УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

30.08.2022Справа № 910/8165/22

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В. розглянувши заяву б/н від 25.08.2022 року «Про видачу судового наказу» Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» (м. Запоріжжя) /надалі - Заявник/ за вимогою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (м. Київ) /далі - Боржник/ про стягнення 3% річних у розмірі 8381,00 грн. (вісім тисяч триста вісімдесят одна гривня) та втрат від інфляції у розмірі 117 226,66 грн. (сто сімнадцять тисяч двісті двадцять шість гривень 66 копійок), -

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» надійшла заява б/н від 25.08.2022 року «Про видачу судового наказу» за вимогою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 3% річних у розмірі 8381,00 грн. (вісім тисяч триста вісімдесят одна гривня) та втрат від інфляції у розмірі 117 226,66 грн. (сто сімнадцять тисяч двісті двадцять шість гривень 66 копійок).

Розглянувши заяву б/н від 25.08.2022 року "Про видачу судового наказу" Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім», суд дійшов висновку, подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.

Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу (п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України).

Як встановлено судом, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» про стягнення 3% річних у розмірі 8381,00 грн. та втрат від інфляції у розмірі 117 226,66 грн. не відповідають приписам ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявлена сума не є безспірною заборгованістю за своєю правовою природою та не ґрунтується на умовах договору.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти та інфляційні нарахування, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, проте становлять особливий додатковий компенсаційний вид відповідальності.

Таким чином, судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції, які за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором та відповідно не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З приводу сплаченого заявником судового збору за подання заяви про видачу судового наказу суд роз`яснює заявнику, що згідно ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 148, 152, 153, 154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» у видачі судового наказу за вимогою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 3% річних у розмірі 8381,00 грн. та втрат від інфляції у розмірі 117 226,66 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 30 серпня 2022 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков