ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"18" серпня 2022 р. Справа № 916/1999/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши матеріали заяви Управління поліції охорони в Одеській області (65046, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 70-А; ел. пошта: ) про видачу судового наказу про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, м. Одеса, вул. Бабеля,2; ел. пошта: ) 32500 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2022 за вх.№2076/22 до суду від Управління поліції охорони в Одеській області надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області 32500 грн заборгованості.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено п.4 ч.3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Так, в обґрунтування вимог заявник послався на те, що боржник має заборгованість з оплати охоронних послуг за червень-липень 2022 на загальну суму, що утворилась у зв`язку із невиконанням укладеного між сторонами договору №ПЦО-1/2991-22 від 17.01.2022.

На підтвердження своїх вимог заявник подав лише договір №ПЦО-1/2991-22 від 17.01.2022 та додатки №№1, 2, 3 до нього.

Між тим, у п.3.2. договору №ПЦО-1/2991-22 від 17.01.2022 сторони погодили, що оплата за цим договором здійснюється замовником на підставі акту наданих послуг, шляхом перерахування замовником грошових коштів у сумі вартості послуг, визначеної в розрахунку, на рахунок виконавця протягом 7 робочих днів.

Отже, обов`язок здійснити оплату у боржника виникає лише після підписання сторонами акту наданих послуг. Натомість, заявник не подав до суду актів наданих послуг за червень-липень 2022, тобто, не довів суду виникнення відповідно до умов п.3.2. договору №ПЦО-1/2991-22 від 17.01.2022 заборгованості за вказаний період, позаяк, із поданих заявником документів не вбачається наявним право вимоги заявника до боржника по договору №ПЦО-1/2991-22 від 17.01.2022 за червень-липень 2022.

Звідси, заявник послався на наявність грошової вимоги до боржника, але доказів на її підтвердження суду не подав, чим порушено приписи п.4 ч.3 ст.150 ГПК України.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (п.1 ч.1, ч.2 ст.152 ГПК України).

Таким чином, у суду наявні підстави для відмови Управлінню поліції охорони в Одеській області у видачі судового наказу.

Керуючись п.1 ч.1 ст.152, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Управлінню поліції охорони в Одеській області (65046, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 70-А; ел. пошта: ) у видачі судового наказу за заявою від 17.08.2022 за вх.№2076/22 про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, м. Одеса, вул. Бабеля,2; ел. пошта: ) 32500 грн заборгованості.

2. Повідомити заявника, що відповідно до ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

3. До уваги заявника, згідно ч.2 ст.151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

4. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили 18.08.2022 та згідно ч.2 ст.254, п.1 ч.1 ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Малярчук