УХВАЛА

15 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/12424/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Дарк Мехмета

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2022

у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Дарк Мехмета

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза»

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1

про стягнення 679 570,08 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Дарк Мехмет звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 679570,08 грн.

Позов мотивовано тим, що у період з 15.02.2019 по 27.11.2019 з рахунку позивача з використанням ЕЦП здійснювалося перерахування грошових коштів на рахунок відповідача у загальній сумі 679570,08 грн без належної правової підстави і вказані суми підлягають поверненню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2021 у справі № 910/12424/21 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Дарк Мехмета відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач обґрунтовує безпідставність набуття відповідачем грошових коштів внаслідок неправомірних дій третьої особи - ОСОБА_1 , однак належні та допустимі докази наявності вини останньої у вчиненні правопорушення позивач не надав, що доводило би відсутність наміру позивача на перерахування грошових коштів відповідачу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2021 у справі №910/12424/21.

До Верховного Суду від Фізичної особи-підприємця Дарк Мехмета (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати вищезазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/12424/21 визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. (головуючий), Огороднік К.М., Ткаченко Н.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2022.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частина перша статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Приписами пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у пункті 2 частини другої статті 287 ГПК України, є вичерпним.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Дарк Мехмета є судові рішення, якими розглянуто позов про стягнення 679 570 ,08 грн.

Позов по справі № 910/12424/21 до суду першої інстанції подано у 2021 році, відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня було встановлено у розмірі 2 270,00 грн.

Відтак, ціна позову у справі № 910/12424/21 є меншою ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому до вказаної справи застосовуються приписи пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України щодо можливості касаційного оскарження.

Верховний Суд звертає увагу на те, що у справах з ціною позову, яка є меншою ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можливість відкриття касаційного провадження залежить виключно від значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та обставин конкретної справи, за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьою статті 287 ГПК України.

При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Оцінивши доводи Скаржника щодо застосування норм права, Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи та мотиви, викладені у касаційній скарзі, не є переконливими, доречними і достатніми, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і її розгляд Верховним Судом є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Беручи до уваги вищевказане, з огляду на принципи господарського судочинства (змагальності та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом) колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/12424/21 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Дарк Мехмета поданою на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2022.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293, статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Дарк Мехмета поданою на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 по справі № 910/12424/21.

2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги із доданими до скарги матеріалами надіслати Фізичній особі-підприємцю Дарк Мехмету.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

Н.Г. Ткаченко