ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/218/22

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Орлова О.В. за довіреністю;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ до товариства з обмеженою відповідальністю „Комбинат про стягнення 757 439,74 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство „Одеська ТЕЦ (далі по тексту АТ „Одеська ТЕЦ) звернулось до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Комбинат (далі по тексту ТОВ „Комбинат) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 757 439,74 грн., яка складається із орендної плати у розмірі 706 342,96 грн. та заборгованості з відшкодування послуг із забезпечення експлуатації орендованих приміщень у розмірі 51 096,78 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору оренди від 04.01.1993р. та договору про надання послуг №ВЕВ-04-01/10-193 від 31.12.2009р.

ТОВ „Комбинат не скористалось наданим законом правом на участь свого представника у даному судовому процесі. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленнями суду, які були надіслані на юридичну адресу відповідача, а саме: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1, були повернуті суду у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ТОВ „Комбинат про розгляд господарським судом даної справи. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

04.01.1993р. між виробничим енергетичним об`єднанням "Одеська теплоелектроцентраль" (Орендодавець) та акціонерним товариством закритого типу "Комбинат" (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення, згідно з умовами п. 1 якого Орендодавець передає у користування Орендаря нежитлове приміщення в будинку №4/6 по вул. Загубанського, яке знаходиться у відомчому домі Орендодавця. Площа приміщення на першому поверсі складає 300,14 кв. м., площа підвалу складає 83,0 кв. м. Приміщення передається для використання у виробничих цілях (відповідно до статуту Орендаря). Договір укладено на строк з 01.01.1993р. по 01.01.2018р.

Відповідно до абзаців 1, 3 п. 4 договору оренди від 04.01.1993р. за орендоване приміщення Орендар сплачує орендну плату у гривнях із розрахунку, еквівалентного до долару США, за 1 кв. м. 0,1 долара США по курсу НБУ. Експлуатаційні витрати, опалення та комунальні послуги оплачується Орендарем окремо, одночасно із внесенням орендної плати за приміщення. Розрахунок по оплаті комунальних платежів надається Орендодавцем не пізніше 2 днів до дати настання платежу.

Ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001р. прийнято заяву до розгляду та порушено провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ВАТ "Одеська теплоелектроцентраль".

31.05.2005р. між ВАТ „Одеська ТЕЦ та акціонерним товариством закритого типу "Комбинат" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 04.01.1993р., згідно положень якої сторонами було визначено, що розмір орендної плати з 01.02.2005р. складає 4637,00 грн.

11.03.2008р. між ВАТ „Одеська ТЕЦ та ЗАТ "Комбинат" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 04.01.1993р., згідно положень якої сторонами було визначено, що Орендодавець передає у користування Орендаря нежитлове приміщення в будинку №4/6 по вул. Загубанського, загальною площею 499,2 кв. м., в тому числі, приміщення першого поверху, площею 260,5 кв. м., підвал площею 238,7 кв. м.

31.12.2009р. між ПАТ „Одеська ТЕЦ та ЗАТ "Комбинат" було укладено договір №ВЕВ-04-01/10-193, відповідно до п. п. 1, 2 якого ПАТ „Одеська ТЕЦ надає ЗАТ "Комбинат" послуги із забезпечення експлуатації орендованих приміщень і прилеглих територій, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Загубанського, 4/6; ЗАТ "Комбинат", в свою чергу, відшкодовує експлуатаційні витрати. Оплата витрат проводиться щомісячно, шляхом перерахування грошових коштів в сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн. з урахуванням ПДВ на розрахунковий рахунок, вказаний у договорі.

Відповідно до п. 3 договору №ВЕВ-04-01/10-193 від 31.12.2009р. договір укладається на строк до 31.12.2010р. та набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від договору або про перегляд його умов. Зміни або розірвання договору можуть мати місце тільки за згодою сторін.

25.04.2012р. між ПАТ „Одеська ТЕЦ та ЗАТ "Комбинат" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 04.01.1993р., згідно положень якої сторонами було передбачено, що розмір орендної плати з 01.01.2012р. складає 12 698,11 грн., помножений на індекс інфляції за січень 2012р. та на ПДВ у розмірі 20%.

29.05.2012р. з боку ЗАТ "Комбинат" та 06.06.2012р. з боку ПАТ „Одеська ТЕЦ було підписано протокол розбіжностей до додаткової угоди від 25.04.2012р. до договору оренди від 04.01.1993р.

14.03.2013р. між ПАТ „Одеська ТЕЦ та ЗАТ "Комбинат" було укладено додаткову угоду №2 до договору №ВЕВ-04-01/10-193 від 31.12.2009р., згідно з п. 1 якого сторонами було передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2011р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступним календарний рік, якщо за місяць до закінчення його строку жодною із сторін не буде зроблено заяви про відмову від договору.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у провадженні господарського суду Одеської області перебувала справа №916/4204/15 за позовом ПАТ „Одеська ТЕЦ до ТОВ „Комбинат, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області, про витребування у відповідача нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Комітетська, 4/6, загальною площею 499,2 кв.м., переданих в оренду за договором від 04.01.1993р., та стягнення із ТОВ „Комбинат боргу по договору оренди від 04.01.1993р. у розмірі 108 969,70 грн. за період з березня 2015р. по серпень 2015р., боргу по договору на відшкодування експлуатаційних витрат від 31.12.2009р. у сумі 9 000 грн., 3% річних 511,68 грн., пені в сумі 124 803,05 грн. та витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.01.2017р. по справі №916/4204/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.03.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2017р., у задоволенні позовних вимог ПАТ „Одеська ТЕЦ до ТОВ „Комбинат було відмовлено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.01.2019р. провадження по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» () було закрито.

09.08.2021р. Південним офісом Держаудитслужби було складено акт №05-11/36 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності АТ «Одеська ТЕЦ» за період з 01.08.2019р. по 31.05.2021р., з якого вбачається, що внаслідок невжиття в повному обсязі заходів щодо своєчасного стягнення дебіторської заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 04.01.1993р. та договором № ВЕВ-04-01/10-193 від 31.12.2009р., укладеними з ТОВ «Комбинат», а також невжиття заходів щодо поновлення (збільшення) терміну позовної давності і, як наслідок, спливу строків стягнення дебіторської заборгованості за вказаними договорами, AT «Одеська ТЕЦ» втратило фінансові та матеріальні ресурси на загальну суму 757 439,74 грн.

27.08.2021р. до АТ «Одеська ТЕЦ» надійшов лист Південного офісу Держаудитслужби за №151505-14/4283-2021 від 20.08.2021р., по тексту якого позивач був повідомлений про необхідність вжиття заходів щодо стягнення із ТОВ «Комбинат» заборгованості у загальному розмірі 757 439,74 грн.

Відповідно до бухгалтерської довідки АТ «Одеська ТЕЦ» №03/01-106 від 20.01.2022р. заборгованість ТОВ «Комбинат» за договором оренди від 04.01.1993р. за період з березня 2015р. по 02.01.2018р. складає 706 342,96 грн., заборгованість відповідача за договором №ВЕВ-04-01/10-193 від 31.12.2009р. за період з березня 2015р. по 02.01.2018р. складає 51 096,78 грн.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ТОВ «Комбинат», АТ «Одеська ТЕЦ» було наголошено, що орендоване приміщення було повернуто відповідачем 01.01.2018р. на підставі акту приймання-передачі майна, який суду наданий не був. Посилаючись на відкриття провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ» згідно ухвали Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001р., позивачем було зазначено, що йому невідомі причини невжиття ліквідатором заходів щодо стягнення заборгованості із відповідача за договором оренди та договором про відшкодування експлуатаційних витрат.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 761 цього Кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до ч. ч. 1-2, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарським судом встановлено, що 04.01.1993р. між виробничим енергетичним об`єднанням "Одеська теплоелектроцентраль" (Орендодавець), найменування якого було змінено на АТ «Одеська ТЕЦ», та акціонерним товариством закритого типу "Комбинат" (Орендар), організаційна форма діяльності якого була змінена на ТОВ «Комбинат», було укладено договір оренди нежитлового приміщення на строк з 01.01.1993р. по 01.01.2018р.

Крім того, 31.12.2009р. між сторонами по справ було укладено договір №ВЕВ-04-01/10-193, за умовами якого ТОВ «Комбинат» були прийняті на себе зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання орендованих приміщень.

Неналежне виконання ТОВ «Комбинат» зобов`язань за договором оренди від 04.01.1993р. в частині сплати орендних платежів за період з березня 2015р. по 02.01.2018р., а також відшкодування витрат на утримання орендованих приміщень за умовами договору №ВЕВ-04-01/10-193 від 31.12.2009р. за період з березня 2015р. по 02.01.2018р. стало підставою для звернення АТ «Одеська ТЕЦ» до суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заявлених АТ «Одеська ТЕЦ» позовних вимог судом були встановлені підстави для закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення орендної плати у розмірі 108 969,70 грн., нарахованої протягом періоду з березня 2015р. по серпень 2015р., з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.01.2017р. по справі №916/4204/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.03.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2017р., у задоволенні позовних вимог ПАТ „Одеська ТЕЦ до ТОВ „Комбинат, в тому числі, про стягнення боргу по договору оренди від 04.01.1993р. у розмірі 108 969,70 грн. за період з березня 2015р. по серпень 2015р., було відмовлено.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, яким було розглянуто позовні вимоги ПАТ „Одеська ТЕЦ до ТОВ „Комбинат про стягнення боргу по договору оренди від 04.01.1993р. у розмірі 108 969,70 грн. за період з березня 2015р. по серпень 2015р. по суті. Проте, незважаючи на проголошення судового рішення щодо вимог позивача про стягнення боргу у розмірі 108 969,70 грн., АТ „Одеська ТЕЦ повторно звернулось до суду із позовними вимогами із тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З викладених обставин суд, керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 175, п 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України ГПК, дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог АТ „Одеська ТЕЦ до ТОВ „Комбинат про стягнення орендної плати за договором оренди від 04.01.1993р. у розмірі 108 969,70 грн., яка була нарахована протягом періоду з березня 2015р. по серпень 2015р. включно.

В силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Слід зазначити, що під час вирішення справи №916/4204/15 судом із посиланням на висновок судового експерта № 246/16 від 23.11.2016р. було встановлено, що використання орендованого приміщення за договором оренди нежитлових приміщень від 04.01.1993, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Комітетська, 4/6, протягом 2015, 2016 року для виробничих цілей (виробництво хліба та хлібобулочних виробів, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання, виробництво сухарів і сухого печива, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання) було можливим лише за умови проведення капітального ремонту систем централізованого водопостачання та водовідведення, електропостачання, внутрішнього оздоблення.

Посилаючись по тексту рішення у справі №916/4204/15 на встановлені у межах справи №916/2688/14 обставини про відсутність вини Орендаря в погіршенні технічного стану орендованого приміщення, суд дійшов висновку про неможливість використання відповідачем орендованого приміщення у зв`язку з не проведенням позивачем капітального ремонту.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку, що судом під час вирішення справи №916/4204/15 були встановлені обставини, які свідчать про неможливість використання ТОВ „Комбинат орендованого приміщення у 2015р. та 2016р.

Проте, звертаючись до суду із даним позовом АТ „Одеська ТЕЦ не було надано суду жодного доказу, який може свідчити, що орендоване приміщення було придатне для його використання ТОВ „Комбинат протягом 2017р., оскільки докази проведення капітального ремонту в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, АТ „Одеська ТЕЦ не було надано суду доказів, які можуть підтвердити зміну або припинення обставин, які стали підставою для звільнення орендаря в межах справи №916/4204/15 від сплати орендної плати за період з березня 2015р. по серпень 2015р..

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Верховний Суд у постанові від 30.06.2020р. по справі №915/1046/19 дійшов висновку, що підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ч. 6 ст. 762 ЦК України

визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) визначальною умовою є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. При цьому незалежними від волі орендаря обставинами є, зокрема, незаконне захоплення майна іншою особою, неповідомлення орендодавцем орендаря про права третіх осіб на майно (наприклад, право застави, при реалізації якого може накладатися арешт на майно, що унеможливлює доступ орендаря до нього), аварійний чи незадовільний технічний стан майна, правомірне зайняття приміщення третьою особою на підставі договору оренди, раніше укладеного з орендодавцем. При настанні таких обставин вже після укладення договору оренди доказами на підтвердження неможливості використання майна можуть бути, зокрема, сертифікат торгово-промислової палати щодо форс-мажорних обставин, документально оформлені результати розгляду заяв та скарг до правоохоронних органів, акт державного виконавця про арешт майна та його передачу третій особі на відповідальне зберігання, судове рішення у справі за позовом про усунення перешкод у користуванні майном, висновок судової експертизи про аварійний стан об`єкта оренди, рішення компетентного державного органу про початок його реконструкції, реставрації чи капітального ремонту тощо.

Підсумовуючи викладене вище, суд доходить висновку про недоведеність АТ „Одеська ТЕЦ факту наявності у ТОВ „Комбинат можливості використання орендованих приміщень за період з вересня 2015р. по 02.01.2018р., а, отже, підстави для стягнення із відповідача орендної плати за цей період відсутні.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені у межах справи №916/4204/15 обставини, господарський суд доходить висновку про недоведеність матеріалами справи факту наявності у ТОВ „Комбинат можливості використання орендованих приміщень за період з вересня 2015р. по 02.01.2018р., що свідчить про наявність обставин, за які орендар не відповідає, а, отже, про необхідність звільнення відповідача від зобов`язання сплачувати орендну плату на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлення судом обставин, які свідчать про наявність підстав для звільнення ТОВ „Комбинат від обов`язку сплачувати орендну плату за період з вересня 2015р. по 02.01.2018р., господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених АТ „Одеська ТЕЦ позовних вимог про стягнення орендної плати у розмірі 597 373,26 грн., нарахованої за вказаний період.

Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір про відшкодування експлуатаційних витрат №ВЕВ-04-01/10-193 від 31.12.2009р. був укладений між АТ „Одеська ТЕЦ та ТОВ "Комбинат" у зв`язку з наявністю між сторонами орендних правовідносин. Проте, наявність обставин, які свідчать про необхідність звільнення відповідача від зобов`язання сплачувати орендну плату на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України, виключає необхідність відшкодування АТ „Одеська ТЕЦ будь-яких витрат, оскільки позивач фактично не міг надавати відповідачу будь-які послуги. При цьому, будь-які докази, які можуть свідчить про фактичне надання послуг, наприклад, підписані сторонами акти або листування сторін з питань відшкодування відповідачем витрат, АТ „Одеська ТЕЦ суду надані не були.

З огляду на наявність обставин, які свідчать про необхідність звільнення ТОВ "Комбинат" від зобов`язання сплачувати орендну плату, суд, керуючись ч. 6 ст. 762 ЦК України, доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених АТ „Одеська ТЕЦ позовних вимог про стягнення заборгованості за договором №ВЕВ-04-01/10-193 від 31.12.2009р. за період з березня 2015р. по 02.01.2018р. у розмірі 51 096,78 грн.

При цьому, господарським судом не приймається до уваги бухгалтерська довідка АТ «Одеська ТЕЦ» за №03/01-106 від 20.01.2022р. про розмір заборгованості відповідача, оскільки зазначений документ складений позивачем в односторонньому порядку та не може підтверджувати факт наявності заборгованості за договорами.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заявлених акціонерним товариством „Одеська ТЕЦ до товариства з обмеженою відповідальністю „Комбинат позовних вимог про стягнення заборгованості у загальному розмірі 648 470,04 грн. Провадження у справі в частині позовних вимог акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ до товариства з обмеженою відповідальністю „Комбинат про стягнення орендної плати у розмірі 108 969,70 грн. необхідно закрити.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №916/218/22 в частині позовних вимог акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ до товариства з обмеженою відповідальністю „Комбинат про стягнення орендної плати у розмірі 108 969,70 грн. закрити.

2. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 серпня 2022 р.

Суддя С.П. Желєзна