ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2022 р. Справа№ 920/91/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради

на рішення Господарського суду Сумської області від 12.05.2022

у справі №920/91/22 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Орел Ганни Олексіївни

про стягнення 137 657,80 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Орел Ганни Олексіївни про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, у тому числі за безоблікове використання води, на загальну суму 137 657,80 грн., у тому числі основний борг в розмірі 130 986,14 грн., 3% річних - 1 479,24 грн., інфляційні втрати - 5 192,42 грн., а також суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 481,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між сторонами 01.05.2011 було укладено договір на водопостачання та прийом стічних вод з підприємствами, установами, організаціями № 2075 (далі договір №1). На підставі виявленого факту безоблікового використання води споживачем, Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради здійснено розрахунок витрат води у відповідності до п. 2.9 Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 04.02.2021, п. п. 3.3, 3.4 Правил № 190 (далі - Правил № 190), тобто за пропускною спроможністю труби вводу діаметром 32 мм при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 години за добу. Термін безоблікового водокористування визначено 30 діб. З урахуванням зазначених даних сума нарахувань за безоблікове використання води склала 113 012,30 грн. Також, позивач зазначає, що відповідач користувався послугами з водопостачання та водовідведення, надані Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради за адресою: по вул. Путивльська, 19 м. Суми. Однак за отримані послуги ФОП Орел Г.О. розрахувалась не у повному обсязі, внаслідок чого заборгованість за послуги за період з вересня 2020 року по червень 2021 року склала 17 973,84 грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 12.05.2022 у справі №920/91/22 позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Орел Ганни Олексіївни на користь Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради 118 544,78 грн (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок чотири грн 78 коп.) боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, 1 153,38 грн (одна тисяча сто п`ятдесят три грн 38 коп.) 3% річних та 4 216,56 грн (чотири тисячі двісті шістнадцять грн 56 коп.) інфляційних втрат, а також 2 481,00 грни (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн 00 коп.) судового збору. У задоволенні іншої частини відмовлено.

При ухваленні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції було встановлено, що розрахунок боргу за безоблікове використання води позивач провів на підставі акту обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення від 20.01.2021. Зазначений акт підписаний представником відповідача без жодних зауважень та отриманий відповідачем особисто 20.08.2021 разом із рахунком від 22.01.2021 №2075. Перевіривши здійснені позивачем розрахунки вартості безоблікового водокористування у розмірі 113 012,30 грн., суд першої інстанції встановив, що останній відповідає вимогам Правил № 190 та підтверджений доказами. Щодо стягнення 17 973,84 грн. заборгованості за період з вересня 2020 по червень 2021, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи положення п.3.1. договору № 2 рахунків в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмір 5 532,48 грн. за період з лютого 2021 по серпень 2021, оскільки позивачем додані до позовної заяви обігові відомості по особовому рахунку відповідача за серпень 2020-жовтень 2021, не є належним доказом в розумінні ст.ст. 73-77 ГПК, що підтверджує заборгованість відповідача за період з вересня 2020 по січень 2021. На підставі ст. 625 ЦК України суд першої інстанції здійснив перерахунок 3% річних інфляційних втрат.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 12.05.2022 у справі №920/91/22 в частині відмови у стягненні заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з вересня 2020 по січень 2021 на суму 13 743,08 грн, у тому числі основний борг - 12 441,36 грн, 3% річних - 325,86 грн та інфляційні втрати - 975,86 грн та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги щодо скасування судового рішення апелянт посилається на те, сума наданих послуг була виставлена не в рахунках за поточні періоди, а в рахунках за наступні періоди, жодним чином не погіршує права відповідача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради у справі № 920/91/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/91/22. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 12.05.2022 у справі №920/91/22.

20.06.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №920/91/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 12.05.2022 у справі №920/91/22. Вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України в суді апеляційної інстанції.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.05.2011 між Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради (далі - виробник) та приватним підприємцем Орел Ганною Олексіївною (далі - споживач), (при спільному згадуванні - сторони) укладено договір на водопостачання та прийом стічних вод з підприємствами, установами, організаціями №2075 (далі - договір №1).

Відповідно до п. 1.1 договору № 1 виробник бере на себе зобов`язання забезпечувати споживача питною водою та приймати стічні води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з водопостачання та водовідведення за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 7.6 договору № 1 визначено перелік розрахункових об`єктів: вул. Путивльська, 19 - база служби таксі Волга - Волга; вул. Горького, 41 приміщення.

Відповідно до п. 8.1 договору № 1 договір укладений з 01.05.2011 по 01.05.2014 і вважається щорічно продовженим (але не більше 3-х років), якщо за місяць до закінчення терміну дії не надійде заява однієї із сторін про розірвання договору. Доповнення та зміни до договору вносяться за письмовим погодженням сторін.

Враховуючи умови п. 8.1. договору №1, зазначений договір припинив свою дію 02.05.2017, що не заперечує сам позивач у позові.

Позивач продовжував надавати відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, у тому числі за адресою: вул. Путивльська, 19, м. Суми, а відповідач споживав та частково оплачував ці послуги.

04.02.2021 між Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради та фізичною особою-підприємцем Орел Ганною Олексіївною укладено новий договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №2075 (далі - договір №2).

Відповідно до п. 1.1. договору № 2 виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно з п.п. 1.3 та 1.4 договору № 2 об`єктом надання послуг визначено нежитлове приміщення по вул. Путивльська, 19, м. Суми; засіб обліку води лічильник холодної води типу СВК Ду15 № 181230517.

Відповідно до п. 2.5. договору №2 плата за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2015 (далі Правила №630). Облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виконавцем і споживачем засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію згідно з п. 5.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 №190 (далі Правила №190).

Згідно з п. 2.9 договору №2 у разі безоблікового водокористування виконавець виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 години на добу. Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п.п. 3.2, 3.3, 3.4 Правил № 190).

Відповідно до п. 3.1 договору № 2 розрахунковим періодом є календарний місяць. Між сторонами застосовується щомісячна система оплати послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, платежі вносяться споживачем не пізніше 2-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Платіжні документи за розрахунковий період споживач забирає нарочним з 1 по 5 число, щоб уникнути конфліктів з питань оплати рахунків.

Згідно з п. 4.3.1. договору № 2 позивач має право нарахувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення пеню у розмірі встановленому законодавством і цим договором, а також 3% річних від суми заборгованості та інфляційні збитки.

Відповідно до п 4.3.4. договору № 2 виконавець має право доступу до приміщення споживача для проведення технічного та профілактичного огляду і перевірки показань засобів обліку води відповідно до законодавства, про що складається акт.

Пунктом 5.1.2. договору № 2 встановлено, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми заборгованості.

Згідно з п. 5.1.3. договору №2 споживач несе відповідальність за втручання у роботу засобів обліку води, цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виконавцем в місцях з`єднання засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування, має право лише виконавець або споживач за дозволом виконавця.

Пунктом 9.1. договору № 2 визначено, що договір укладається на строк з 21.01.2020 та діє до 21.01.2021 і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії не надійде заява однієї із сторін про розірвання договору, а в частині фінансових зобов`язань до їх повного виконання. Сторонами погоджено, що умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання (ч. 3 ст. 631 ЦК України). Доповнення та зміни до договору вносяться за письмовим погодженням сторін.

20.01.2021 представником Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради у присутності представника споживача, Максимова М.В., проведено обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення в нежитловому приміщенні фізичної особи-підприємця Орел Г.О. по вул. Путивльська, 19 м. Суми, в ході якого встановлено порушення цілісності деталей опломбування лічильника холодної води, а саме: відсутня пломба на гайках лічильника, також відсутня пробка на фільтрі грубої очистки, що знаходиться перед лічильником. Зі слів представника споживача пломбу зняли у зв`язку з пошуком місяця, в якому замерзає вода із-за низької температури. Діаметр вводу води 32 мм.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками обстеження складено акт обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення від 20.01.2021, який підписаний представником споживача без зауважень.

На підставі виявленого актом обстеження центральної системи водопостачання та водовідведення від 20.01.2021 факту безоблікового використання води споживачем, Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради здійснено розрахунок витрат води у відповідності до п. 2.9 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 04.02.2021 № 2075, а також згідно з п. 3.3 та 3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 р. № 190 в редакції на момент нарахування.

Розрахунок витрат води проведений за пропускною спроможністю труби вводу діаметром 32 мм при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 години за добу із застосуванням формули: Q = (v х П х d2) / 4 ,

де:

Q - об`єм води за пропускною спроможністю труби в м3;

v - швидкість руху води в м/сек.;

П - число Пі = 3,14;

d - діаметр труби вводу.

Таким чином, Q= (2 х 3,14 х 0,0322)/4 х 3600 х 24 х 30 = 4167,12 м3.

Кількість діб 30; вартість послуги водопостачання - 11,46 грн за 1 м3 без ПДВ, або з ПДВ - 13,752 грн за 1 м3; вартість послуги водовідведення - 11,14 грн за 1 м3 без ПДВ, або з ПДВ - 13,368 грн за 1 м3.

Максимальна витрата води водопровідної труби D 32 мм 5,788 м3/год, 138,904 м3/добу, 4167,12 м3/30 діб.

Вартість водопостачання: 1591,84 грн/добу, 47755,20 грн/30 діб (без ПДВ)

Вартість водовідведення: 1910,21 грн /добу, 57306,24 грн/30 діб (без ПДВ)

З урахуванням вище зазначених даних загальна вартість водопостачання та водовідведення за 30 діб з урахуванням ПДВ склала 113 012,30 грн, про що свідчить рахунок № 2075 від 22.01.2021 (т. 1 а.с. 19).

04.02.2021 листом №24/748 від 28.01.2021 позивач надіслав відповідачу рахунок для сплати безоблікового водоспоживання та просив оплатити наданий рахунок протягом 7 робочих днів з дати отримання, додавши до зазначеного листа рахунок № 2075 від 22.01.2021 та копію акту від 20.01.2021.

Відповідно до відмітки на листі від 28.01.2021 №24/748, даний лист відповідач отримав особисто 20.08.2021.

Позивачем в позовній заяві так і в апеляційній скарзі зазначає, що рахунок №2075 від 22.01.2021 відповідачем не оплачений.

16.03.2021 позивач надіслав відповідачу вимогу про сплату заборгованості №24/1757 від 15.03.2021, в якій зазначив, що виробником за договором № 2 надано послуги в повному обсязі, які споживачем не оплачені та станом на 01.03.2021 заборгованість відповідача перед позивачем склала 127040,19 грн. Крім того, відповідача попереджено, що у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за надані послуги протягом 30 днів з дня отримання даного попередження, подальше надання послуг може бути обмежено (припинено) в примусовому порядку. До вимоги позивачем додано рахунок №2075 від 26.02.2021 на суму 127 040,19 грн.

30.06.2021 відповідачу позивачем виставлено рахунок №2075, який відповідач особисто отримав 01.07.2021, про що наявна відповідна відмітка.

01.07.2021 представниками Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради здійснено опломбування запірної арматури в закритому положенні у водопровідному колодязі за адресою: вул. Путивльська, 19, м. Суми у зв`язку із заборгованістю за надані послуги.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що фізична особа-підприємець Орел Г.О. користувалась послугами з водопостачання та водовідведення, що надані Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради за адресою: по вул. Путивльська, 19 м. Суми. Однак за отримані послуги фізична особа-підприємець Орел Г.О. розрахувалась не у повному обсязі, внаслідок чого заборгованість за послуги за період часу: вересень 2020 - червень 2021 склала 17 973,84 грн. Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради за надані послуги на загальну суму 130 986,14 грн., яка складає:113 012,30 грн. за безоблікове використання води та 17 973,84 грн. заборгованості за надані послуги за договором № 2 за період з вересня 2020 року по червень 2021 року.

Листом від 09.08.2021 № 24/5219 надіслано відповідачу рахунок від 28.07.2021 №2075, листом від 21.10.2021 №6742/21 - рахунки від 31.08.2021 №2075 та від 30.09.2021 №2075, якими повідомлено відповідача про заборгованість в сумі 130986,14 грн. та виставлено вимогу про оплату зазначеної заборгованості в семиденний термін з моменту отримання листа.

Позивач як в позовній заяві, так і в апеляційній інстанції зазначає, що дані листи були направлені на юридичну адресу відповідача останньому не вручені, відповідачем заборгованість не сплачена, про причини відмови від сплати позивача не повідомлено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» встановлено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності позивача є забір, очищення та постачання води; каналізація, відведення й очищення стічних вод, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 № 322 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в місті Суми.

Сторони у своїх взаємовідносинах керуються, окрім інших нормативно-правових актів, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2015 (Правила № 630) та Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 №190 (Правила № 190).

Щодо стягнення з відповідача 113 012,30 грн за безоблікове використання води.

