ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" серпня 2022 р. Справа № 916/1937/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву (вх. №2006/22 від 10.08.2022) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65074, Одеська обл., м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-д; ) про видачу судового наказу щодо стягнення 27441,02 грн з боржника - Фізичної особи - підприємця Парванова Євгена Борисовича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ),

ВСТАНОВИВ:

Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця Парванова Євгена Борисовича 27441,02 грн заборгованості за Договором на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності № ТС-131/21 від 01.06.2021р. (13 720,51 грн) та Договором на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності № ТС-135/21 від 01.06.2021р. (13 720,51 грн).

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником грошових зобов`язань за укладеними між ним та заявником договорів на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, а саме Договором № ТС-131/21 від 01.06.2021р. та Договором № ТС-135/21 від 01.06.2021р.

Суд зазначає, що передумови об`єднання позовних вимог визначені ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги.

Об`єднанням позовів забезпечується правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

В той же час однією із вимог положень ГПК України про видачу судового наказу є вимога про стягнення грошової заборгованості за одним договором, позаяк наказне провадження в розумінні ст. 148 ГПК України, не передбачає об`єднання декількох договорів.

Можливість об`єднання декількох вимог в одній позовній заяві передбачена лише для позовного провадження (ст. 173 ГПК України) та не міститься в розділі, що регулює наказне провадження, в якому здійснюється розгляд даної заяви.

Отже, заявник в одній заяві згідно ст. ст. 147, 148 ГПК України не може звертатись з вимогами про стягнення з боржника заборгованості за двома договорами.

Відповідно до ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами ст. 150 ГПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу. Так, у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додається копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Зміст зазначених процесуальних норм слід розуміти буквально, а саме, що за наслідками розгляду відповідної заяви поданої в порядку розділу II ГПК України, судом може бути видано один судовий наказ про стягнення грошової заборгованості за одним договором. Розділом II ГПК України, яким встановлено порядок здійснення судочинства в порядку наказного провадження, не передбачено можливості об`єднання в одній заяві про видачу судового наказу вимог до того ж самого боржника, що виникли більш ніж за одним договором.

Отже, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, що виникає за певним конкретним договором на підставі доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. В межах одного наказного провадження можуть бути заявлені вимоги тільки за одним договором.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу.

З огляду на недотримання заявником положень ст. 148 ГПК України заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 152-154 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою (вх. №2006/22 від 10.08.2022) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради до боржника - Фізичної особи-підприємця Парванова Євгена Борисовича про стягнення 27441,02 грн заборгованості за Договором № ТС-131/21 від 01.06.2021р. та Договором № ТС-135/21 від 01.06.2021р.

Ухвала набирає законної сили 15.08.2022 та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду у строк, передбачений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.В. Волков