17.08.2022Справа № 910/2704/21
За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Селтон"
пророзподіл судових витрат
у справі№ 910/2704/21
За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Селтон"
доДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "ВП "Атомкомплект"
простягнення 4 845 099,97 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Найденко І.О. - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Селтон" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча Компанія "Енергоатом", відокремлений підрозділ "ВП "Атомкомплект" про стягнення 6 298 225,37 грн, з яких 6 036 000, 00 грн основного боргу, 213 674,40 грн інфляційних втрат та 48 550, 97 грн 3 % річних.
У подальшому розмір позовних вимог було зменшено: позивач просив стягнути з відповідача 4 845 099,97 грн з яких: 4 500 000 грн основного боргу, 276 448,80 грн "інфляційних втрат" та 68 651,17 грн. - 3 % річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2021: позов задоволено частково; закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 100 000 грн; стягнуто з Компанії "Енергоатом" на користь Товариства 4 400 000 грн основного боргу, 276 448,80 грн "інфляційних втрат", 68 651,17 грн - 3 % річних, 72 676,50 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 задоволено заяву Товариства про ухвалення додаткового рішення; стягнуто з Компанії на користь Товариства 7 000 грн витрат на правову допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 у даній справі залишено без змін, а судові витрати за розгляд апеляційної скарги Компанії покладено на останню.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 додаткове рішення господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у даній справі залишено без змін.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.06.2022, касаційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021, якою це рішення залишено без змін, залишено без задоволення, а зазначені рішення та постанову - без змін.

Касаційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021, якою це додаткове рішення залишено без змін, задоволено частково.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021, якою це додаткове рішення залишено без змін, у справі № 910/2704/21 скасовано.

Справу в частині розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Селтон" про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 14.06.2022 року справу № 910/2704/21 передано на розгляд судді Підченку Ю.О.

Суд прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Селтон" до свого провадження та призначив судове засідання.

17.08.2022 до суду від позивача надійшли письмові пояснення.

Безпосередньо в судовому засіданні 17.08.2022 представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про розподіл витрат та надав усні пояснення.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання 17.08.2022 не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доводи представника відповідача, за результатами розгляду заяви та письмових пояснень суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Статтею 316 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вказівки, які містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Судом під час нового розгляду заяви враховуються вказівки, які містяться у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.06.2022 року, зокрема:

- у прийнятті додаткового рішення з даної справи та постанови, якою його залишено без змін, попередні судові інстанції не з`ясували обставини та не дослідили докази щодо саме неминучості витрат позивача в даній справ на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заперечуючи проти задоволення вимог позивача, відповідач посилався у відзиві, зокрема, на таке:

- доказів, які б підтверджували понесені витрати позивач не надав;

- як претензію так і позовну заяву підписано директором позивача, а не адвокатом чи представником;

- дана справа не є справою значної складності та не потребує великих зусиль у формуванні правової позиції, зібранню доказів, проведення експертиз;

- заявник має право на компенсацію витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

За приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (у копіях):

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КВ № 000344,

- договорі про надання правової допомоги № 13/12/18 від 13.12.2018;

- Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Адвокатського бюро "Чорного О.А.";

- платіжне доручення № 4470 від 07.06.2021 на суму 7 000,00 грн;

- рахунок на оплату № 5 від 07.06.2021 на суму 7 000,00 грн;

- Акт приймання-передачі наданих послуг № 05 до договору від 07.06.2021 на загальну суму 7 000,00 грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Відповідно до п. 2.1. договору про надання правової допомоги № 13/12/18 від 13.12.2018, вартість правової допомоги, що надається на підставі даного договору, умови, порядок та строки оплати, з урахуванням обсягу часу і роботи; ступеню складності та новизни правових питань; додаткового відсотку винагороди за реальний виграш справи визначається за домовленістю сторін в акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який є невід`ємною частиною договору.

В акті прийому-передачі від 07.06.2021 наведено наступний опис наданих послуг (виконаних робіт):

- ознайомлення з матеріалами справи - 1 700,00 грн;

- підготовка та формування доказів - 1 800,00 грн;

- складення претензії - 1 500,00 грн;

- складання позовної заяви з додатками, обґрунтованого розрахунку суми боргу, підготовка платіжного доручення про сплату судового збору, а також складання заяви про усунення недоліків, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відповіді на відзив, заяви про збільшення позовних вимог - 2 000,00 грн.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 №910/13071/19.

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Відповідно до положень ч. 6 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

З огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником доведено факт отримання послуг з професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи № 910/2704/21.

Обсяг виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 13/12/18 від 13.12.2018 був неминучим, оскільки зумовлений настанням відповідної події - порушенням прав та законних інтересів позивача відповідачем.

Порушення охоронюваних законом інтересів позивача підтверджено рішенням суду в даній справі від 10.06.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.06.2022.

Всі перелічені в акті приймання-передачі послуги безпосередньо пов`язані з підготовкою звернення до суду із позовом та подальшим розглядом справи № 910/2704/21.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу були фактичними, обґрунтованими та неминучими, а заява про відшкодування таких витрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 126, 236, 244, 316 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Селтон" про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "ВП "Атомкомплект" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Селтон" (04074, місто Київ, вулиця Резервна, будинок 29, ідентифікаційний код 32556556) витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.08.2022 року.

Суддя Ю.О.Підченко