеної суми штрафу не заперечує.

Також судом першої інстанції відхилено заперечення відповідача щодо розрахунку штрафу на накладними №45156031 та №47794904 з огляду на наступне.

За накладною №45156031 позивачем нараховано 2 858,20 грн. штрафу за прострочення на 3 доби. Відповідач посилався на те, що прострочення відсутнє, оскільки за його розрахунком нормативний строк доставки - 8 діб (1 202/200 +1).

Однак відповідачем не враховано, що у графі 67 накладної №45156031 міститься відмітка, що це маршрутний поїзд, а отже, нормативний строк доставки становить 5 діб (1202/320 +1).

Враховуючи те, що фактичний строк доставки - 8 діб, тобто прострочення становить 3 доби, суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем правильно нараховано штраф у сумі 2 858,20 грн. (14 291*20%) за накладною №45156031, а також з вказаних підстав відхилено заперечення Залізниці щодо необґрунтованості нарахування штрафу за накладною №47794904 за прострочення доставки понад 4 доби у сумі 4 287,30 грн.

Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідач, посилаючись на безпідставність нарахованого позивачем штрафу за накладними №47220066 (досилочна накладна №34416081) та №47729769 (досилочна накладна №47750120), не врахував при цьому, що вантаж за вказаними накладними перевозився маршрутними відправками, про що зроблено відмітки у графі 29 цих накладних, а відтак, термін доставки - 1 доба на кожні повні та неповні 320 км.

Тобто оскільки за накладною №47220066 (досилочна накладна №34416081) нормативний термін доставки вантажу - 5 діб (1 202/320 +1), а фактично вантаж доставлено за 9 повних діб, то позивачем обґрунтовано нараховано штраф у сумі 4 287,30 грн за прострочення на 4 доби.

Також оскільки за накладною №47729769 (досилочна накладна №47750120) нормативний термін доставки вантажу - 5 діб (1 202/320 +1), а фактично вантаж доставлено за 7 повних діб, позивачем теж правильно нараховано штраф у сумі 1 429,10 грн за прострочення доставки на 2 доби.

Разом із тим, за накладною №49429848 (досилочна накладна №49440969) вантаж у вагонах №56275589, №56968233, №56964562, №54040423, №62256201, №55113336, №63783518 прийнято відповідачем 13.07.2021 (графа 56), товар прибув на станцію призначення 24.07.2021 (графа 51). Отже, фактичний термін доставки вантажу - 10 діб. Оскільки нормативний термін доставки вантажу за цією накладною - 6 діб (1350/320 +1), то прострочення доставки вантажу - 4 доби. Позивачем нараховано штраф за прострочення на 3 доби у сумі 3 153,80 грн. З урахуванням положень частини другої статті 237 ГПК України, згідно з якою при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що стягненню з відповідача підлягає штраф за розрахунком позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає наступне.

Скаржник зазначає, що судом не враховано відмітки в провізних документах про відчеплення вагонів, про їх технічну несправність, про зменшення ваги поїзда.

Зокрема, скаржник зазначає, що в графі 49 накладної №45156031 міститься відмітка про те, що вагон №56122575 на шляху слідування було відчеплено від маршрутного поїзда №081693 по технічній несправності, що про свідчать акти загальної форми та відмітки у провізному документі. Аналогічні доводи наведено щодо накладних №34416081 (основна №47220066) та накладної №47729769 (посилочна №47750120).

Відповідно до частин першої - третьої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У частині третій статті 2 ГПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість, перевіривши доводи скаржника та матеріали справи, судова колегія вважає, що скаржником не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилається скаржник, що свідчили б про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення в доставці вантажу з причин, не залежних від залізниці та не з її вини.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 170 306,30 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд зазначає наступне.

За приписами статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16 та у постанові від 27.02.2019 у справі №910/9765/18

Суд першої інстанції зазначив, що розмір заявленого позивачем штрафу за несвоєчасну доставку вантажу обумовлений приписами Статуту залізниць України, а тому суд не може встановлювати конкретний відсоток для зменшення штрафу або для його стягнення, оскільки тим самим змінюється розмір штрафу, встановлений Статутом.

Крім того, судова колегія не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення розміру штрафу.

Підсумовуючи викладене, перевіривши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/15843/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/15843/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв