СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Харків Справа №917/1178/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

за участю представників:

кредитора (апелянта) в режимі відеоконференції Євенко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області (вх.№3968П/1) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.11.2021 року у справі №917/1178/19,

за заявою Головного управління ДПС у Полтавській області (36000, м.Полтава, вул. Європейська, 4, ),

до Приватного багатопрофільного підприємства «Технікс» (36014, м.Полтава, вул.Жовтнева, 54, оф. 407, ),

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Господарського суду Полтавської області перебуває справа за заявою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (ініціюючий кредитор) про банкрутство Приватного багатопрофільного підприємства «Технікс».

29.03.2021 року на адресу суду надійшла заява Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про збільшення кредиторських вимог на суму 32245906,84 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.11.2021 року у справі №917/1178/19 (ухвала набирає законної сили 07.12.2021 року, суддя Білоусов С.М.) заяву Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про збільшення кредиторських вимог на суму 32245906,84 грн. задоволено частково.

Визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області в розмірі 4540,00 грн. судовий збір (1 черга) та 5007,98 грн. (6 черга).

В решті додаткові грошові вимоги відхилено.

Ухвалено ліквідатору включити вимоги Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області до реєстру вимог кредиторів.

Головне управління ДПС у Полтавській області з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.11.2021 року у справі №917/1178/19 в частині відмови в задоволенні заяви про збільшення кредиторських вимог;

- прийняти в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що заявою про збільшення кредиторських вимог від 25.03.2021 року контролюючим органом додатково заявлено до приєднання суму боргу в розмірі 32241366,84 грн., яка складається з пені по податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств і податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням в розмірі 247,42 грн., а також судового збору в розмірі 4540,00 грн. На думку скаржника, суд першої інстанції невірно трактував наявні між сторонами правовідносини, помилково вдався до надання оцінки такому поняттю як «безнадійний податковий борг» і позовна давність щодо такої заборгованості.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за скаргою кредитора; встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації такого права.

20.01.2022 року від ліквідатора боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№754), в якому пояснив, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

04.02.2022 року до суду від ліквідатора арбітражного керуючого Маковий О.В. надійшло клопотання (вх.№1409), в якому просить суд розглянути справу №917/1178/19 за його відсутності.

У судовому засіданні 26.01.2022 року оголошено перерву до 23.02.2022 року.

17.02.2022 року та 18.02.2022 року від Головного управління ДПС у Полтавській області надійшли додаткові пояснення (вх.№2063, вх.№2101), які долучено до матеріалів справи та в яких викладено інформацію щодо порядку розрахунку пені, її відображення в інтегрованій картці. Крім того, апелянт звернув увагу суду апеляційної інстанції, що пеня розрахована за зобов`язаннями, виставленими повідомленнями-рішеннями, за якими у судовому порядку проведено стягнення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022 року, у зв`язку з відпусткою судді Ільїна О.В. для розгляду справи №917/1178/19 сформовано новий склад суду, а саме: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

У судовому засіданні 23.02.2022 року оголошено перерву до березня 2022 року.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року №03 «Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану» встановлено особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану з 01 квітня 2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема:

- зупинено тимчасово розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду;

- запроваджено з 01.04.2022 року роботу Східного апеляційного господарського суду у віддаленому режимі. Режим роботи суду може бути змінений з урахуванням об`єктивних обставин загострення збройної агресії (у тому числі ведення бойових дій) на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду;

- рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ;

- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку. У разі відсутності об`єктивної можливості дотримання приписів процесуального законодавства та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідні дії здійснювати після усунення обставин, що зумовили таку неможливість.

Отже, судове засідання, призначене на березень у справі не відбулося, а в Україні продовжено строк дії воєнного стану та особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду, розташованого у м.Харкові.

В оголошеннях, розміщених на офіційному веб-порталі судової влади України та на сторінці Східного апеляційного господарського суду в мережі «Фейсбук», суд зазначив, що відповідні судові засідання будуть перенесені на іншу дату, про що учасників судових процесів буде повідомлено додатково.

Східний апеляційний господарський суд поступово відновлює свою роботу у особливому режимі, у зв`язку з чим виніс ухвалу від 20.07.2022 року, якою повідомив учасників справи, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.11.2021 року у справі №917/1178/19 відбудеться « 10» серпня 2022 року об 11:00 год. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Офіційна електронна пошта суду: . Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 01.08.2022 року задоволено клопотання апелянта про участь його представника у судовому засіданні 10.08.2022 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Учасники справи про час та місце судового засідання повідомлялись шляхом направлення на їх поштові адреси та на електронні адреси, що наявні у матеріалах справи (повідомлені учасниками справи шляхом зазначення у документах, які надавались до суду) копії ухвали суду від 20.07.2022 року.

Крім того, згідно з положеннями ч.2 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, дату надходження позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення, стадії розгляду справи, місце, дату і час судового засідання, рух справи з одного суду до іншого є відкритою та має бути невідкладно оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України, крім випадків, установлених законом.

Згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).

Ухвали суду у даній справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим. Тобто, ухвала суду від 20.07.2022 року оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 21.07.2022 року і з цього моменту стала загальнодоступною для ознайомлення.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Колегія суддів вважає, що судом було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання. Нез`явлення в судове засідання представників учасників справи є свідченням їх суб`єктивної поведінки, яка не може бути підґрунтям для затягування розгляду справи відповідної апеляційної скарги. До того ж суд повідомляв учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників), а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 10.08.2022 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях і відзиві доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Кредитор це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника (стаття 1 КузПБ).

Розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами ПК України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту порушення справи про банкрутство.

Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений ПК України, положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства; однак питання погашення податкового боргу з осіб, на яких поширюються процедури, визначені Законом про банкрутство, регулюються цим Законом.

За змістом підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) віднесено до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функцію контролю дотримання законодавства з питань оподаткування (крім віднесених до компетенції митних органів підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

За змістом статті 20 ПК України податкові органи мають право, серед іншого, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, а також звертатися до суду, зокрема із заявами щодо порушення справ про банкрутство або щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, нормами статей 45, 46, 47 КУзПБ.

Відповідно до положень частин першої, третьої, п`ятої статті 45 КУзПБ:

- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;

- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Приписами частини першої статті 46 цього Кодексу передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Суд апеляційної інстанції акцентує, що у цій справі до висновку суду першої інстанцій стосовно спливу строку давності для стягнення податкового боргу, встановлення обставини безнадійності податкового боргу, мало передувати встановлення правової природи і складових податкового боргу, перевірка правильності розрахунку, юридичних фактів з якими пов`язується його виникнення, перевірка правильності визначення кредитором моменту з якого у контролюючого органу виникло право нарахувати пеню платнику податків, періоду і правильності нарахування останньої відповідно до приписів статті 129 ПК України, з`ясування інших обов`язкових передумов для стягнення податкового боргу, у т. ч. наявності/відсутності факту спливу строку давності визначених статтею 102 ПК України щодо заявлених кредиторських вимог, задля належного виконання завдань господарського суду при розгляді грошових вимог контролюючого органу до боржника у справі про банкрутство.

Матеріали справи свідчать, що Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області звернулось до суду в межах справи про банкрутство з заявою про збільшення кредиторських вимог на суму 32245906,84 грн.

Кредиторські вимоги на зазначену суму складаються з пені по податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств і податку на додану вартість.

За змістом підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючому органу надано право, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У пункті 102.4 статі 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

За змістом пунктів 101.1, 101.2 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном «безнадійний» розуміється: 101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута; 101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку; 101.2.3. податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу; 101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин); 101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду; 101.2.6. податковий борг банку, щодо якого наявне рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що статтею 102 ПК України встановлено універсальний граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, нарахованого платнику податків за результатами податкової перевірки, який становить 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення податкового органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06.02.2018 у справі №К/9901/99/17 (807/2097/16), від 04.09.2018 у справі №813/4430/16, від 19.09.2019 у справі №910/11620/18, від 31.10.2019 у справі №925/1242/15, від 05.12.2019 у справі №910/1678/19).

У разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції нараховані на такий борг, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу (висновок викладений у постанові Верховного Суду у поставі від 06.02.2018 у справі №807/2097/16 (К/9901/99/17).

Водночас, у другому реченні пункту 102.4 статті 102 ПК України законодавець сформулював виключення із загального правила застосування строку давності для стягнення податкового боргу, а саме вказав, якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Виходячи із зазначених вище приписів суд апеляційної інстанції акцентує, що за наявності судового рішення про стягнення суми податкового боргу презюмується, що контролюючий орган нарахував та ініціював стягнення цього податкового боргу до закінчення строків давності, передбачених пунктами 102.1, 102.4 статті 102 ПК України, а тривале невиконання боржником відповідного судового рішення не може бути підставою для звільнення його від обов`язку сплатити присуджену до стягнення суму боргу, відтак такий податковий борг не може вважатися безнадійним, адже стягується за рішенням суду і строки стягнення щодо нього встановлюються до повного погашення платежу або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України.

Наведене узгоджується з правовою позицією щодо тлумачення пункту 102.4 статті 102 ПК України, викладеною у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 03.04.2020 у справі №822/2243/17, від 19.05.2020 у справі №826/8231/15, від 11.06.2020 у справі №823/127/17 та Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 28.07.2020 у справі №Б8/129-11 (пункт 10.6).

Наразі, заявлена сума кредиторських вимог складається з пені, що нарахована за наступними повідомленнями-рішеннями: № від 10.02.2017 року, № від 10.02.2017 року, № від 12.12.2014 року, № від 05.11.2014 року, № від 20.02.2015 року, № від 20.01.2015 року, № від 12.12.2014 року, № від 10.04.2019 року та № від 07.08.2019 року.

