cправа № 910/6607/21
судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Мачульського Г.М.
за касаційними скаргами Міністерства юстиції України та Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форрент груп»
до Міністерства юстиції України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія»
про визнання протиправним та скасування наказу,
1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Форрент груп" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), у якому просило визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 18.12.2020 № 4379/5 «Про задоволення скарги» (далі - Наказ), яким скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» (далі - третя особа) від 17.10.2019 задоволено частково, скасовані рішення від 25.09.2019 № 48848146, № 48848381, прийняті державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шкляревською Яною Володимирівною.
1.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що скарга, за результатами розгляду якої прийнято Наказ, подана неправомочною особою, а також відповідач порушив при видачі Наказу вимоги статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим він підлягає скасуванню.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1 Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021, позов задоволено.
3. Мотиви, за яких викладаю окрему думку
3.1. Приймаючи оскаржені у касаційному порядку судові рішення суди попередніх інстанцій виходили із того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 у справі № 925/698/16, зазначила, що Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" (далі Банк) не припинений та не змінений у встановленому законом порядку на ПАТ «Укрінком», а відтак й Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» - третя особа у справі № 910/6607/21, що переглядається у касаційному порядку, не набуло прав Банку.
3.2. За цих обставин апеляційний суд, погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки третя особа не є правонаступником Банку, який є стороною кредитної угоди та іпотечного договору, у зв`язку з чим звертаючись зі скаргою до відповідача, третьою особою не було доведено порушення її прав оскаржуваними реєстраційними діями, тобто, скарга була подана неправомочною особою, що виключало підстави для її розгляду відповідачем та прийняття Наказу.
3.3. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) звернула увагу на те, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) про якість судових рішень зазначила, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак коли суд вирішує відійти від попередньої практики, то на це слід чітко вказувати в рішенні.
3.4. Задля гарантування юридичної визначеності Велика Палата Верховного Суду має відступати від попередніх висновків Верховного Суду України лише за наявності для цього належної підстави. Так, вона може повністю відмовитися від певного висновку на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин в певній сфері або їх правового регулювання.
3.5. Отже, причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього судового рішення Великої Палати Верховного Суду (його неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у ньому підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин в певній сфері або їх правового регулювання.
3.6. Оскільки таких, наведених вище, обстави не вбачається, правових підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 (провадження № 12-17гс19), немає.
3.7. Крім того зазначаю, що до подібних висновків, які викладені у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 (провадження № 12-17гс19), дійшла і Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, виклавши їх у постанові від 03.08.2018 у справі № 910/8117/17.
3.8. За вказаних обставин підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 (провадження № 12-17гс19), а відтак і для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, немає.
Суддя Г.М. Мачульський