ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 серпня 2022 рокуСправа № 921/740/19
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В. розглянувши скаргу №01-01/81 від 04.08.2022 Козівського районного споживчого товариства про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання відновити виконавче провадження
у справі
до відповідача Фізичної особи - підприємця Пашковської Любові Корнелівни, АДРЕСА_1
про: зобов`язання усунути перешкоди ; стягнення неустойки в сумі 33 300 грн
за участі представників:
стягувача: Козак Н.В. - представник;
органу ДВС: Проців В.Я.- представник
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.02.2020 позов Козівського Рай СТ задоволено в повному обсязі, зобов`язано Фізичну особу - підприємця Пашковську Любов Корнелівну усунути перешкоди в користуванні торговельним місцем №1 шляхом демонтажу некапітальної споруди кіоску - МАФ площею 30 кв. м., яка розташована на території Козівського районного споживчого товариства "Ринок смт. Козова" за адресою: смт. Козова, вул. Б.Хмельницького, 34 за власний рахунок та стягнуто з Фізичної особи - підприємця Пашковської Любові Корнелівни на користь позивача 33300 грн неустойки та 4014 грн в рахунок повернення сплаченого судового збору.

17.08.2020 Західним апеляційним господарським судом постановлено ухвалу про повернення апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами скаржнику.

На виконання рішення від 17.02.2020, Господарським судом Тернопільської області 17.09.2020 було видано відповідні накази.

На адресу господарського суду 14.07.2022 від Козівського районного споживчого товариства поступила скарга №01-01/69 від 11.07.2022.

Ухвалою суду від 15.07.2022 скаргу №01-01/69 від 11.07.2022 повернуто без розгляду.

Козівське районне споживче товариство повторно 05.08.2022 звернулось до суду зі скаргою №01-01/81 від 04.08.2022, яка містить вимоги наступного змісту:

- поновити строк на подання скарги у зв`язку з тим, що такий пропущено з поважних причин;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.06.2022 ВП №63188481;

- зобов`язати Козівський відділ ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) відновити виконавче провадження №63188481 та зобов`язати виконати наказ Господарського суду Тернопільської області у справі №921/740/19 від 17.09.2020.

Як зазначає скаржник, та підтверджено його позивачем у судовому засіданні, державним виконавцем Козівського відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.06.2022, яку Козівське районне споживче товариство отримало 01.07.2022. Не погоджуючись із даною постановою стягувачем подано до суду 14.07.2022 скаргу №01-01/69 від 11.07.2022 на дії органу ДВС.

У судовому засіданні представник органу примусового виконання проти поданої скарги заперечив, з підстав викладених у запереченні №8631 від 16.08.2022.

Уповноважений представник боржника в судове засідання не прибув.

За приписами ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на подання скарги, суд вважає за необхідне його задовольнити, виходячи з наступного.

Одночасно із поданням скарги, позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця.

При вирішенні питання щодо прийняття скарги до розгляду, господарський суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами статті 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У даному випадку стягувач 04.08.2022 (згідно конверту) подав скаргу на постанову приватного виконавця від 28.06.2022 ВП№63188481 про закінчення виконавчого провадження. Отже, скаржником пропущено 10-денний строк на подання скарги. При цьому, останнім було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою, яке мотивовано наступним.

Державним виконавцем Козівського відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.06.2022, яку Козівське районне споживче товариство отримало 01.07.2022. Не погоджуючись із даною постановою стягувачем подано до суду 14.07.2022 скаргу №01-01/69 від 11.07.2022 на дії органу ДВС.

15.07.2022 Господарський суд Тернопільської області виніс ухвалу по справі №921/740/19, відповідно до якої вище вказану скаргу Козівському районному споживчому товариству повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з порушенням скаржником ч.1 ст.172 ГПК України щодо направлення учасникам справи документів з листом з описом вкладення.

У поданій скарзі Товариство стверджує, що відправлення проводилось працівником рай СТ, яким помилково описи вкладення не долучені до скарги, а додано було лише чеки відправлення одній стороні.