За повідомленнями-рішеннями № від 10.02.2017 року, № від 10.02.2017 року, № від 12.12.2014 року, № від 05.11.2014 року, № від 20.02.2015 року, № від 20.01.2015 року, № від 12.12.2014 року кредитором у належні строки було ініційовано стягнення суми податкового боргу в судовому порядку.

Вжиття податковим органом заходів до стягнення податкового боргу в судовому порядку в межах визначеного статтею 102 ПК України строку підтверджується постановами Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2015 року №816/3343/15, від 02.08.2017 року №816/485/17, від 27.09.2016 року №816/1335/16, від 06.09.2017 року №816/1197/17, від 15.03.2018 року №816/1737/16.

Тобто, пеня нарахована на суму - податкового боргу, який не може вважатися безнадійним, адже стягується за рішенням суду і строки стягнення щодо нього встановлюються до повного погашення платежу, який боржником не здійснено.

Сума боргу, що визначена за повідомленнями-рішеннями № від 10.04.2019 року та № від 07.08.2019 року була предметом дослідження судом у даній справі і ухвалою суду від 08.10.2019 року визнана. До того ж за вказаними повідомленнями строк у 1095 днів не минув.

Пеня є способом забезпечення погашення податкового зобов`язання та визначається у статті 1 ПК України, як сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Розглядаючи грошові вимоги контролюючого органу до боржника, як платника податків, у т.ч. заявлену у розмірі нарахованої на податкове зобов`язання пеню, господарському суду першочергово належить встановити підстави виникнення такого зобов`язання, момент його узгодження з урахуванням результатів оскарження, настання строку сплати, день виникнення податкового боргу, тобто з урахуванням положень статті 129 ПК України достеменно з`ясувати з якого моменту у контролюючого органу виникло право нараховувати пеню платнику податку та чи було таке право реалізовано, відтак, виходячи з цих даних перевірити дотримання спеціальних норм податкового законодавства щодо порядку нарахування пені та строків давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, в тому числі пені за таким зобов`язанням.

Отже, застосуванню до такого податкового боргу (у сумі пені), заявленого як грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство, строку давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу (1095 днів) згідно з пунктом 102.4 статі 102 ПК України та відмові у визнанні таких грошових вимог через безнадійність податкового боргу (підпункт 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України) має передувати з`ясування судом питання чи заявлено до стягнення податковий борг (сума узгодженого податкового зобов`язання та/чи непогашеної пені) протягом строків визначених пунктами 102.1, 102.4 статі 102 ПК України, що є універсальними і граничними для таких правовідносин.

Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5 (далі - Порядок №5).

Відповідно до ст.2 розділу І Порядку №5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу; інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

Згідно ст.3 розділу І Порядку №5 оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі.

Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Згідно з п.п. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Строки нарахування пені Податковим кодексом України передбачені у ст.129, де зазначено, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно п.п. 129.3.3 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).

Перевіривши матеріали заяви контролюючого органу про збільшення кредиторських вимог, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що заявник керуючись положеннями п.129.1 ст. 129 Податкового кодексу України розрахував пеню у загальному розмірі 32241366,84 грн. частково на податкові повідомлення-рішення за якими було проведено судове стягнення і не виконано боржником, тобто за боргом що не може вважатися безнадійним. При цьому, розрахунок проведено за належний період - до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. В іншій частині проведено розрахунок пені за повідомленням-рішеннями контролюючого органу, за якими судове стягнення не провадилось, однак сума боргу за якими визнана судом у даній справі та у період 1095 днів, тобто також не може визнаватись безнадійною.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді заяви ГУ ДПС у Полтавській області невірно встановив обставини справи та прийшов до хибного висновку про відсутність підстав їх задоволення.

Місцевий господарський суд заяву Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про збільшення розміру кредиторських вимог визнав обґрунтованою в частині 5007,98 грн. Проте, слід відзначити, що оскаржувана ухвала не містить жодних посилань, чому саме визнано вимоги на вказану суму, та з чого конкретно складається така сума.

Невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції обставинам справи згідно із ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування ухвали суду від 23.11.2021 року з прийняття нового судового рішення про задоволення заяви Головного управління ДПС у Полтавській області про збільшення кредиторських вимог на суму 32245906,84 грн. у повному обсязі. Вказане свідчить про те, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 273, п.2, ч.1 ст.275, п.1, 3 ст. 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задовольнити

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 23.11.2021 року у справі №917/1178/19 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким заяву Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області №4341/5/16-31-20-06-05 від 25.03.2021 року (вх.№3395 від 29.03.2021 року) про збільшення кредиторських вимог на суму 32245906,84 грн. задовольнити.

Визнати грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ ВП 44057192) в розмірі 32245906,84 грн.

Ліквідатору включити вимоги Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2022 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов