ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року Справа № 906/234/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. , суддя Юрчук М.І.

без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинянка" на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/234/22

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинянка"

про стягнення 2 578,14 грн (з урахуванням заяви від 12.05.2022 про збільшення розміру позовних вимог)

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинянка" 2 578,14 грн (з урахуванням заяви про збільшенн позовних вимог), з яких 2 435,34 грн основний борг, 67,31 грн пеня, 10,16 грн 3% річних, 65,33 грн інфляційні втрати, а також 2481,00 грн судового збору.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/234/22 позов АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до ТОВ "Волинянка" задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Волинянка" на користь АТ "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" 66,01 грн пені, 9,96 грн 3% річних, 65,33 грн інфляційних, 2074,48 грн судового збору, у стягненні 1,30 грн пені та 0,20 грн 3% річних відмовлено, закрито провадження у справі в частині стягнення 2 435,34 грн основного боргу.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що в процесі розгляду справи, відповідач сплатив заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за грудень 2021 року, січень-квітень 2022 року на загальну суму 2 435,34 грн, у зв`язку з чим представник позивача заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 2 435,34 грн. Враховуючи, що у даній справі відсутній предмет спору в частині стягнення 2 435,34 грн основного боргу, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення пені та 3% річних, суд першої інстанції встановив, що позивач при здійсненні розрахунку пені та 3% річних не врахував приписи ч. 6 статті 232 ГК України, які узгоджуються з абз. 3 п. 8.2 Типового договору, а також ст. 253 та ч. 5 ст. 254 ЦК України, тому невірно визначив початок періодів нарахування.

Здійснивши перерахунок суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтовано заявлена сума пені складає 66,01 грн, у стягненні 1,30 грн пені слід відмовити, обґрунтовано заявлена сума 3% річних складає 9,96 грн, у стягненні 0,20 грн 3% річних слід відмовити.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки інфляційних втрат, суд першої інстанції встановив, що заявлена сума інфляційних втрат не перевищує їх обґрунтований розмір, тому вимога про стягнення 65,33 грн інфляційних підлягає задоволенню.

Відповідач ТОВ "Волинянка", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 скасувати, провадження у справі № 906/234/22 закрити, вирішити питання про розподіл судових витрат /а.с. 140-149/.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає:

- позивачем не надано належних доказів надіслання актів наданих послуг на адресу ТОВ "Волинянка";

- до моменту винесення рішення ТОВ "Волинянка" 03.06.2022 сплачено на користь АТ"Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" 2 856,28 грн, що повністю покриває всю суму заборгованості та штрафних санкцій за даним позовом;

- враховуючи суму основного боргу (із заборгованістю за квітень 2022 року) у сумі 2 435,34 грн та штрафними санкціями в загальному розмірі 141,30 грн, що разом становить 2 576,64 грн, ТОВ "Волинянка" 03.06.2022 сплачено на користь позивача 2 856,28 грн, що покриває суму даного позову (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) включаючи розмір штрафних санкцій;

- судом першої інстанції в порушення вимог п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України не постановлено ухвали про закриття провадження у справі та всупереч п.4 ч. 1 ст. 231 ГПК України не вирішено питання про повернення судового збору з бюджету;

- на момент постановления рішення у даній справі предмет спору був відсутній, оскільки заборгованість та штрафні санкції, що є предметом даного позову ТОВ "Волинянка" сплачено 03.06.2022, стягнення з відповідача судового збору в сумі 2 074,48 грн є незаконним, оскільки у такому випадку сплачена сума судового збору за позовні вимоги в частині стягнення основного боргу повертається позивачу з Державного бюджету України.

- у період воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, однак, при постановленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не враховано вищенаведених положень.

- нарахування пені, 3% річних та інфляційних, мало б здійснюватись лише за періоди: - з 11.01.2022 по 23.02.2022; - з 11.02.2022 по 23.02.2022,

- суд невірно здійснив нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, невірно визначивши періоди нарахування, включивши до них період впровадження воєнного стану з 24.02.2022 по 18.04.2022, що суперечить положенням 8 Постанови КМУ №206 від 05.03.2022 про "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану".

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 (Крейбух О.Г. головуючий суддя, Юрчук М.І., Павлюк І.Ю.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Волинянка" на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/234/22; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинянка" ухвалено здійснювати без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи /а.с. 168 169/.

29.07.2022 (вх. №4558/22) на адресу суду від АТ "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/234/22 залишити без змін /а.с. 171 173/.

05.08.2022 (вх. №2369/22) від ТОВ "Волинянка" надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому товариство просить суд під час ухвалення рішення у даній справі вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути з АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на користь ТОВ "Волинянка" витрати за надану правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень та витрати по сплаті судового збору /а.с. 207-208/.

06.08.2022 (вх. №4665/22) від ТОВ "Волинянка" надійшла відповідь на відзив АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз", в якій апелянт надав заперечення щодо поданого позивачем відзиву на апеляційну скаргу, просив рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/234/22 скасувати, провадження у справі закрити, вирішити питання про розподіл судових витрат /а.с. 203-204/.

На підставі розпорядження від 25.08.2022 № 01-05/446 керівника апарату суду у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі Павлюк І.Ю. у період з 25.07.2022 по 02.09.2022 включно проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 903/1061/21 між суддями, протокол від 25.08.2022, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. (головуючий суддя), Тимошенко О.М., Юрчук М.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинянка" на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/234/22 прийнято до провадження колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. (головуючий суддя), Тимошенко О.М., Юрчук М.І.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (оператор ГРМ, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Волинянка" (споживач, відповідач) укладено Типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №09420DFEL7EP016 /а.с. 48/.

Відповідно до п. 1.1.1 статуту Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" (нова редакція), затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів ПАТ "Житомиргаз" №24 від 27.03.2019, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" /а.с. 9-11/.

Згідно з п. 1.2.1 статуту Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" /а.с. 9 - 10/.

02.04.2022 позивач направив на адресу відповідача акти наданих послуг №ЖТП81029442 від 31.12.2021 за грудень 2021 на суму 751,58 грн, №ЖТП82000597 від 31.01.2022 за січень 2022 на суму 420,94 грн, №ЖТП82003196 від 28.02.2022 за лютий 2022 на суму 420,94 грн, №ЖТП82005627 від 31.03.2022 за березень 2022 на суму 420,94 грн /а.с. 36-42/ та рахунки на оплату №62007815 від 31.03.2022 за грудень 2021, січень 2022, лютий 2022 на загальну суму 1593,46 грн, №62007814 від 31.03.2022 за березень 2022 на суму 420,94 грн (а.с. 37-38), що підтверджується фіскальним чеком від 02.04.2022, списком згрупованих відправлень №1 від 01.04.2022 та описом вкладення у цінний лист /а.с. 43-47/.

26.04.2022 позивач направив на адресу відповідача акт наданих послуг №ЖТП82007906 від 29.04.2022 за квітень 2022 року на суму 420,94 грн, що підтверджується фіскальним чеком від 26.04.2022, списком згрупованих та описом вкладення у цінний лист /а.с. 109-114/.

Станом на дату звернення з позовом у справі відповідач розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу за грудень 2021 року, січень березень 2022 року не здійснив, заборгованість становила 2157,20 грн. У зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем передбачених договором платежів за послуги, позивач нарахував відповідачеві 67,31 грн пені, 10,16 грн 3% річних, 65,33 грн інфляційних втрат.

12.05.2022 (вх. №01-44/394/22) до Господарського суду Житомирської області від представника позивача надійшла заява від 12.05.2022 про збільшення позовних вимог, у якій позивач просив стягнути з відповідача 2 578,14 грн, з яких 2 435,34 грн основний борг, 67,31 грн пеня, 10,16 грн 3% річних, 65,33 грн інфляційні. Вказана заява обґрунтована наявністю заборгованості у відповідача за квітень 2022 року у розмірі 420,94 грн, яка не була включена до позовної заяви /а.с. 103 105/.

Судом першої інстанції прийнято вищезазначену заяву про збільшення позовних вимог до розгляду.

07.06.2022 (вх. №01-44/474/22) до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява від 06.06.2022 про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 2014,40 грн у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості у зазначеній сумі. У вказаній заяві позивач просив продовжити судовий розгляд справи в наступній редакції прохальної частини позовної заяви: "Стягнути на користь АТ "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" з ТОВ "Волинянка" заборгованість в розмірі 67,31 грн пені, 10,16 грн 3% річних, 65,33 грн інфляційних втрат. Стягнути з ТОВ "Волинянка" на користь АТ "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" судовий збір у розмірі 2 481,00 грн" /а.с. 123 124/.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Типового договору розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №09420DFEL7EP016 /а.с. 48/.

Відповідно до п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу (надалі - Типовий договір), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або удо датку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу /а.с. 17-24/.

За п. 2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 6.1 Типового договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення (п. 6.2 Типового договору).

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Відповідно до п. 6.3 Типового договору, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановила позивачу тарифи на послуги розподілу природного газу:

- з 01.01.2021 у розмірі 1,68 грн за м.куб на місяць (без урахування ПДВ) (постанова №2769 від 30.12.2020) /а.с. 16/;

- з 01.01.2022 у розмірі 1,70 грн за м.куб на місяць (без урахування ПДВ) (постанова №2747 від 22.12.2021) /а.с. 15/.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.4 Типового договору).

Пунктом 6.6 Типового договору визначено, що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

На виконання умов даного договору позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу у грудні 2021 року, січні-березні 2022 року на загальну суму 2014,40 грн, що підтверджується актами наданих послуг №ЖТП81029442 від 31.12.2021 за грудень 2021 на суму 751,58 грн, №ЖТП82000597 від 31.01.2022 за січень 2022 на суму 420,94 грн, №ЖТП82003196 від 28.02.2022 за лютий 2022 на суму 420,94 грн, №ЖТП82005627 від 31.03.2022 за березень 2022 на суму 420,94 грн, що підписані та скріплені печаткою зі сторони позивача /а.с. 39-42/, та у квітні 2022 року згідно з актом наданих послуг №ЖТП82007906 від 29.04.2022 за квітень 2022 року на суму 420,94 грн /а.с. 110/.

Згідно з п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

Долученими до матеріалів справи доказами підтверджується надіслання позивачем відповідачу вказаних актів наданих послуг /а.с. 43-47, 112-114/.

Однак, відповідач всупереч наведеним вимогам акти наданих послуг не підписав та не повернув позивачу. Докази відмови відповідача від підписання вказаних актів наданих послуг у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7.4 Типового договору споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.6 Типового договору визначено, що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

З урахуванням наведеного та п. 6.6 Типового договору, строк оплати заборгованості у розмірі 2435,34 грн є таким, що настав десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно:

- 11.01.2022 на суму боргу у розмірі 751,58 грн за грудень 2021;

- 11.02.2022 на суму боргу у розмірі 420,94 грн за січень 2022;

- 11.03.2022 на суму боргу 420,94 грн за лютий 2022;

- 11.04.2022 на суму 420,94 грн за березень 2022;

- 11.05.2022 на суму 420,94 грн за квітень 2022.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача 2435,35 грн основного боргу є обґрунтованою.

03.06.2022 під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач сплатив позивачу 2 856,28 грн з призначенням платежу "розподіл природного газу", тобто суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач здійснив оплату в тому числі за надані послуги з розподілу природного газу за грудень 2021 року, січень-квітень 2022 року на загальну суму 2 435,34 грн /а.с.123 124/.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині стягнення 2 435,34 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Пунктом 8.2 Типового договору визначено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором (абз. 3 п. 8.2 Типового договору).

Позивач заявив до стягнення з відповідача 67,31 грн пені, а саме:

- за період з 10.01.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 751,58 грн у розмірі 40,32 грн /розрахунок - а.с. 61/;

- за період з 10.02.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 15,68 грн /розрахунок - а.с. 63/;

- за період з 10.03.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 9,23 грн /розрахунок - а.с. 59/;

- за період з 10.04.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 2,08 грн /розрахунок - а.с. 65/.

Здійснюючи вказані розрахунки позивач не врахував приписи ч. 6 статті 232 ГК України, які узгоджуються з абз. 3 п. 8.2 Типового договору, а також ст. 253 та ч. 5 ст. 254 ЦК України, тому невірно визначив початок періодів нарахування, а тому вірним є нарахування:

- за період з 11.01.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 751,58 грн у розмірі 39,95 грн;

- за період з 11.02.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 15,45 грн;

- за період з 11.03.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 9,00 грн;

- за період з 12.04.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 1,61 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтовано заявлена сума пені складає 66,01 грн, у стягненні 1,30 грн пені слід відмовити за безпідставністю її нарахування.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За розрахунками позивача 3% річних у розмірі 10,16 грн останнім нараховано за наступні періоди:

- з 10.01.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 751,58 грн у розмірі 6,12 грн /розрахунок - а.с. 84/;

- з 10.02.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 2,35 грн /розрахунок - а.с. 95/;

- з 10.03.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 1,38 грн /розрахунок - а.с. 85/;

- з 10.04.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 0,31 грн /розрахунок - а.с. 87/.

Перевіривши вказані розрахунки, суд першої інстанції встановив, що позивач при здійсненні розрахунків невірно визначив початок періодів нарахування, при здійсненні останнього розрахунку - не врахував вимоги ст. 253 та ч. 5 ст. 254 ЦК України, а тому вірним є нарахування:

- з 11.01.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 751,58 грн у розмірі 6,05 грн;

- з 11.02.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 2,32 грн;

- з 11.03.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 1,35 грн;

- з 12.04.2022 до 18.04.2022 на суму боргу 420,94 грн у розмірі 0,24 грн.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтовано заявлена сума 3% річних складає 9,96 грн, у стягненні 0,20 грн 3% річних слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення 65,33 грн інфляційних /розрахунки - а.с. 67-70/.

Перевіривши, здійснені позивачем розрахунки інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена сума інфляційних не перевищує їх обґрунтований розмір, тому вимога про стягнення 65,33 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню у розмірі 66,01 пені, 9,96 грн 3% річних, 65,33 грн інфляційних. У стягненні 1,30 грн пені та 0,20 грн 3% річних слід відмовити. Провадження у справі в частині стягнення 2435,34 грн основного боргу (з яких 420,94 грн заявлені до стягнення передчасно) підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Суд відхиляє твердження скаржника про те, що ТОВ "Волинянка" 03.06.2022 сплатило на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" 2 856,28 грн, що повністю покриває всю суму заборгованості та штрафних санкцій за даним позовом, оскільки відповідно до доказів які містяться в матеріалах справи заборгованість відповідача за період з грудня 2021 по квітень 2022 складає 2 435,34 грн, з врахуванням травня 2022, який не був предметом спору у даній справі сума заборгованості становить 2 856,28 грн, що відображено в рахунку на оплату від 03.06.2022 №62013254 /а.с. 135/.

Як вбачається зі змісту абзацу першого п. 6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Тобто відповідачем було здійснено оплату по рахунку позивача за період з грудня 2021 по травень 2022 включно, водночас пеня, 3 % річних та інфляційні втрати на момент прийняття оскаржуваного судового рішення, залишились не сплачені, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів сплати в матеріалах справи. Крім того колегією суддів взято до уваги, що у квитанції на оплату 2 856,28 грн призначення платежу вказано "розподіл природного газу" і відсутнє посилання на оплату пені, 3 % річних та інфляційних.

Також колегія суддів відхиляє твердження апелянта про незаконність стягнення з нього судового збору в сумі 2 074,48 грн, враховуючи наступне.

Статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників справи.

Сторони користуються рівними процесуальними правами (частина 1 статті 46 ГПК України).

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: зокрема, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (пункт 1 частини 2 статті 46 ГПК України).

Так, у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову (частина 1 статті 130 ГПК України).

Законодавець визначив, що при поданні відзиву на позовну заяву відповідач у відзиві має вказати у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які ним визнаються (п. 3.ч. 3 статті 165 ГПК України).

Господарським процесуальним кодексом України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 2 статті 123 ГПК України).

Таким спеціальним законом є Закон України "Про судовий збір", який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", норми якої кореспондуються з положенням частини 1 статті 130 ГПК України, передбачено, що у разі, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже розглядаючи клопотання учасників справи про повернення 50% суми сплаченого судового збору в разі відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем, слід керуватися як нормами спеціального Закону України "Про судовий збір", так і положеннями Господарського процесуального кодексу України, які повністю кореспондуються між собою.

Таке визнання позовних вимог має бути вчинене до початку розгляду справи по суті, оскільки саме цей момент дає право позивачу на повернення з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

В даному випадку позивачем до початку розгляду справи по суті не заявлено клопотання про повернення з державного бюджету 50% судового збору, а відповідач не скористався своїм правом на визнання позову та не заявив клопотання про застосування частини 1 статті 130 ГПК України.

Таким чином твердження скаржника у апеляційній скарзі щодо не правомірного стягнення судового збору в сумі 2 074,48 грн є необгрунтованими.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції невірно здійснив нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, невірно визначивши періоди нарахування, включивши до них період впровадження воєнного стану з 24.02.2022 по 18.04.2022, що суперечить положенням 8 Постанови КМУ №206 від 05.03.2022 про "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до пункту 1 цієї постанови заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Тобто дія Постанови КМУ №206 від 05.03.2022 на ТОВ "Волинянка" не поширюється.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/234/22 ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що у разі відмови в позові, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Беручи до уваги, що в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Волинянка" відмовлено, клопотання (вх. №2369/22) заявника про покладення на АТ "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, до задоволення не підлягає.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинянка" на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/234/22 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/234/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №906/234/22 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "25" серпня 2022 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.