ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2022 р. Справа№ 910/8669/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Доманської М.Л.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря судового засідання Сивак М.С.

у присутності представника скаржника Янчук А.З. за довіреністю

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2021

у справі №910/8669/21 (суддя Пасько М.В.)

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 року визнано Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" кредитором до боржника на суму 49 366,25 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 44 826,25 грн. - вимоги другої черги; відмовлено КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у визнанні кредитором боржника на суму 25 716,20 грн.

За висновком суду першої інстанції заявлені грошові вимоги в розмірі 49366,25 грн. обґрунтовані та підтверджуються наявними матеріалами справи.

Водночас, відмовляючи у визнанні грошових вимог до боржника на суму 25 716,20 грн., суд виходив з того, що грошові вимоги в зазначеній сумі заявлені кредитором після спливу позовної давності.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 року в частині відмови Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у визнанні кредитором ОСОБА_1 на суму 25 716,20 грн., та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 на суму 75 082,45 грн., з яких 4 540 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 70 542,45 грн. - вимоги другої черги; судові витрати покласти на боржника.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на неповне дослідження судом першої інстанції фактичних обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали.

За наслідками розгляду заявлених в апеляційній скарзі вимог, постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2022 року (головуючий суддя Поляков Б.М., судді: Грек Б.М., Пантелієнко В.О.) апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 19.10.2021 року у справі №910/8669/21 - без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо заявлення КП "Київтеплоенерго" грошових вимог в сумі 25 716,20 грн. після спливу строку позовної давності з посиланням на те, що вказані вимоги є платою за надання послуг з центрального опалення та з центрального постачання гарячої води до 01.05.2018 року, а з заявою про визнання вимог до боржника кредитор звернувся 20.09.2021 року, тобто грошові зобов`язання боржника перед кредитором знаходяться поза межами трирічного строку позовної давності (ст.ст. 261, 267 ЦК України).

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.07.2022 року касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2022 року у справі №910/8669/21 скасовано, справу №910/8669/21 у скасованій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова суду касаційного інстанції мотивна передчасністю висновків судів стосовно пропуску кредитором строку позовної давності з огляду на положення п. 11 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) " №540-ІХ та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2022 року вказану справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Гарник Л.Л., Доманська М.Л.

Ухвалою суду від 27.07.2022 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/8669/21 за апеляційною скаргою КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 року, призначено її до розгляду на 16.08.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі та запропоновано їм надати суду пояснення по суті спору з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.07.2022 у справі №910/8669/21.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника скаржника надійшла заява про розподіл судових витрат по сплаті судового збору.

Представник скаржника в судовому засіданні 16.08.2022 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 року в частині відмови Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у визнанні кредитором ОСОБА_1 на суму 25 716,20 грн., та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 на суму 75 082,45 грн., з яких 4 540 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 70 542,45 грн. - вимоги другої черги; судові витрати покласти на боржника.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у відповідності до ч. 6 ст. 120 ГПК України шляхом направлення копії ухвали суду від 27.07.2022 року електронною поштою, докази чого долучено до матеріалів справи.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

16.08.2022 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині відмови у визнанні вимог КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" - скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення вимог кредитора, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, судова колегія зазначає, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно ч. 1 ст. 122 КУзПБ, яка регулює порядок виявлення кредиторів фізичної особи, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 45 наведеного кодексу, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Згідно ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

- розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

- розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

- дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

- дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 22.06.2021 року відкрито провадження у справі №910/8669/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Книш З.І.

Відповідне оголошення про відкриття щодо ОСОБА_1 провадження у справі про неплатоспроможність офіційно оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 22.06.2021 року за № 66684.

Після публікації вказаного оголошення 20.09.2021 року, тобто поза межами строку, встановленого ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до Господарського суду міста Києва надійшла заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 75 082,45 грн., з яких: 4 540,00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 70 542,45 грн. - вимоги другої черги.

Грошові вимоги обґрунтовані існуванням заборгованості за спожиті комунальні послуги, а саме:

- 25 716,20 грн. - заборгованість за надані до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води до квартири за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) відповідно до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року №602-18;

- 4 448,90 грн. - інфляційні втрати за невиконання зобов`язань зі сплати послуг централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води до квартири за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.11.2018 по 22.06.2021;

- 2 039,68 грн. - 3% річних з простроченої суми зобов`язань зі сплати послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води до квартири за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.11.2018 по 22.06.2021;

- 33 360,61 грн. - плата за надані послуги після 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води до квартири за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.05.2018 по 22.06.2021;

- З 515,76 грн. - інфляційні втрати за невиконання зобов`язань зі сплати послуг централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води до квартири за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.05.2018 по 22.06.2021;

- 1 461,30 грн. - 3% річних з простроченої суми зобов`язань зі сплати послуг з централізованого опалення та з централізованого, постачання гарячої води до квартири за адресою: АДРЕСА_1 за період 01.05.2018 по 22.06.2021.

Загальний розмір заявленої заборгованості боржника за отримані ним послуги після 01.05.2018 року з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до квартири, з урахуванням нарахованих сум з індексу інфляції та 3% річних становить 44 826,25 грн. (33 360,61 грн. + 3 515,76 грн. + 1 461,30 грн. + 4 448,90 грн. + 2 039,68 грн.).

Керуючий реструктуризацією боргів арбітражний керуючий Книш З.І. у повідомленні про результати розгляду грошової вимоги КП "Київтеплоенерго" та боржник у відзиві на відповідну заяву визнали обґрунтованими вимоги на суму 49 366,25 грн., з яких 4 540,00 грн. першої черги та 44 826,25 грн. - другої черги; в свою чергу, вимоги в сумі 25 716,20 грн., на їх думку, є обмеженими строком позовної давності, відтак не підлягають визнанню та включення до реєстру вимог кредиторів.

Крім того, боржником також подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог КП "Київтеплоенерго" на суму 25 716,20 грн.

За наслідками розгляду заявлених кредиторських вимог ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 року визнано Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" кредитором до боржника на суму 49 366,25 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 44 826,25 грн. - вимоги другої черги; відмовлено КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у визнанні кредитором боржника на суму 25 716,20 грн.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову у визнанні грошових вимог до боржника на суму 25 716,20 грн., виходив з того, що грошові вимоги в зазначеній сумі заявлені кредитором після спливу позовної давності.

Згідно ч. 3 ст. 47 КУзПБ ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Оскільки вимоги апелянта зводяться до незгоди з ухвалою суду в частині відмови у визнанні вимог на суму 25 716,20 грн., то у відповідності до ст. 269 ГПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 19.10.2021 року у справі №910/8669/21 переглядається лише в зазначеній частині.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали у відповідній частині, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вбачає підстави для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

В силу положень процесуального законодавства рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. При цьому рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються, а також яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У відповідності до ст. 232 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Господарські суди повинні дотримуватись передбаченої статтями 234, 238 ГПК структури та послідовності викладення рішення.

Так, згідно ч. 1 ст. 234 ГПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з вступної частини, описової частини із зазначенням суті клопотання, мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу, а також резолютивної частини.

В той же час, прийнята судом першої інстанції ухвала за результатами розгляду заяви з кредиторськими вимогами до боржника не відповідає вимогам зазначених вище положень законодавства.

Так, приймаючи ухвалу у вищенаведеній частині, господарським судом міста Києва було лише зроблено висновок про відсутність підстав для визнання вимог кредитора на суму 25 716,20 грн. через сплив строку позовної давності.

Разом з тим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить стислого викладу суті поданої заяви, оцінки доданих до неї і наявних у справі доказів, з її тексту не вбачається, у який саме спосіб суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні поданої кредитом заяви з грошовими вимогами до боржника, зокрема: початок та кінець перебігу строку позовної давності до нарахованих та заявлених до визнання вимог.

Крім того, судом першої інстанції не перевірено підстав виникнення грошових вимог до боржника, не встановлено характеру, розміру та моменту їх виникнення, а відмолено у визнанні кредиторських вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності, не зазначивши при цьому, хто є суб`єктом звернення із заявою про застосування строків позовної давності.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав спливу строку позовної давності, місцевим господарським судом залишено поза увагою, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску. (Аналогічна правова позиція міститься у Постановах Верховного суду від 17.02.2022 року, у справі № 760/16111/15-ц, від 25.01.2018 року у справі №910/7394/17 та від 13.03.2018 року у справі №911/1555/17).

Незважаючи на викладене, в оскаржуваній ухвалі судом не зазначено чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся, чим порушено положення норм матеріального та процесуального права.

Одночасно з наведеним вище, апеляційний суд під час перегляду справи в апеляційному порядку, досліджуючи матеріали справи, встановив наступне.

Заява КП "Київтеплоенерго" з грошовими вимогами до боржника надійшла до господарського суду міста Києва 20.09.2021 року, тобто подана поза межами тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.

В обґрунтування заявлених вимог кредитор у заяві вказує, що 11.10.2018 між КП "Київтеплоенерго" та ПАТ "Київенерго" укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ "Київенерго" передало, а КП "Київтеплоенерго" набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 25 716,20 грн. за надані до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (комунальні послуги) до квартири за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_2 ), зокрема:

- 16 977,43 грн. за ЦО, згідно з Додатком 1 до Договору цесії №602-18;

- 8 738,77 грн. за ГВП, згідно з Додатком 2 до Договору цесії №602-18.

Отже, первісно вимоги на суму 25 716,20 грн. за надані до 01.05.2018 року комунальні послуги виникли у боржника перед ПАТ "Київенерго" та в подальшому були відступлені на користь заявника - КП "Київтеплоенерго".

Судом встановлено, що надання послуг ПАТ "Київенерго" здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.205 року №630, який опубліковано в газеті "Хрещатик" від 06.08.2014 року №111(4511).

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Житлово-комунальні послуги" в редакції, чинній на момент надання послуг, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В силу п. 3,18 вищезгаданих Правил, послуги надають споживачам безперебійно. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць та плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Аналогічні положення містяться у п. 14 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, до якого приєдналась ОСОБА_1 у порядку ст. 634 ЦК України.

Як зазначає скаржник та вбачається з матеріалів справи, всупереч вимог законодавства у сфері надання послуг, боржник свої зобов`язання з оплати наданих послуг виконував несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 25 716,20 грн.

На підтвердження заявлених вимог кредитором до заяви додано копію Договору №602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) з Додатками 1,2 до нього, копію газети "Хрещатик" від 06.08.2014 року №111(4511) з опублікованим у ній Договором про надання відповідних послуг, інформацію про тарифи за надані до 30.04.2018 року послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води. Також в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2015 року по 01.05.2018 року по особовому рахунку НОМЕР_2 .

Жодних заперечень з приводу правомірності нарахування кредитором відповідної плати за надані послуги або неотримання таких послуг боржником у відзиві не наведено, зазначивши лише про обтяження таких вимог строком позовної давності.

За вказаних обставин апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заявником документально доведено та матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості ОСОБА_1 перед КП "Київтеплоенерго" у заявленому розмірі 25 716,20 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, боржником суду першої інстанції було подано заяву про застосування строків позовної давності по справі №910/8669/21 до вимог "Київтеплоенерго" на заявлену суму 25 716,20 грн.

Судова колегія зазначає, що у справі про банкрутство при розгляді кредиторських грошових вимог до боржника застосовуються загальні норми цивільного законодавства про позовну давність, визначені у главі 19 "Позовна давність" Цивільного кодексу України. Тлумачення частин 5, 6 ст. 23 Закону про банкрутство (частин 5, 6 ст. 45 КУзПБ з 21.10.2019 року) у взаємозв`язку зі ст. 256, частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України свідчить, що стороною, яка може зробити заяву про застосування позовної давності під час розгляду грошових вимог кредитора в процедурі розпорядження майном боржника, слід розуміти інших кредиторів, боржника та розпорядника майна боржника.

Відповідні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 09.09.2021 року у справі № 916/4644/15.

Отже, в даному випадку із заявою про застосування строків позовної давності звернувся правомочний суб`єкт.

