ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. Справа№ 910/15738/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Кучерявий Д.В.

від відповідача-1: Бишовець В.А.

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 (повний текст рішення складено 01.04.2022)

у справі № 910/15738/21 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Споживчого товариства "Вітекс"

до 1. Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

2. Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

про стягнення 1 832 200,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Споживче товариство "Вітекс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 832 200,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з місцевого бюджету територіальної громади міста Києва через Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві на користь Споживчого товариства "Вітекс" суму матеріальної шкоди в розмірі 1 832 000,00 грн. Вирішено стягнути з місцевого бюджету територіальної громади міста Києва через Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві в дохід Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 27 480,00 грн.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Департамент міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 910/15738/21 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Відповідач-1 не погоджується з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, з мотивів не повного дослідження місцевим господарським судом обставин справи та документів, які наявні у матеріалах справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача-1 зводяться до того, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваного рішення:

- не встановлено обставин існування у позивача права власності на нежитлову будівлю по вул. Литвиненко - Вольгемут, 5 Г у місті Києві та підстав, на яких останній набув таке право, оскільки, на думку відповідача-1, сама по собі державна реєстрація прав на вищезгадану нежитлову будівлю не є підставою виникнення у позивача права власності на вказаний об`єкт;

- не досліджено обставин щодо відсутності у позивача прав володіння чи користування земельною ділянкою за адресою: вул. Литвиненко - Вольгемут, 5 Г у місті Києві;

- не звернуто увагу на порушення норм законодавства щодо складання Товариством з обмеженою відповідальністю "Канзас Ріал Естрейт" звіту про оцінку понесених позивачем збитків, на підставі якого позивачем заявлену матеріальну шкоду, оскільки за твердженням відповідача-1 вказаний вище звіт не є висновком експерта, який відповідає положеннями Закону України "Про судову експертизу, та складений з порушенням Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Також відповідач-1 стверджує, що шкода завдана позивачу є спільними діями відповідача-1 та Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оскільки останнє за дорученням відповідача-1 проводило демонтаж нежитлової будівлі по вул. Литвиненко - Вольгемут, 5 Г у місті Києві.

Короткий зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки незаконним знесенням нежитлової будівлі, яка на праві приватної власності належала Споживчому товариству "Вітекс", відповідач завдав останньому матеріальну шкоду на суму вартості демонтованого майна в розмірі 1 832 000,00 грн.

Узагальнений виклад позиції інших учасників по справі

Відповідач-2 не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2022, апеляційну скаргу Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 910/15738/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/15738/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2022 апеляційну скаргу Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 910/15738/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

До Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено документи, що підтверджують повноваження представника на представництво скаржника у Північному апеляційному господарському суді, належні докази надсилання апеляційної скарги іншому учаснику по справі - Головному управлінню державної казначейської служби України у місті Києві, платіжне доручення про сплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 910/15738/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено на 20.07.2022.

В судове засідання, яке відбулося 20.07.2022, з`явилися представники позивача та відповідача-1, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був сповіщений належним чином, про що свідчить долучений до матеріалів справи електронний лист про направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 на зазначену в матеріалах справи офіційну електронну адресу відповідача-2 по справі.

Також слід вказати, що інформація про судове засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судової влади України", тому відповідач-2 по справі не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Враховуючи, що явка представника відповідача-2 у судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача-2.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) Споживчому товариству "Вітекс" на праві приватної власності належить нежитлова будівля загальноюплощею 151,2 кв.м., розташована в м. Києві по вул. Литвиненко-Вольгемут, будинок 15-Г.

Вказана вище реєстрація проведена на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації "Принцип" №ПВ-11-15/08 від 02.07.2008, ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області №6-58/2008 від 16.07.2008 та виконавчого листа №6-58/2008р від 16.07.2008, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області.

За дорученням Департаменту благоустрою від 07.02.2019 року №064-696, наданого Комунальному підприємству "Київблагоустрій", останнім було вжито заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зокрема, павільйону, розташованого по вул. Литвиненко-Вольгемут, 5-Г, у Святошинському районі м. Києва, на підставі припису від 05.09.2018 року №1813889.

У свою чергу, припис від 05.09.2018 року №1813889 винесений посадовою особою Комунального підприємства "Київблагоустрій" у відношенні до Споживчого товариства "Вітекс" за порушення підпункту 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва за адресою: Святошинський район, вул. Литвиненко-Вольгемут, 5-Г, та за вказаним приписом було запропоновано позивачу усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди павільйону. В разі невиконання припису вимагається демонтувати власними силами протягом трьох робочих днів і відновити благоустрій за вказаною вище адресою.

Відповідно до актів проведення демонтажу (переміщення): №НО-231 від 24.05.2019, №НО-233 та від 27.05.2019, та № НО-235 від 28.05.2019, складених членами комісії у складі представника відповідача, представника Комунального підприємства "Київблагоустрій" та виконавця робіт було засвідчено, що об`єкт по вул. Литвиненко-Вольгемут 5-Г в м. Києві демонтований, завантажений на транспортний засіб Комунального підприємства "Київблагоустрій" і транспортований на майданчик тимчасового складування та зберігання безхазяйного майна.

Актами опису об`єкта №№ НО-231, НО-233 та НО-235 засвідчено, що об`єкт розібрано на окремі елементи.

Листом №043-1387 від 24.06.2019 Комунальне підприємство "Київлагоустрій" повідомив позивача про те, що тимчасова споруда, розміщена по вул. Литвиненко-Вольгемут 5-Г в м. Києві 29.05.2019 на виконання доручення Департаменту міського благоустрою від 07.02.2019 №064-696 та припису №1813889 від 05.09.2018 року демонтована Комунальним підприємством "Київлагоустрій".

В подальшому, Споживчим товариством "Вітекс" до Окружного адміністративного суду міста Києва було подано позовну заяву про:

- встановлення відсутності у Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) компетенції (повноважень) приймати рішення про демонтаж нежитлової будівлі (павільйону) за адресою: вул. Литвиненко-Вольгемут, буд. 5-Г у Святошинському районі м. Києва, яка належить Споживчому товариству "Вітекс" на праві приватної власності;

- визнання протиправним та скасування рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про демонтаж самовільно встановлених елементів благоустрою, оформленого листом від 07.02.2019 №064-696, в частині, що стосується павільйону Споживчого товариства "Вітекс" за адресою: вул. Литвиненко-Вольгемут, буд. 5-Г у Святошинському районі м. Києва.

За результатами розгляду вказаної позовної заяви, Окружним адміністративним судом міста Києва 21.07.2020 було прийнято рішення у справі № 640/14307/19, яким позов Споживчого товариства "Вітекс" до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про встановлення відсутності компетенції (повноважень), визнання протиправним та скасування рішення задоволено частково, і визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про демонтаж самовільно встановлених елементів благоустрою, оформленого листом від 07.02.2019 №064-696, в частині, що стосується павільйону Споживчого товариства "Вітекс" за адресою: вул. Литвиненко-Вольгемут, буд. 5-Г у Святошинському районі м. Києва.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду №640/14307/19 від 24.11.2020, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2020 було залишено без змін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що у зв`язку із незаконним знесенням нежитлової будівлі, яка на праві приватної власності належала Споживчому товариству "Вітекс", відповідач завдав останньому матеріальну шкоду на суму вартості демонтованого майна в розмірі 1 832 000,00 грн, що і стало причиною виникнення даного спору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з місцевого бюджету територіальної громади міста Києва через Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві на користь Споживчого товариства "Вітекс" суму матеріальної шкоди в розмірі 1 832 000,00 грн. Вирішено стягнути з місцевого бюджету територіальної громади міста Києва через Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві в дохід Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 27 480,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача-1 не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди;

г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 923/574/17 та від 18.06.2018 у справі № 904/1284/17.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади або місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Подібна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02.03.2018 у справі № 916/336/17.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування. Вказану правову позицію висловлено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 21.06.2018 по справі № 916/1371/17.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що протиправні дії Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо винесення рішення про демонтаж самовільно встановлених елементів благоустрою, оформленого листом від 07.02.2019 №064-696, встановлено в судовому порядку, що має преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди, оскільки причино-наслідковий зв`язок характеризується неправомірністю винесення даного рішення стосовно того, що нежитлова будівля позивача була демонтована (знищена), внаслідок чого останньому завдано шкоду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв`язок між ними, вина заподіювача шкоди) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень Цивільного кодексу України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому, визначений законом обов`язок повернути майно не може бути виконаний державою у спірних правовідносинах, оскільки майно знищено, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення заподіяних позивачу збитків.

За умовами ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд в силу приписів частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлені судом фактичні обставини викладаються в судовому рішенні з посиланням на докази, на підставі яких їх встановлено.

Задля доведення суми матеріальної шкоди (збитків) позивачем замовлено у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Канзас Ріал Естейт" звіт про оцінку нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 151,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Литвиненко-Вольгемут, будинок 5-Г.

Висновок складений з аналізу ефективності та можливості використання об`єкта оцінки, враховуючи фізичні характеристики, ринковий попит на подібне майно, що склався в районі розташування об`єкта оцінки.

Відповідно до вказаного висновку ринкова вартість об`єкта оцінки, станом на дату оцінки (18.06.2019 року) становить (без ПДВ) 1 832 000,00 грн.

Судом першої інстанції правомірно враховано, що об`єкт оцінки знищений та визначення вартості демонтованого майна можливе лише шляхом проведення експертного дослідження, що було здійснено позивачем в межах даної справи.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів невідповідності вартості знищеного (демонтованого) об`єкту зазначеній вартості.

Окрім того, відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України, казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Частиною першою статті 48 названого Кодексу встановлено, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка, зокрема, передбачає здійснення Державним казначейством України: операцій з коштами державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Враховуючи, що предметом спору є відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок знищення на підставі доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) нерухомого майна та те, що суб`єктом відшкодування завданих збитків згідно ст. 1173 Цивільного кодексу України є в т.ч. орган місцевого самоврядування, тобто збитки відшкодовуються за рахунок в т.ч. відповідного місцевого бюджету, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір завданих позивачу збитків підлягає стягненню саме з бюджету міста Києва через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 910/4129/17.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 832 200,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем доведено наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо тверджень відповідача-1 про те, що судом першої інстанції не було встановлено обставин існування у позивача права власності на нежитлову будівлю по вул. Литвиненко - Вольгемут, 5 Г у місті Києві та підстав, на яких останній набув таке право, а також стосовно доводів відповідача-1 про те, що місцевим господарським судом не було досліджено обставин про відсутності у позивача прав володіння чи користування земельною ділянкою за адресою: вул. Литвиненко - Вольгемут, 5 Г у місті Києві, колегія суддів ставиться критично, оскільки в межах розгляду даної справи дослідженню підлягає не обставини набуття права власності позивачем на об`єкт демонтажу та відсутність чи наявність у позивача прав володіння чи користування земельною ділянкою, а обставина наявності всіх елементів складу правопорушення в діях відповідача-1 щодо демонтажу нежитлової будівлі, що належить позивачу.

Окрім того, обставини виникнення права власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Литвиненко-Вольгемут, буд. 5-Г встановлені в рішенні Окружного адіміністративного суду міста Києва №640/14307/19 від 21.07.2020.

Посилання відповідача-1 на те, що звіт про оцінку понесених позивачем збитків на підставі якого позивачем заявлену матеріальну шкоду не є висновком експерта, який відповідає положеннями Закону України "Про судову експертизу, та складений з порушенням Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", судовою колегією оцінюється критично з огляду на те, що вказаний звіт в судовому порядку недійсним не визнався, а тому є належним доказом у даній справі.

При цьому колегія суддів, враховує те, що відповідач-1 розумінні ст. ст. 5, 6 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" не є суб`єктом оціночної діяльності, а отже фактично здійснив власну оцінку щодо неналежного складання звіту про оцінку нерухомого майна.

Доводи відповідача-1 про те, що шкода завдана позивачу є спільними діями відповідача-1 та Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оскільки останнє за дорученням відповідача-1 проводило демонтаж нежитлової будівлі по вул. Литвиненко - Вольгемут, 5 Г у місті Києві, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Як підтверджено матеріалами справи, дії щодо демонтажу нежитлової будівлі позивача вчинялися хоч і працівниками Комунального підприємства "Київблагоустрій", але на виконання відповідного припису та рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до змісту статуту Комунального підприємства "Київблагоустрій", затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.02.2007 № 167, метою діяльності Комунального підприємства "Київблагоустрій", зокрема, є здійснення заходів, які забезпечують дотримання юридичними та фізичними особами правил благоустрою у м. Києві, зокрема, шляхом внесення приписів та складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За п. 2.2 вказаного статуту Комунальне підприємство "Київблагоустрій" підпорядковане Департаменту благоустрою з питань, визначених чинним законодавством та цим статутом.

При цьому, повноваження Комунального підприємства "Київблагоустрій" в частині забезпечення благоустрою міста Києва передбачені Положенням про Департамент благоустрою та делеговані Комунальному підприємству "Київблагоустрій", які були реалізовані ним у цій справі, як владні управлінські функції при виконанні рішення відповідача.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 826/10330/17.

Зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірні висновки суду першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача-1.

В свою чергу, наведені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи стосовно правомірності заявленої матеріальної шкоди є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 910/15738/21 - без змін.

Матеріали справи № 910/15738/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.08.2022 після виходу судді Шаптали Є.Ю. з відпустки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Є.Ю. Шаптала