У судовому засіданні представником скаржника надано для огляду опис вкладення, що підтверджує направлення на адресу органу ДВС скарги №01-01/69 від 11.07.2022.

Частинами 1, 3-4, 6 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку.

При вирішенні питання щодо поновлення строку на звернення до суду з даною скаргою суд враховує, що формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) "Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії", "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії").

Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справах "Волчлі проти Франції", "ТОВ "Фріда" проти України").

Водночас, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд (рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №910/17258/20.

Враховуючи викладене, розглянувши клопотання Козівського районного споживчого товариства про поновлення строку для подання скарги, та встановивши, що наведені скаржником обставини свідчать про обґрунтованість причин пропуску строку для звернення до суду з відповідною заявою, суд дійшов висновку про поновлення скаржнику строку для подання такої скарги у справі №921/740/19.

Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні Козівського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження №63188481 від 02.10.2020 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №921/740/19 від 17.09.2020 про зобов`язання ФОП Пашковської Любові Корнелівни усунути перешкоди в користуванні торговельним місцем №1 шляхом демонтажу некапітальної споруди кіоску - МАФ площею 30 кв. м., яка розташована на території Козівського районного споживчого товариства "Ринок смт. Козова" за адресою: смт. Козова, вул. Б.Хмельницького, 34 за власний рахунок.

Так, відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) державним виконавцем 01.10.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В подальшому, а саме 16.10.2020 посадовою особою ДВС Сташків Х.М. проведено перевірку виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, в ході якої встановлено, що боржник рішення суду не виконав.

При проведені повторної перевірки державним виконавцем знову було встановлено, що підприємцем рішення суду не виконано, в результаті чого у відповідності до ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" 12.05.2021 на ФОП Пашковську Л.К. накладено штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Як наслідок 02.06.2021 за вих. №8998 державним виконавцем надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, 16.06.2021 відповідно до п.11 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем Сташків Х.М.

Однак, при проведенні перевірки в порядку ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" начальником відділу ДВС встановлено, що державним виконавцем Сташків Х.М. не в повному обсязі дотримано вимоги ст. 63 вказаного Закону.

З огляду на викладене, державним виконавцем Ткачук Г.Г. винесено постанову від 02.02.2022 про відновлення виконавчого провадження, яка разом з оригіналом наказу суду №921/740/19 від 17.09.2020 була направлена на адресу стягувача.

Постанова про відновлення виконавчого провадження 09.02.2022 вручена особисто під розписку працівнику Козівського Рай СТ Кос Н.З., що підтверджується її особистим підписом на постанові (копія постанови долучена органом ДВС до матеріалів справи).

Оскільки стягувач у встановлений ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" термін наказ суду №921/70/19 від 17.09.2020 до виконання не пред`явив, 28.06.2022 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Дослідивши подані докази, заслухавши повноважних представників учасників справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарг слід відмовити з наступних підстав.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист, про що неодноразово наголошувалося Європейським Судом з прав людини (Справа ЄСПЛ "Горнсбі проти Греції", від 19.03.1997, "Жовнер проти України" від 29.06.2004), Конституційним Судом України (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012; перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012; абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013), Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 08.06.2022 у справі № 2-591/11).

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 цього нормативно - правового акту виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню .

Згідно з частинами 1, 2 ст. 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при цьому державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зі змісту ч.1 ст. 13 Закону вбачається, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно із частиною першою статті 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується представником стягувача, Товариство отримало постанову про відновлення виконавчого провадження та оригінал наказу суду 02.02.2022, про що свідчить особистий підпис працівника Кос Н.З.

З даного приводу, у статті 41 Закону законодавець обумовив, що у разі відновлення виконавчого провадження стягувач зобов`язаний у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Разом з тим, як стверджує скаржник, через відсутність на роботі людини, яка відповідає за ведення вхідної та вихідної кореспонденції пошти, виконавчий документ, а саме наказ суду №921/740/19 від 17.09.2020 не був пред`явлений в місячний термін до виконання.