Так, за твердженням боржника, вказані вимоги є платою за надання послуг з центрального опалення та з центрального постачання гарячої води до 01.05.2018 року, а з заявою про визнання вимог до боржника кредитор звернувся 20.09.2021 року, а тому вимоги КП "Київтеплоенерго" на суму 25716,20 грн. є обмеженими трирічним строком позовної давності, як наслідок не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів.

З цього приводу судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст.257ЦК України).

В силу приписів ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Враховуючи, що заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась кредитором згідно умов Договору щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. (Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного суду від 17.02.2022 року, у справі № 760/16111/15-ц).

Більш того, як боржник, заявляючи про застосування строку позовної давності, так і погодившись з ним господарський суд першої інстанції, застосовуючи в оскаржуваній ухвалі наслідки спливу строку позовної давності до всієї суми заявлених вимог, залишили поза увагою посилання кредитора на положення п. 11 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-ІХ та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року установлено на всій території Україну карантин. Дію карантину було неодноразово продовжено:

- з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500);

- з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 9 грудня 2020 року № 1236;

- з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету стрів України від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Отже, строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені на час карантину.

Аналогічна правова позиція щодо визначення перебігу строку позовної давності відповідно до положень статей 256, 258, 549 та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України викладена Верховним Судом у постановах від 06.05.2021 року у справі №903/323/20, від 31.05.2022 року у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 року у справі №916/1157/21.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства з урахуванням внесених до ЦК України змін щодо застосування строків позовної давності, беручи до уваги умови Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води стосовно порядку нарахування та оплати наданих послуг, а також розрахунок заборгованості за період з 01.07.2015 року по 01.05.2018 року по особовому рахунку НОМЕР_2 , судова колегія зазначає, що кредитором пропущено трирічний строк позовної давності до певних щомісячно нарахованих платежів за період з липня 2015 року (строк оплати - 20.08.2015 року, строк позовної давності - 20.08.2018 року) по січень 2017 року включно (строк оплати - 20.02.2017 року, строк позовної давності - 20.02.2020 року).

З огляду на зазначене, при вирішенні даного спору щодо розміру вимог кредитора колегія суддів дійшла висновку, що визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 підлягає заборгованість боржника в межах позовної давності, нарахована починаючи з лютого 2017 року (оскільки кінцевою датою оплати такого нарахування є 20.03.2017 року, а тому трирічний строк позовної давності по цій заборгованості (20.03.2020 року) припадає на дію введеного в Україні карантину, що в свою чергу продовжує строк позовної давності), та у сукупності становить 15 053,78 грн., з яких 10 538,38 грн. - вимоги з оплати послуг з централізованого опалення та 4 515,40 грн. - з постачання гарячої води.

Згідно ч. 4 ст. 133 КУзПБ вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 45 наведеного кодексу для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Таким чином, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції про відмову Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у визнанні кредитором ОСОБА_1 на суму 25 716,20 грн., дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала у відповідній частині - скасуванню, а вимоги вказаного кредитора - частковому визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів боржника на суму 15 053,78 грн. до другої черги без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів з огляду на пропуск кредитором встановленого строку на звернення до суду із відповідною кредиторською заявою.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нового рішення про часткове визнання кредиторських вимог, витрати скаржника з оплати судового збору у розмірі 6306,00 грн. за подання апеляційної скарги та 9080,00 грн. за подання касаційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на боржника ОСОБА_1 шляхом їх стягнення на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 року у справі №910/8669/21 задовольнити частково.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 року у справі №910/8669/21 в частині відмови Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у визнанні кредитором ОСОБА_1 на суму 25 716,20 грн. скасувати.

3.Прийняти в скасованій частині нове рішення, яким вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 визнати частково на суму 15 053,78 грн. та включити їх до другої черги реєстру вимог кредиторів без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, вул. І.Франка, 5, ) 6306,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 9 080,00 грн. - за подання касаційної скарги.

5.Доручити господарському суду міста Києва видати наказ.

6.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

7.Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 22.08.2022 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді М.Л. Доманська

Л.Л. Гарник