На підставі виявленого актом обстеження центральної системи водопостачання та водовідведення від 20.01.2021 факту безоблікового використання води споживачем, Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради здійснено розрахунок витрат води у відповідності до п. 2.9 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 04.02.2021 № 2075, а також згідно з п. 3.3 та 3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 р. № 190 (в редакції на момент нарахування).

Відповідно до розрахунку здійсненого позивачем загальна вартість водопостачання та водовідведення за 30 діб з урахуванням ПДВ склала 113 012,30 грн, про що зазначено у рахунку №2075 від 22.01.2021.

З урахуванням часу отримання рахунку відповідачем 20.08.2021, беручи до уваги вимоги позивача про сплату заборгованості в термін 7 робочих днів з дати отримання рахунку, з урахуванням п. 3.1 договору, зобов`язання у відповідача щодо сплати заборгованості в сумі 113 012,30 грн. виникло з 07.09.2021.

Як зазначає позивач, відповідачем вартість безобліково використаної води не сплачена, про причині відмови від сплати позивача не повідомлено, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 113 012,30 грн в судовому порядку.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" споживачі питної води зобов`язані, зокрема: раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньобудинкових мереж та обладнання; вчасно повідомляти підприємства питного водопостачання про виявлені пошкодження на об`єктах централізованого питного водопостачання і водовідведення, які їм належать або якими вони користуються; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання.

Згідно з пунктом 3.1 Правил № 190 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (пункт 3.2 Правил № 190).

У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу (пункт 3.3 Правил № 190).

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (пункт 3.4 Правил № 190).

За умовами п. 5.18 Правил № 190 споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування.

Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника.

У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190.

Судом встановлено, що розрахунок боргу за безоблікове використання води позивач провів на підставі Акту обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення від 20.01.2021. Зазначений акт підписаний представником відповідача без жодних зауважень та отриманий відповідачем особисто 20.08.2021 разом із рахунком від 22.01.2021 №2075.

Колегія суддів перевіривши розрахунок позивача вартості безоблікового водокористування у розмірі 113 012,30 грн. погоджується з судом першої інстанції, що він є арифметично правильним та відповідає вимогам Правил № 190 та підтверджений доказами, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 113 012,30 грн боргу за безоблікове використання води є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 17973,84 грн заборгованості за період з вересня 2020 по червень 2021.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони при виконанні договорів повинні діяти добросовісно і справедливо по відношенню до іншої сторони договору, повинні фактично виконувати умови договору, а не ухилятись від виконання обов`язків з формальних причин.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Судом першої інстанції встановлено, що договір №1 припинив свою дію 02.05.2017, враховуючи положення пункту 8.1. зазначеного договору. Водночас, пунктом 9.1. договору № 2 визначено, що даний договір укладено з 21.01.2020 по 21.01.2021 і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії не надійде заява однієї із сторін про розірвання договору, а в частині фінансових зобов`язань до їх повного виконання. Сторонами погоджено, що умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання (ч. 3 ст. 631 ЦК України).

Так, позивач просить стягнути з відповідача 17 973,84 грн заборгованості за період з вересня 2020 по червень 2021, водночас, враховуючи положення п. 3.1. договору № 2 рахунків, що були виставленні позивачем відповідачу та отриманні останнім за період з вересня 2020 по січень 2021 до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог не додано, а копія обігової відомості по особовому рахунку фізичної особи-підприємця Орел Г.О. за серпень 2020 - жовтень 2021, додана позивачем до позовної заяви, не є належним доказом в розумінні ст.ст. 73-77 ГПК України, що підтверджує заборгованість відповідача за період з вересня 2020 по січень 2021.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено заборгованість лише за період з лютого 2021 по серпень 2021 у розмірі 5 532,38 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині за заначений період підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 1479,24 грн 3% річних, 5192,42 грн інфляційних втрат суд зазначає наступне:

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 5.1.2. договору №2 встановлено, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми заборгованості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 153,38 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 216,56 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача боргу у розмірі 113 012,30 грн. за безоблікове використання води, 5 532, 48 грн. боргу за період з лютого 2021 по серпень 2021, 1 153,38 грн 3% річних та 4216,56 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та в цій частині підлягають задоволенню.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Сумської області від 12.05.2022 у справі №920/91/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради залишити без задоволення

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 12.05.2022 у справі №920/91/22 залишити без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради.

4. Матеріали справи № 920/91/22 повернути до Господарського суду Сумської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.08.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська