ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1270/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Бурлака А.О.- довіреність від 25.11.2021;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта"

до ОСОБА_1

про стягнення 12208,16 грн.

Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 12208,16 грн, з яких 11903,95 грн основного боргу, 149,42 грн пені, 63,72 грн інфляційних, 27,35 грн 3% річних. Також просить стягнути судові витрати.

Ухвалою від 30.11.2021 позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення виявлених у ній недоліків.

Ухвалою від 16.12.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.01.2022.

Ухвалою від 16.01.2022 відкладено розгляд справи на 15.02.2022.

У судовому засіданні 15.02.202 оголошувалась перерва до 14:30 год. 15.02.2022.

Ухвалою від 15.02.2022 суд відклав розгляд справи на 02.03.2022.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, неприпиняючими повітряними ударами ворога у місті Житомир та в Житомирській області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду та суддів, справи, призначені на 28 лютого, 1-2 березня 2022 року, були зняті Господарським судом Житомирської області з розгляду, також враховуючи перебування судді Вельмакіної Т.М. у відпустці, справа №906/1270/21 в судове засідання 02.03.2022 не вносилась.

Ухвалою від 07.04.2022 господарський суд призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 12.05.2022 о 12:00.

Ухвалою від 12.05.2022, у зв`язку з відсутністю доказів отримання відповідачем ухвали суду від 07.04.2022, якою призначено судове засідання на 12.05.2022, з метою належного повідомлення відповідача про дату та час судового засідання, суд відклав розгляд справи на 23.05.2022.

Ухвалою від 23.05.2022 суд відклав розгляд справи по суті на 15.06.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/1270/21 в судове засідання 15.06.2022 не вносилась.

Ухвалою суду від 21.07.2022 судове засідання було призначено на 10:00 год. 17.08.2022.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

29.06.2022 на адресу суду, з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання" повернулась копія ухвали від 23.05.2022, а 01.08.2022, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" - копія ухвали від 21.07.2022, які направлялися відповідачу.

За вказаного суд враховує, що для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , суд ухвалою від 13.12.2021 звертався до Черняхівської селищної територіальної громади та 16.12.2021 електронною поштою від Черняхівської селищної ради отримав лист №2845 від 16.12.2021, згідно якого адреса відповідача: Житомирська область, Житомирський район, смт. Черняхів, провулок Мельничний, буд.1А.

Саме на вказану адресу суд направляв всю поштову кореспонденцію відповідачу.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що поштова кореспонденція неодноразово направлялась відповідачу за його вірною адресою, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів. При цьому, саме відповідач наділений правом отримувати вчасно адресовану йому поштову кореспонденцію та несе відповідні ризики неналежної реалізації цього права та не повідомлення про зміну свого місцезнаходження, якщо таке має місце.

Крім того, суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ.

Також суд бере до уваги, що матеріали справи містять відзив відповідача (а.с. 179-190, т.1) та клопотання про відкладення розгляду справи від 19.05.2022 (а.с.7, т.1), що також свідчить про обізнаність останнього про розгляд справи в суді.

Також суд враховує, що у випадку неможливості з`явитися в судове засідання особисто, він мав достатньо часу для забезпечення свого представництва в суді, відповідно до правил частини першої статті 58 ГПК України, згідно якої, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Крім того, суд зауважує, що згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Керуючись наведеними приписами процесуального законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи обізнанність відповідача про розгляд даної справи, а також те, що явка останнього у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.04.2019 між Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (орендодавець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Анісімовою Аллою Валеріївною (орендар/відповідач) укладено договір оренди нерухомості №523 (т. 1, а.с. 9-15), за умовами якого орендодавець передає, а орендар бере в строкове платне користування нерухомість, що розташована в Житомирській області Черняхівського району смт. Черняхів на другому поверсі трьохповерхового будинку №4 по вул. Володимирська, загальною площею 258,75 кв.м, для проведення громадської та соціальної роботи.

Факт приймання-передачі майна в оренду підтверджується підписаним сторонами 19.04.2019 актом приймання-передачі нежитлового приміщення (т.1, а.с. 16).

Позивач вказує, що 25.03.2021 направляв відповідачу лист вих. №52-271 з вимогою погасити заборгованість по оплаті за користування приміщенням та з відшкодування витрат на його утримання за період з 01.04.2019 по 31.03.2021 у сумі 9459,45 грн. (т.1, а.с. 19). У вказаному листі зазначено, що в разі невиконання вимоги, заборгованість буде стягнута в судовому порядку та достроково розірвані договірні відносини.

Крім того, позивач зазначає, що 14.09.2021 направляв відповідачу вимогу вих. №52-440 про дострокове припинення договору оренди нерухомості з 01.10.2021, повернення 01.10.2021 орендованого майна, підписання акта приймання-передачі майна та здачі ключів (т.1, а.с. 21-22).

Відповідач залишив вказані вимоги без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що орендар не виконує договірні зобов`язання в частині сплати орендної плати в розмірі 1808,82 грн з грудня 2020 року та відшкодування витрат на утримання орендованого майна в розмірі 10095,13 грн, а також порушується строк проведення розрахунків, внаслідок чого станом на 31.10.2021 за останнім рахується заборгованість у розмірі 11903,95 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач заявив до стягнення з відповідача 149,42 грн пені, 27,35 грн 3% річних, 63,72 грн інфляційних втрат.

Суд встановив, що у позовній заяві вказаний позивачем розмір загальної суми заборгованості є арифметично невірним, позивачем зазначено 12208,16 грн, тоді як вірною є сума 12144,44 грн (1808,82 + 10095,13 + 149,42 + 27,35 + 63,72).

Відповідач згідно з відзивом на позовну заяву від 01.02.2022 проти позову заперечує (т. 1, а.с. 179-188). Зокрема, вважає, що позивач не довів, що частина житлового приміщення загальною площею 258,75 кв.м за адресою: Житомирська область, смт. Черняхів, вул. Володимирська, 4 належить Акціонерному товариству "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта", та те, що останній має право на укладення господарських договорів щодо нерухомого майна, загальна площа якого перевищує 200 кв.м на одне підприємство, установу, організацію. Вказує, що у зв`язку з дією карантину на всій території України з 12.03.2020 до 31.03.2022 та запровадженням посилених протиепідемічних заходів, що стали непереборною силою для Фізичної особи-підприємця Анісімової Алли Валеріївни як орендаря, внаслідок чого вона не змогла використовувати орендоване приміщення та змушена була припинити підприємницьку діяльність. Зазначає, що до розрахунків була включена вартість комунальних послуг, які орендар не отримувала, зокрема, вартість опалення, яке не постачалося до орендованого приміщення, та відшкодування за розподіл газу, хоча будинок, у якому знаходиться орендоване приміщення не підключено до газопостачання. Повідомляє, що в квітні 2020 року зверталася до позивача із заявою, що орендовані приміщення протягом опалювального сезону були холодними.

Позивач у відповіді на відзив від 08.02.2022 вих. №11/23 (т. 1, а.с. 194-197) зазначив, що орендоване приміщення належить Акціонерному товариству "Укрпошта", що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САС №106894 від 22.07.2008. Вказує, що з 01.08.2017 передача в оренду нерухомості, що є власністю Акціонерного товариства "Укрпошта" здійснюється на конкурсних засадах, у тому числі шляхом проведення електронних торгів. Згідно з протоколом електронного аукціону №UA-PS-2019-03-21-000033-2 від 05.04.2019, відповідач визначена переможцем електронного аукціону щодо оренди відповідного приміщення. Відповідач погодилась з умовами даних торгів та в подальшому їх проведення не оскаржувала, аукціон не скасований та не визнаний таким, що пройшов з порушенням чинного законодавства. За результатами проведеного електронного аукціону в подальшому було укладено договір оренди нерухомості №523 від 19.04.2019. Повідомляє, що відповідач не зверталася із заявами про припинення договору оренди у зв`язку із неможливістю здійснювати підприємницьку діяльність та використовувати орендоване приміщення внаслідок запровадження посилених протиепідемічних заходів, а користувалася вказаним приміщенням та здійснювала оплату за його оренду.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Зважаючи на заперечення відповідача стосовно права власності позивача на орендоване майно, судом було встановлено, що на підставі укладеного 19.04.2019 між сторонами договору оренди нерухомості №523 (т. 1, а.с. 9-15) та акту приймання-передачі майна від 19.04.2019 (а.с. 16) Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" передано Фізичній особі-підприємцю Анісімовій Аллі Валеріївні нежитлове приміщення, розміщене за адресою: Житомирська обл., Черняхівський р-н, смт. Черняхів, вул. Володимирська, 4, загальною площею, прийнятою в оренду: 258,75 кв.м.

Відповідно до п.1.1 Статуту Акціонерного товариства "Укрпошта" (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 22.06.2021 №333, Акціонерне товариство "Укрпошта" утворене Міністерством інфраструктури України шляхом реорганізації (перетворення) Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (т. 1, а.с. 62).

За п. 1.3 Статуту Товариство є правонаступником Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (ідентифікаційний код 21560045).

Абзацом 4 пункту 3.7. Статуту визначено, що товариство має у власності майно, що обліковується на його балансі та внесене до його статутного капіталу або набуте ним на законних підставах, здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього статуту.

Товариство володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності товариства та цього статуту (п. 5.3 Статуту).

Згідно зі Свідоцтвом про право власності серії САС №106894 від 22.07.2008, будівля відділення поштового зв`язку за адресою: смт. Черняхів, вул. Леніна, 4, на праві державної власності належить державі Україна в сфері управління Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (т. 1, а.с. 198).

Земельна ділянка, на якій знаходиться вказане нежитлове приміщення перебуває в постійному користуванні Житомирської дирекції центру поштового зв`язку №7 УДППЗ "Укрпошта", що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №071117 від 24.02.2006 (т. 1, а.с. 199), та свідчить про обґрунтованість встановлених судом обставин стосовно того, що позивач є законним орендодавцем по передачі майна в оренду за договором оренди нерухомості №523 від 19.04.2019.

Також згідно з протоколом електронного аукціону №UA-PS-2019-03-21-000033-2 від 05.04.2019, відповідач визначена переможцем електронного аукціону щодо оренди відповідного приміщення (т. 1, а.с. 204). За результатами проведеного електронного аукціону в подальшому було укладено договір оренди нерухомості №523 від 19.04.2019.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем результатів аукціону, його скасування або визнання таким, що пройшов з порушенням чинного законодавства. Крім того, матеріали справи не містять доказів визнання в судовому порядку недійсним чи розірвання договору оренди нерухомості №523 від 19.04.2019.

За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Посилання відповідача на неможливість використання орендованого приміщення та припинення підприємницької діяльності через дію карантину на всій території України з 12.03.2020 до 31.03.2022 та запровадження посилених протиепідемічних заходів, що стали непереборною силою для Фізичної особи-підприємця Анісімової Алли Валеріївни як орендаря, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.01.2021 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Анісімової Алли Валеріївни (т. 1, а.с. 72).

Разом з тим, позивач вказує, що заборгованість за договором в частині сплати орендної плати в розмірі 1808,82 грн виникла з грудня 2020 року, тобто до припинення Анісімовою Аллою Валеріївною підприємницької діяльності та до впровадження карантину на всій території України.

З акту звірки розрахунків за період з 01.04.2019 по 11.11.2021, підписаного зі сторони позивача (т. 1, а.с. 7-8), вбачається, що заборгованість з оплати комунальних послуг виникла у відповідача також до впровадження карантину на всій території України, а саме з 2019 року та продовжувала збільшуватися у 2020 та 2021 роках.

Згідно з п. 11.1 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання його сторонами і діє до 19.04.2022 включно та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 11.4.1 договору оренди останній може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням письмового документу за підписами обох сторін.

Орендар зобов`язаний повернути орендодавцю майно, разом з отриманими пристосуваннями, обладнанням, інвентарем, а також з усіма поліпшеннями, які неможливо відокремити від майна, в належному стані, з урахуванням природного зносу, не пізніше останнього дня строку дії договору. При цьому, сторони підписують акт приймання-передачі майна (п. 2.3 договору).

За п. 6.1.8 договору оренди у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки внаслідок погіршення стану або втрати (повної або часткової) майна з вини орендаря.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача стосовно дострокового припинення договору у зв`язку з неможливістю використання орендованого приміщення та відповідний письмовий документ за підписами обох сторін, що свідчив би про дострокове припинення договору. Також у матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі майна з оренди або будь-який інший документ, що свідчив би про повернення відповідачем позивачу орендованого приміщення.

Крім того, після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Анісімової Алли Валеріївни 29.01.2021, відповідач продовжувала сплачувати орендну плату та витрати на утримання орендованого майна, про що свідчать відповідні платіжні доручення (т. 1, а.с. 228-242), що спростовує твердження відповідача про невикористання орендованого майна.

Відповідно до п. 11.1 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання його сторонами і діє до 19.03.2022 включно та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 11.4.4 договору оренди договір може бути достроково припинений орендодавцем за згодою сторін за умови направлення орендарю письмового повідомлення про дострокове припинення договору не менш ніж за 15 календарних днів до дати припинення в разі, зокрема, порушення строків сплати орендної плати та інших платежів за договором більше ніж на 2 місяці або не сплати їх в повному обсязі.

Сторони погодились, що на їх відносини не поширюються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (п. 12.3 договору).

У матеріалах справи міститься лист позивача, адресований відповідачу, вих. №52-271 від 25.03.2021 з вимогою погасити заборгованість по оплаті за користування приміщенням та з відшкодування витрат на його утримання за період з 01.04.2019 по 31.03.2021 у сумі 9459,45 грн. (т.1, а.с. 19). У вказаному листі зазначено, що в разі невиконання вимоги, заборгованість буде стягнута в судовому порядку та достроково розірвані договірні відносини. Крім того, в матеріалах справи міститься вимога позивача до відповідача від 14.09.2021 вих. №52-440 про дострокове припинення договору оренди нерухомості з 01.10.2021, повернення 01.10.2021 орендованого майна, підписання акта приймання-передачі майна та здачі ключів (т.1, а.с. 21-22).

Разом з тим, позивач не надав до суду доказів надіслання відповідачу листа від 25.03.2021 вих. №52-271 щодо погашення заборгованості, а в якості доказу надіслання вимоги від 14.09.2021 вих. №52-440 про дострокове припинення договору оренди нерухомості надав лише копію фіскального чеку від 15.09.2021 (т. 1, а.с. 20).

Так, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 №270 (зі змінами і доповненнями) передбачено, що розрахунковим документом, який підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п.59, 61 зазначеної Постанови, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разi приймання внутрiшнiх поштових вiдправлень з оголошеною цiннiстю з описом вкладення бланк опису заповнюється вiдправником у двох примiрниках. Працiвник поштового зв`язку повинен перевiрити вiдповiднiсть вкладення опису, розписатися на обох його примiрниках i проставити вiдбиток календарного штемпеля. Один примiрник опису вкладається до поштового вiдправлення, другий видається вiдправниковi. На примiрнику опису, що видається вiдправниковi, працiвник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового вiдправлення.

З вищенаведеного вбачається, що належним доказом відправлення документів є опис вкладень у поштовий конверт та документ, який підтверджує надання поштових послуг, зокрема, касовий чек, розрахункова квитанція тощо.

Однак, позивач вищевказаних документів не надав.

Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту повернення відповідачем орендованого нежитлового приміщення позивачу (акт приймання-передачі тощо).

Про продовження договірних відносин між сторонами свідчить також виставлені позивачем відповідачу рахунки по орендній платі за жовтень 2021 року №29/10 від 31.10.2021 у розмірі 2541,00 грн (т. 1, а.с. 119) та по витратах на утримання орендованого майна за жовтень 2021 року №1113 від 31.10.2021 (т. 1, а.с. 157), а також сплата відповідачем 11.11.2021 орендної плати за жовтень 2021 року у розмірі 2541,00 грн, що вбачається з акту звірки розрахунків за період з 01.04.2019 по 11.11.2021, підписаного зі сторони позивача (т. 2, а.с. 12-13), та сплата відповідачем 11.11.2021 за електроенергію за жовтень 2021 у розмірі 9,00 грн, що вбачається з акту звірки розрахунків за період з 01.04.2019 по 11.11.2021, підписаного зі сторони позивача (т. 1, а.с. 7-8).

Отже, судом не встановлено визначених законодавством підстав припинення дії договору оренди, а також факту повернення орендованого майна.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять, які б спростовували те, що договір оренди нерухомості №523 від 19.04.2019 на час звернення з позовом до суду продовжував свою дію на підставі п. 11.1 договору оренди.

Представник позивача також під час розгляду справи підтвердила, що дію договору на підставі доданих листів не було припинено.

Судом встановлено, що договір оренди нерухомості №523 від 19.04.2019 укладено з відповідачем, як з фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2018 здійснено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Анісімової Алли Валеріївни, а 29.01.2021 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності останньої (т. 1, а.с. 72).

Відповідно до п. 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Враховуючи наведене, оскільки спірні правовідносини пов`язані з підприємницькою діяльністю фізичної особи - підприємця Анісімової Алли Валеріївни, то даний спір належить до юрисдикції господарського суду.

Крім того, суд звертає увагу, що у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18).

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст.286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За п. 3.1.2 договору оренди, починаючи з 19.06.2019 плата за користування майном становить: 3500 грн за орендовану площу 258,75 кв.м без ПДВ за місяць. Орендар додатково відшкодовує витрати на утримання орендованого майна згідно діючих тарифів (на дату формування рахунку) та на підставі виставлених орендодавцем рахунків (додаток 2).

Орендна плата, зазначена в цьому пункті включає в себе плату за користування земельною ділянкою (плату за землю, земельний податок тощо), яку має сплачувати орендодавець, в розмірі, необхідному для забезпечення належного користування орендаря майном. Додатково до орендної плати нараховується ПДВ за ставкою 20%.

18.03.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №2, якою сторони домовились внести зміни до договору оренди шляхом доповнення Розділу 3 "Умови розрахунку" п. 3.1 пп. 3.1.4, за умовами якого з 18.03.2020 по дату закінчення (завершення) карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами та доповненнями) плата за користування майном встановлюється у розмірі 1750,00 грн без ПДВ за загальну орендовану площу 258,75 кв.м на місяць і підлягає сплаті орендарем в порядку та строки, визначені договором. Додатково до орендної плати нараховується ПДВ за ставкою 20%. Загальний розмір плати за користування майном за повний місяць становить 2100,00 грн з ПДВ за загальну орендовану площу 258,75 кв.м на місяць (т. 1, а.с. 18).

Починаючи з 19.04.2020, кожного року оренди, ставки плати за користування майном, автоматично збільшуються на 10% від ставок, що діяли за попередній рік оренди. При цьому сторони погодилися, що така зміна ставок плати за користування майном та розміру орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього договору (п. 3.2 договору).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з актом звірки розрахунків за період з 01.04.2019 по 11.11.2021, підписаного зі сторони позивача (т. 2, а.с. 12-13), рахунками на оплату оренди (т. 1, а.с. 113-177) та платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 208-242):

- за 2019 рік нарахована відповідачу орендна плата у розмірі 27501,11 грн, фактично сплачена орендна плата становить 29400,00 грн, тобто переплата склала 1898,89 грн;

- за 2020 рік підлягала сплаті відповідачем орендна плата у розмірі 31695,71 грн, фактично сплачена орендна плата становить 27960,00 грн, тобто заборгованість склала 3735,71 грн;

- за 2021 рік підлягала сплаті відповідачем орендна плата у розмірі 24578,40 грн, фактично сплачена орендна плата становить 24606,40 грн, тобто переплата склала 28,00 грн.

Тобто, за грудень 2020 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 1836,82 грн, у 2021 році вказана заборгованість була частково погашена на суму 28,00 грн та станом на дату звернення позивача до суду становила 1808,82 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заявив до стягнення з відповідача орендну плату за грудень 2020 року у розмірі 1808,82 грн. Часткова сплата відповідачем орендної плати підтверджується платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 208-242). Зарахування позивачем часткової сплати орендної плати за вказаний місяць вбачається з акту звірки розрахунків за період з 01.04.2019 по 11.11.2021, підписаного зі сторони позивача.

Суд встановив, що орендна плата позивачем за грудень 2020 року нарахована у відповідності до умов п. 3.2 договору, виходячи з орендної плати 2100,00 грн, яку сторони обумовили додатковою угодою №2 від 18.03.2020.

Відповідно до п. 3.6 договору, орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором.

Враховуючи викладене, строк виконання зобов`язання відповідача зі сплати орендної плати за грудень 2020 року у розмірі 1808,82 грн. є таким, що настав 21.01.2021.

У матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вказаної заборгованості.

Оскільки, станом на час розгляду справи в суді, відповідач не розрахувався за оренду приміщення за договором за грудень 2020 року на суму 1808,82 грн, позовні вимоги в цій частині стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимог позивача з основного боргу у розмірі 10095,13 грн витрат на утримання орендованого майна суд враховує наступне.

Згідно з п. 3.1.3 договору орендар додатково відшкодовує витрати на утримання орендованого майна (електро-, теплопостачання, витрати на експлуатацію й обслуговування будівлі, вивіз сміття, прибирання території) згідно діючих тарифів та на підставі виставлених орендодавцем окремих рахунків, за умови фактичного надання відповідних послуг орендарю.

За розрахунком орендної плати за використання нерухомості (додаток 2 до договору) орендар відшкодовує та оплачує окремо згідно показників лічильника по окремому рахунку орендодавця послуги електропостачання, відповідно займаній площі по окремому рахунку - послуги теплопостачання, а також по окремим рахункам орендодавця - за користування водою та каналізацією, витрати на експлуатацію й обслуговування будівлі, вивіз сміття, прибирання території (т. 1, а.с. 17).

Щомісячно не пізніше 7 числа місяця, наступного за звітним, орендодавець надає орендарю акт про надані послуги, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за звітний місяць. Орендар зобов`язаний підписати акт про надані послуги та повернути його орендодавцю не пізніше 10 числа поточного місяця (п. 3.5 договору).

Згідно з усними поясненнями представника позивача, акти про надані послуги на підставі п. 3.5 договору оренди, якими підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за звітний місяць, позивачем не оформлялися.

Як свідчать матеріали справи, позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату витрат на утримання орендованого майна з 05.09.2019 по 31.10.2021 (т. 1, а.с. 140-177), а відповідач за вказаний період частково оплачував витрати на утримання орендованого майна, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 208-242).

Згідно з актом звірки розрахунків за період з 01.04.2019 по 11.11.2021, підписаного зі сторони позивача (т. 1, а.с. 8-9), рахунками на оплату оренди (т. 1, а.с. 113-177) та платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 208-242):

- за 2019 рік нараховано відповідачу витрат на утримання орендованого майна у розмірі 1060,19 грн, фактично сплачена сума витрат становить 727,00 грн, тобто заборгованість склала 333,19 грн;

- за 2020 рік нараховано відповідачу витрат на утримання орендованого майна у розмірі 8810,97 грн, фактично сплачена сума витрат становить 6116,34 грн, тобто заборгованість склала 2694,63 грн;

- за 2021 рік нараховано відповідачу витрат на утримання орендованого майна у розмірі 14657,90 грн, фактично сплачена сума витрат становить 7590,59 грн, тобто заборгованість склала 7067,31 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на утримання орендованого майна у розмірі 10095,13 грн. Часткова сплата відповідачем витрат на утримання орендованого майна підтверджується платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 208-242).

Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву від 01.02.2022 зсилається на те, що до розрахунків була включена вартість комунальних послуг, які орендар не отримувала, зокрема, вартість опалення, яке не постачалося до орендованого приміщення, та відшкодування за розподіл газу, хоча будинок, у якому знаходиться орендоване приміщення не підключено до газопостачання. Повідомляє, що в квітні 2020 року зверталася до позивача із заявою, що орендовані приміщення протягом опалювального сезону були холодними.

Суд не враховує зсилання відповідача на те, що орендар не отримувала послуг з опалення, оскільки не зазначено конкретний період відсутності постачання опалення у орендованому приміщенні, а матеріалами справи підтверджується часткова оплата відповідачем рахунків за опалення згідно з платіжними дорученнями №2277225SB від 03.07.2020, №@2PL668617 від 27.01.2021, №@2PL309634 від 10.06.2021 (т. 1, а.с. 215, 227, 241).

Зі змісту листа позивача від 26.05.2020 вих. №52-162 вбачається лише, що відповідач зверталася з листом щодо перерахунку плати за опалення в орендованому приміщенні з 12 по 31 березня 2020 року (т. 1, а.с. 189-190). У вказаному листі, зокрема, повідомляється, що теплова енергія до приміщень ПАТ "Укртелеком" та АТ "Укрпошта" до орендованого приміщення подається з власної котельні ПАТ "Укртелеком". За її утримання та функціонування, технічне обслуговування газових мереж та опалення, оплату комунальних послуг, АТ "Укрпошта" відшкодовує витрати пропорційно до займаної площі відповідно до розрахунку та виставленого рахунку, в т.ч. і за орендовану відповідачем площу.

Відповідач не надав до суду належних доказів відсутності опалення в орендованому приміщенні та не конкретизував, у який саме період останнє було відсутнє.

Однак, суд встановив, що позивач до рахунків №810 від 31.05.2021, №883 від 31.07.2021, №1003 від 31.08.2021, №1045 від 30.09.2021, №1113 від 31.10.2021 включив відшкодування за розподіл газу з посиланням на договір №523, відповідно, за травень, червень, липень, серпень, вересень 2021 року (т. 1, а.с. 148, 152, 153, 156, 157).

Проте, п. 3.1.3 договору та розрахунком орендної плати за використання нерухомості (додаток 2 до договору) не передбачено відшкодування відповідачем позивачу витрат за розподіл газу.

Таким чином, нарахування позивачем відповідачу оплати за розподіл газу суперечить умовам укладеного договору.

Крім того, позивач не надав суду доказів на підтвердження понесених витрат на утримання орендованого майна у розмірі 10095,13 грн та доказів надіслання відповідачу рахунків за відповідні витрати.

Також, всупереч умовам п. 3.5 договору оренди, позивач не надав відповідачу акти про надані послуги, якими підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за звітний місяць.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позовних вимог в частині основного боргу у розмірі 10095,13 грн витрат на утримання орендованого майна, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 193 ГК України, визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктом 8.2 договору оренди передбачено, що у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Враховуючи визначений сторонами у договорі період нарахування пені - "за весь час прострочення", тобто порушення, суд враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, які наведеноу постанові від 10 вересня 2020 року у справі N 916/1777/19, про те, що відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи N 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи N 916/804/17.

Згідно з пунктом 7.6 Договору неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим договором нараховуються протягом у с ь о г о періоду порушення.

Таким чином, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за період прострочення грошового зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, є помилковим і таким, що не узгоджується з висновками щодо застосування норм права (статті 231, частини шостої статті 232 Господарського кодексу України), викладених у наведених постановах Верховного Суду України та Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, нарахування пені за період з дня виникнення боргу і до повного його погашення є правомірним, оскільки погоджено сторонами у договорі.

Так, позивач заявив до стягнення з відповідача 149,42 грн пені за період з 21.06.2021 по 20.12.2021 (розрахунок - т. 1, а.с. 4), а саме:

- за травень 2021 з 21.06.2021 по 20.07.2021 на суму боргу 1837,00 грн у розмірі 22,65 грн;

- за червень 2021 з 21.07.2021 по 20.08.2021 на суму боргу 1828,00 грн у розмірі 24,84 грн;

- за липень 2021 з 21.08.2021 по 20.09.2021 на суму боргу 1819,00 грн у розмірі 25,27 грн;

- за серпень 2021 з 21.09.2021 по 20.10.2021 на суму боргу 1808,82 грн у розмірі 25,27 грн;

- за вересень 2021 з 21.10.2021 по 20.11.2021 на суму боргу 1808,82 грн у розмірі 26,12 грн;

- за жовтень 2021 з 21.11.2021 по 20.12.2021 на суму боргу 1808,82 грн у розмірі 25,27 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив, що позивач при його здійсненні за період з 21.06.2021 по 20.07.2021 невірно вказав суму заборгованості - 1837,00 грн замість 1836,82 грн. Крім того, позивач згідно з розрахунком вказав про нарахування пені за місяці (травень-жовтень 2021), за які відповідачем орендна плата була фактично сплачена, а нарахування здійснив на суму боргу, яка виникла за грудень 2020 року та зменшувалася з липня 2021 року, у зв`язку із зарахуванням надлишково сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості за грудень 2020 року.

З урахуванням наведеного, суд здійснив перерахунок пені та встановив, що обґрунтовано заявлена її сума складає 128,22 грн, а саме:

- з 21.06.2021 по 11.07.2021 на суму боргу 1836,82 грн у розмірі 15,85 грн;

- з 12.07.2021 по 25.08.2021 на суму боргу 1827,82 грн у розмірі 35,51 грн;

- з 26.08.2021 по 14.09.2021 на суму боргу 1818,82 грн у розмірі 16,20 грн;

- з 15.09.2021 по 25.11.2021 на суму боргу 1808,82 грн у розмірі 60,66 грн.

У стягненні 21,20 грн пені слід відмовити, тому що у цій частині позовні вимоги є безпідставними.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 27,35 грн 3% річних за період з 21.06.2021 по 20.12.2021 (розрахунок - т. 1, а.с. 6), а саме:

- за травень 2021 з 21.06.2021 по 20.07.2021 на суму боргу 1837,00 грн у розмірі 4,53 грн;

- за червень 2021 з 21.07.2021 по 20.08.2021 на суму боргу 1828,00 грн у розмірі 4,66 грн;

- за липень 2021 з 21.08.2021 по 20.09.2021 на суму боргу 1819,00 грн у розмірі 4,63 грн;

- за серпень 2021 з 21.09.2021 по 20.10.2021 на суму боргу 1808,82 грн у розмірі 4,46 грн;

- за вересень 2021 з 21.10.2021 по 20.11.2021 на суму боргу 1808,82 грн у розмірі 4,61 грн;

- за жовтень 2021 з 21.11.2021 по 20.12.2021 на суму боргу 1808,82 грн у розмірі 4,46 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив, що позивач при його здійсненні за період з 21.06.2021 по 20.07.2021 невірно вказав суму заборгованості - 1837,00 грн замість 1836,82 грн. Крім того, позивач згідно з розрахунком вказав про нарахування 3% річних за місяці (травень-жовтень 2021), за які відповідачем орендна плата була фактично сплачена, а нарахування здійснив на суму боргу, яка виникла за грудень 2020 року та зменшувалася з липня 2021 року у зв`язку із зарахуванням надлишково сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості за грудень 2020 року.

Також позивач безпідставно заявив до стягнення 3% річних, які нараховані за період з 26.11.2021 по 20.12.2021, оскільки на момент звернення до суду з даним позовом (25.11.2021), спір в частині цих вимог ще не виник.

З урахуванням наведеного, суд здійснив перерахунок 3% річних та встановив, що обґрунтовано заявлена їх сума складає 23,68 грн, а саме:

- з 21.06.2021 по 11.07.2021 на суму боргу 1836,82 грн у розмірі 3,17 грн;

- з 12.07.2021 по 25.08.2021 на суму боргу 1827,82 грн у розмірі 6,76 грн;

- з 26.08.2021 по 14.09.2021 на суму боргу 1818,82 грн у розмірі 2,99 грн;

- з 15.09.2021 по 25.11.2021 на суму боргу 1808,82 грн у розмірі 10,76 грн.

У стягненні 3,67 грн 3% річних слід відмовити, тому що у цій частині позовні вимоги є безпідставними.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 63,72 грн інфляційних втрат за період з травня 2021 року по жовтень 2021 року (розрахунок - т. 1, а.с. 5).

Перевіривши, здійснений позивачем розрахунок інфляційних, з урахуванням того, що станом на 01.05.2021 дійсно існувала заборгованість по орендній платі в сумі 1836,82 грн, заявлена сума інфляційних не перевищує їх обґрунтований розмір, тому вимога про стягнення 63,72 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Розрахунки здійснено за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Згідно з частинами 1 та 6 статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єкти господарювання, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

За змістом частини 4 статті 64 ГК України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Згідно ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Отже, обсяг повноважень відособленого підрозділу юридичної особи на здійснення у господарському суді повноважень сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Так, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом (код ЄДРПОУ) 22046132 значиться відокремлений підрозділ - Житомирська дирекція акціонерного товариства "Укрпошта" (т. 1, а.с. 63-67).

Положенням про Житомирську дирекцію акціонерного товариства "Укрпошта", яке затверджене наказом генерального директора АТ "Укрпошта" №1176 від 05.12.2019, визначено порядок створення, діяльності та припинення діяльності філії АТ "Укрпошта" - Житомирська дирекція акціонерного товариства "Укрпошта" (т. 1, а.с. 48-62).

Відповідно до п. 2.3.46 Положення на філію покладаються функції, зокрема, як операції з нерухомим майном, у тому числі надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна (пп. 2.3.46).

Згідно п. 2.6.1, 2.6.3, 2.6.18 Положення філія відповідно до законодавства України та в межах компетенції має право представляти і захищати в порядку, передбаченому законодавством України, інтереси товариства в усіх підприємствах, установах та організаціях, тощо в межах наданих повноважень; укладати від імені товариства договори, в межах наданих повноважень, визначених довіреністю, відповідно до законодавства України; на підставі довіреності забезпечувати здійснення претензійно-позовної роботи, представляти інтереси товариства в судах, з усіма правами, наданими законодавством позивачу, відповідачу та третій особі.

Відповідно до п. 3.2 Положення філія має право від імені товариства користуватись та розпоряджатись власником майном товариства (придбавати, передавати в оренду, відчужувати тощо) відповідно до законодавства України, цього положення, та порядку, встановленому в товаристві.

Суд відзначає, що коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

З огляду на викладене, задоволені у даній справі позовні вимоги підлягають стягненню на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта".

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню у розмірі 1808,82 грн основного боргу, 128,22 грн пені, 23,68 грн 3% річних, 63,72 грн інфляційних втрат. У стягненні 10095,13 грн основного боргу, 21,20 грн пені, 3,67 грн 3% річних суд відмовляє.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ід. код 21560045) в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (10001, м. Житомир, вул. Вітрука, 1, ід. код 22046132):

- 1808,82 грн основного боргу;

- 128,22 грн пені;

- 23,68 грн 3% річних;

- 63,72 грн інфляційних втрат;

- 378,40 грн судового збору.

3. У стягненні 10095,13 грн основного боргу, 21,20 грн пені, 3,67 грн 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.08.22

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) + www.ukrposhta.ua ; ;

3 - відповідачу (рек.).