Згідно ст.141 Кодексу законів про працю власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника - це заміна працівника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відпусткою, відрядженням та з інших причин, коли працівник поряд зі своєю основною роботою виконує обов`язки тимчасово відсутнього працівника.

Разом з тим, стягувач, як роботодавець, не провів заміну відсутнього працівника, докази зворотного у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, стягувач не вчиняв будь-яких дій для виконання рішення та пред`явлення наказу до виконання, оскільки з моменту винесення постанови про відновлення виконавчого провадження та до моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження минуло майже 5 місяців (02.02.2022 - 28.06.2022). Весь цей час Товариство було обізнане про існування виконавчого провадження, однак жодного разу не поцікавилось станом, у якому воно перебуває.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Отже, заходи примусового виконання, які визначені ст. 10 Закону чи інші заходи примусового характеру, визначені цим Законом, здійснюються державним виконавцем виключно у рамках виконавчого провадження на підставі виконавчого документа. Законом не встановлено обов`язку для державного виконавця вживати заходів контролю надсилання стягувачем виконавчого документу для виконання у встановлений Законом строк.

Натомість заявник, у встановлений законодавцем строк не проявив інтересу щодо виконання зазначеного вище рішення суду, зокрема не вчинив жодних процесуальних дій щодо встановлення особи (працівника), яка має пред`явити виконавчий документ до виконання. Це, у свою чергу, створило непорозуміння, через яке рішення суду фактично не виконано, а стягувач позбавлений можливості пред`явити виконавчий лист до виконання повторно.

Суд звертає увагу, що скаржнику як стягувачу, тобто стороні виконавчого провадження, законом надано право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, тобто для обізнаності зі стадією виконавчого провадження та вчиненими виконавцем тих чи інших дій стягувач не позбавлений можливості ознайомитись зі всіма матеріалами виконавчого провадження, а не лише очікувати письмових відповідей органу ДВС.

Таким чином суд констатує, що строк пред`явлення наказу до виконання пропущений з вини стягувача в результаті нездійснення ним контролю за виконанням судового рішення, адже рішення суду не було звернено до виконання саме з його волі.

Також суд звертає увагу на те, що скаржник як юридична особа, яка багато років здійснює професійну господарську діяльність і має значний досвід участі у судових процесах (як свідчать дані є Єдиного державного реєстру судових рішень), міг усвідомлювати порушення свого права державним виконавцем та передбачити відповідні процесуальні обмеження в подальшому.

Більше того, із пояснень представників стягувача та органу ДВС у судовому засіданні слідує, що постанову про відновлення виконавчого провадження від 02.02.2022 року державним виконавцем була винесена після розгляду та задоволення скарг саме Козівського Рай СТ. З наведеного суд констатує, що стягувач був обізнаним із положеннями Закону України " Про виконавче провадження" , а його представники здійснювали правовий супровід справи як на стадії її розгляду судом так і в процесі виконання судового рішення після вирішення спору по суті. Як наслідок, судом критично оцінюються посилання стягувача на відсутність у його посадових осіб достатньої професійної кваліфікації для забезпечення ними належного контролю за виконанням судового рішення, у якому споживче товариство є стороною .

З огляду на перелічене вище в сукупності суд констатує, що державним виконавцем дотримано всіх приписів чинного законодавства при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, а відтак правових підстав для її скасування, зобов`язання відділу ДВС відновити виконавче провадження та виконати судовий наказ у справі №921/740/19 від 17.09.2020 суд не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 234, 339-342 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити Козівському районному споживчому товариству строк для звернення зі скаргою №01-01/81 від 04.08.2022 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання відновити виконавче провадження у справі №921/740/19.

2. У задоволенні скарги №01-01/81 від 04.08.2022 відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту підписання суддею в порядку ст. 235 ГПК України. та оскаржується в порядку та строки, визначені ст.ст.254-256 ГПК України. Повний текст ухвали складено 26.08.2022.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко