РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/372/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Фізична особа-підприємець Терновський Михайло Михайлович,

РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: Комунальне підприємство "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства",

, вул. Козача, 5, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

Предмет спору: про стягнення 59 710,91 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Терновський Михайло Михайлович звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства", у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 59 710,91 грн заборгованості, з яких 46 056,00 грн основного боргу, 6 707,40 грн втрат від інфляції, 802,51 грн - 3% річних, 6 145,00 грн пені.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 04.07.2022 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачам відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Ухвала від 04.07.2022 була направлена до електронного кабінету представника позивача 04.07.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг процесуальний документ засобами поштового зв`язку не направлявся сторонам у справі.

Ухвала суду від 04.07.2022 була направлена 06.07.2022 на електронні адреси позивача ІНФОРМАЦІЯ_1, його представника ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідача .

06.07.2022 від позивача на електронну пошту суду надійшло підтвердження про отримання ухвали суду від 04.07.2022.

06.07.2022 від відповідача на електронну пошту суду надійшло підтвердження про отримання ухвали суду від 04.07.2022.

Оскільки днем вручення їм ухвали від 04.07.2022 є 06.07.2022, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 21.07.2022.

11.07.2022 від відповідача через електронні засоби зв`язку надійшла заява, в якій просить направляти всі процесуальні документи на офіційну електронну адресу підприємства .

За своєю правовою природою клопотання (заява) з приводу вчинення певних процесуальних дій є заявою з процесуальних питань (§ 2 Глава 1 Розділ ІІІ Господарського процесуального кодексу України).

Так, відповідно до ст. 169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Частиною 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч. 8 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Стаття 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначає, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Приписами ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Отже, створення електронного документа завершується накладенням електронного цифрового підпису його автора та надає електронному документу статусу оригіналу.

Судом встановлено, що надіслана електронною поштою позивачем заява не підписана електронним цифровим підписом, про що відділом документального забезпечення (канцелярією) суду на роздрукованому примірнику заяви проставлено відповідний штамп.

Оскільки заява відповідача подана через електронну пошту та не скріплена електронним цифровим підписом, то вказана заява не вважається такою, що підписана відповідачем.

Від відповідача 25.07.2022 надійшов до суду відзив на позов з доданими документами.

У поданому відзиві відповідач частково визнає позовні вимоги, зокрема в частині суми основного боргу у розмірі 46 056,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Аналогічне положення зазначено у ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб та вчинене уповноваженою особою.

Крім того, у відзиві на позов відповідач просить зменшити судові витрати позивача на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн.

01.08.2022 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив з доданими документами, у т.ч. з доказами їх направлення відповідачу, яка сформована 29.07.2022.

Суд долучив до матеріалів справи подану позивачем заяву по суті з доданими до неї документами (відповідь на відзив), як таку, що подана у порядку та строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з її урахуванням.

01.08.2022 позивачем через систему «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а саме копії квитанції від 29.07.2022 № 0.0..1 про сплату 2500,00 грн з призначенням платежу «попередня оплата за Договір про надання правової допомоги № 22/06/01 від 22.06.2022» та додано докази направлення клопотання відповідачу.

Подане клопотання судом долучено до матеріалів справи

Судом зроблено витяг з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 429, тобто відповіді на відзив, направленої на адресу відповідача, з якого вбачається, що відповідь на відзив з доданими до неї документами отримана відповідачем 02.08.2022.

Отже, останнім днем для подання відповідачем заперечень є 08.08.2022.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання заперечень не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на закупівлю товару № 428 від 11.08.2021 в частині своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 46 056,00 грн, на яку позивачем нараховано 6707,40 грн втрат від інфляції, 802,51 грн 3 % річних та 6145,00 грн пені.

Відповідач визнає позовні вимоги в частині основного боргу у розмірі 45 056,00 грн, про що подав відповідну заяву про визнання позову. Повідомив, що допустив прострочення виконання зобов`язання, посилаючись на тяжкий фінансовий стан підприємства, що викликано економічною необґрунтованістю тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, в яких втрати перевищили доходи, що призвело до збиткової діяльності підприємства, зменшенню обігових коштів. Обставини військової агресії Російської Федерації проти України викликали низький рівень оплат за послуги водопостачання та водовідведення серед населення, так і серед юридичних осіб з 24.02.2022 і дотепер, оскільки дані послуги є основним видом діяльності підприємства та основним доходом. Вважає, що обставини, які спричинили неможливість своєчасної оплати є поважними з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання. Просить відмовити в стягненні втрат від інфляції, 3 % річних та пені.

Позивач у відповіді на позов повідомив, що посилання відповідача на економічну необґрунтованість тарифів, збитковість підприємства не має жодного відношення до предмета спору; обставини військової агресії Російської Федерації проти України, низький рівень оплати послуг з водопостачання та водовідведення населенням виникли в період прострочення зобов`язання з боку відповідача, а тому жодним чином не звільняють та не можуть зменшувати відповідальність відповідача. Позивач вказує, що відповідач може отримати товар, використати його в господарській діяльності з метою отримання доходу, однак здійснити оплату такого товару не вважає за необхідне. Зазначив, що відповідач на теперішній час активно проводить закупівлі товарів/послуг/робіт як замовник, отже вводить суд в оману щодо відсутності у нього можливості сплатити за товар.

Заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Комунальним підприємством «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» проводилась процедура закупівлі форменного одягу ДК 021:2015:15110000-3.

Згідно з інформацією з електронної системи публічних закупівель "Prozorro" (ідентифікатор закупівлі UA-2021-07-07-000866-с) предметом закупівлі є форменний одяг - костюм робочий - 156 шт., костюм зварювальника брезентовий ОП з посиленням - 2 шт., костюм охоронника - 7 шт., халат - 7 шт. з очікуваною вартістю 77 000,00 грн. Згідно протоколу розкриття тендерних пропозицій переможцем визнано ФОП Терновського Михайла Михайловича з пропозицією 46 056,00 грн. Строк дії договору про закупівлю 11.08.2021 - 31.08.2022.

11.08.2021 між Фізичною особою - підприємцем Терновським Михайлом Михайловичем (далі - Постачальник) та Комунальним підприємством «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - Покупець) укладено договір № 428 на закупівлю товару (далі - Договір) (а.с. 17-21), згідно якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю - Спецодяг (костюм робочий - 156 шт., костюм зварювальника брезентовий ОП з посиленням - 2 шт., костюм охоронника - 7 шт., халат - 7 шт.) за кодом класифікатора ДК 021:2015-18110000-3, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість на нижчезазначених умовах Договору. Постачальник разом з товаром надає покупцю наступні супровідні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну.

Відповідно до п. 5.1 Договору розрахунки за товар здійснюються на підставі рахунку-фактури постачальника, який виписується у відповідності до заявки покупця та специфікації. Покупець здійснює оплату товару протягом 60 календарних днів з моменту фактичної передачі товару від постачальника та підписання видаткової накладної на поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець має право здійснювати попередню оплату (часткову або повну) товару.

Згідно з п. 7.2 Договору за несвоєчасну оплату поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення оплати, від несплаченої суми, за кожен день прострочення.

Між сторонами підписано додаток № 1 до Договору «Специфікація», в якій визначено найменування товару, кількість, вартість одиниці товару та загальна вартість товару на суму 46 056,00 грн. (а.с. 22).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар по видатковій накладній № 241 від 28.09.2021 на загальну суму 46 056,00 грн (а.с. 26).

Вказана видаткова накладна підписана та скріплена печатками позивача та відповідача. Вказаний товар було отримано від імені відповідача інженером з ОП Ващуком М.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату № 281 від 28.09.2021 на загальну суму 46 056,00 грн (а.с. 27).

Відповідач в обумовлений строк не розрахувався за поставлений по Договору товар.

Сума заборгованості відповідача за поставлений по Договору товар становить 46 056,00 грн.

Між сторонами підписано акт звіряння взаємних розрахунків станом на 01.11.2021, згідно якого заборгованість відповідача становить 46 056,00 грн (а.с. 34).

Згідно з інформацією з електронної системи публічних закупівель "Prozorro" (ідентифікатор закупівлі UA-2021-07-07-000866-с) відповідачем 03.12.2021 було оприлюднено Звіт про виконання договору про закупівлю. Сума оплати за договором - 46 056,00 грн. Джерело фінансування закупівлі - власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства) - 77 000,00 грн (а.с. 32-33).

17.01.2022 позивачем направлено з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну адресу відповідача претензію № 17/1.1 від 17.01.2022, в якій просив оплатити заборгованість протягом 7 днів з моменту одержання на електронну адресу підприємства претензії. Повідомив, що в разі невиконання буде змушений звернутися до суду (а.с. 35-37).

Позивач звертався до Господарського суду Чернігівської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 46 056,00 грн заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням умов договору на закупівлю товару № 428 від 11.08.2021.

11.02.2022 Господарським судом Чернігівської області задоволено заяву Фізичної особи - підприємця Терновського Михайла Михайловича та видано судовий наказ про стягнення з Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" на його користь 46 056,00 грн заборгованості за договором № 428 від 11.08.2021, 248,10 грн судових витрат

18.05.2022 ухвалою суду у справі № 927/163/22 за заявою КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» цей судовий наказ скасовано.

Звертаючись до суду, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати товару по Договору № 428 на закупівлю товару в сумі 46 056,00 грн, а тому позивачем нараховано та заявлено до стягнення 6707,40 грн інфляційних втрат, 802,51 грн 3 % річних та 6145,00 грн пені.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України "Про публічні закупівлі".

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 46 056,00 грн по видатковій накладній № 241 від 28.09.2021.

З наданої видаткової накладної № 241 від 28.09.2021 вбачається, що товар отримано представником відповідача - інженером з ОП Ващук М., проставлено його підпис на накладній та печатку підприємства.

За умовами п. 5.1 Договору покупець здійснює оплату товару протягом 60 календарних днів з моменту фактичної передачі товару від постачальника та підписання видаткової накладної на поставлений товар.

Тобто, з урахуванням п. 5.1 Договору та правил обчислення строків, визначених ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, видаткова накладна № 241 від 28.09.2021 повинна бути оплачена відповідачем до 29.11.2021, оскільки останній день 60-денного строку припадає на суботу, вихідний день - 27.11.2021.

Прострочення виконання відповідачем зобов`язань по оплаті отриманого товару починається з 30.11.2021.

Відповідач доказів оплати за поставлений товар в обумовлені строки та в повному обсязі не надав.

Відповідач суму заборгованості визнав.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив кошти за поставлений товар у сумі 46 056,00 грн у встановлений у Договорі строк, враховуючи приписи ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 46 056,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявленої до стягнення пені.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості поставленого товару по Договору № 428, позивач нарахував та заявив до стягнення 6145,00 грн пені за період з 28.11.2021 по 27.06.2022.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2 Договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення оплати, від несплаченої суми, за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар, наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності за неналежне виконання зобов`язання у вигляді пені.

Суд, здійснив перевірку розрахунку пені, дійшов висновку про неправомірне її нарахування.

Враховуючи викладені вище висновки суду, прострочення виконання зобов`язання по оплаті поставленого товару починається з 30.11.2021, а не з 28.11.2021, як визначено позивачем початковою датою нарахування пені.

Позивачем при нарахуванні пені не взято до уваги вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, здійснено нарахування більш ніж за шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, отже судом визначається строк нарахування пені з 30.11.2021 по 30.05.2022 з урахуванням обмеження шестимісячним строком нарахування.

За перерахунком суду, розмір пені, з урахуванням визначеного судом періоду, становить 4449,14 грн, а отже є меншим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, відтак позовні вимоги у частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у зазначеному судом розмірі.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Позивач звертався до Господарського суду Чернігівської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 46 056,00 грн заборгованості, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням умов договору на закупівлю товару № 428 від 11.08.2021, Подана заява була судом задоволена та 11.02.2022 видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 46 056,00 грн заборгованості.

18.05.2022 за заявою КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» було скасовано судовий наказ у справі № 927/163/22.

Відповідач в заяві про скасування судового наказу зазначав про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки згідно даних бухгалтерського обліку відповідача сума заборгованості не відповідає сумі, заявленій позивачем до стягнення та заперечував факт підписання акту звірки розрахунків повноважним представником відповідача.

Дії відповідача, які полягали у поданні заяви про скасування судового наказу про стягнення в порядку наказного провадження з останнього заборгованості, свідчать про затягування процесу стягнення боргу в примусовому порядку, що є порушенням принципу добросовісності.

На даний час відповідач визнав суму боргу та не заперечує факту підписання акту звіряння взаємних розрахунків, що свідчить про суперечливу, недобросовісну поведінку відповідача.

Таким чином, вказане вище свідчить про намір відповідача уникнути відповідальності та ухилитись від виконання своїх обов`язків.

Зобов`язання відповідача полягало в оплаті отриманого товару у строк до 29.11.2021, однак відповідачем не наведено обставин та належним чином не обґрунтовано яким чином військова агресія Російської Федерації проти України, яка почалась 24.02.2022, унеможливила виконання даного зобов`язання. Крім того, наявність дебіторської заборгованості не звільняє від виконання відповідачем обов`язку по оплаті.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи наведені приписи, зменшення розміру заявленої до стягнення пені за час затримки розрахунку відповідно є правом, а не обов`язком суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Оскільки відповідачем не наведено жодних виняткових обставин та не надано доказів на їх підтвердження, які можуть слугувати для зменшення пені, приймаючи до уваги недобросовісну поведінку відповідача, суд доходить висновку про відсутність підстав для такого зменшення.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Позивач також просить стягнути з відповідача 6707,40 грн інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по травень 2022 року та 802,51 грн 3 % річних з 28.11.2021 по 27.06.2022.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1). Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат, дійшов висновку про правомірне їх нарахування.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 3 % річних, заявлених до стягнення позивачем, дійшов висновку про неправильне їх нарахування, з огляду на наступне.

Враховуючи викладені вище висновки суду, прострочення виконання зобов`язання по оплаті виконаних робіт починається з 30.11.2021, а не з 28.11.2021, як визначено позивачем початковою датою нарахування 3 % річних.

Таким чином, нарахування на суму заборгованості 3 % річних повинно здійснюватися за період з 30.11.2021 по 27.06.2022.

За перерахунком суду, розмір 3 % річних, з урахуванням визначеного судом періоду, становить 794,94 грн, а отже є меншим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, відтак позовні вимоги у частині стягнення 3 % річних підлягають частковому задоволенню у зазначеному судом розмірі.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься у ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

За подання позовної заяви позивач згідно з квитанцією № 7161-3845-2811-1313 від 02.02.2022 сплатив 248,10 грн судового збору та згідно з квитанцією № Р24АС3254 від 24.06.2022 сплатив 2232,90 грн судового збору, всього сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову в частині стягнення основного боргу в сумі 46 056,00 грн, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позову в цій частині, що становить 956,82 грн.

Решта 50% сплаченого позивачем судового збору за подання позову в частині стягнення основного боргу у розмірі 956,82 грн відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням часткового задоволення позову в частині вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в цій частині, становить 496,58 грн.

Загальна сума судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 1453,40 грн.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 5000,00 грн та відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України заявив про надання доказів на підтвердження таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як докази витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію договору про надання правничої допомоги № 22/06/01 від 22.06.2022, укладений з адвокатом Куценко Ю.М. та позивачем (далі - Договір); копію додатку № 1 до Договору від 22.06.2022; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 3330 від 28.04.2017, виданого Куценко Ю.М.; копію ордеру на надання правової допомоги від 24.06.2022 серія АЕ № 1140337 на ім`я адвоката Куценко Ю.М.; копію квитанції № 0.0..1 від 24.06.2022 про сплату 2500,00 грн з призначенням платежу «попередня оплата за Договір про надання правової допомоги № 22/06/01 від 22.06.2022»; копію квитанції № 0.0..1 від 29.07.2022 про сплату 2500,00 грн з призначенням платежу «попередня оплата за Договір про надання правової допомоги № 22/06/01 від 22.06.2022».

Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що позивачем всупереч приписів ст. 123 ГПК України фактично не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; у разі задоволення заяви позивача просить їх зменшити до 2000,00 грн.

Позивачем акту прийому-передачі послуг з правничої допомоги, підписаного сторонами по Договору про надання правничої допомоги, суду не надано, а здійснення позивачем платежів з призначенням «Попередня оплата за Договором про надання правової допомоги № 22/06/01 від 22.06.2022» за своєю правовою природою є авансуванням майбутніх робіт (послуг) і не підтверджує їх фактичне виконання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в додатковій постанові від 06.02.2020 у справі № 916/1830/19, підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати.

Оскільки позивачем не надано акту прийому-передачі послуг, підписаного сторонами по Договору № 22/06/01 про надання правової допомоги від 22.06.2022 та Додатку № 1 до Договору, питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу при ухваленні цього рішення судом не вирішується.

Керуючись ст. 14, 73-80, 86, 129, 130, 231, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" (, вул. Козача, 5, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600) на користь Фізичної особи-підприємця Терновського Михайла Михайловича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість у сумі 46 056,00 грн, пеню в сумі 4449,14 грн, 3 % річних в сумі 794,94 грн, інфляційні втрати в сумі 6707,40 грн та 1453,40 грн судового збору.

3. У решті позову відмовити.

4. Повернути Фізичній особі-підприємцю Терновському Михайлу Михайловичу (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України (код класифікації доходів бюджету 22030101) 956,82 грн судового збору, сплаченого згідно з квитанцією № 7161-3845-2811-1313 від 02.02.2022 та з квитанцією № Р24АС3254 від 24.06.2022.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун