УХВАЛА

м. Київ

11.08.2022Справа № 910/7100/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши матеріали за позовом керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернігів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" про стягнення 1 344 368,77 грн,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міністерство) та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернігів (далі - Відділ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" (далі - Товариство) про стягнення 1 344 368,77 грн заборгованості за договорами: про відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, від 15 березня 2021 року № 213, від 18 березня 2021 року № 16 про відшкодування вартості електричної енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, від 18 березня 2021 року № 4/21 про відшкодування вартості водопостачання та водовідведення, спожитих в процесі надання послуг з харчування.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 1 лютого 2021 року між Відділом та Товариством укладено три договори позички нерухомого майна, необхідного для організації харчування особового складу Збройних сил України, №№ 2/КЕВ/2021, 4/КЕВ/2021, 5/КЕВ/2021.

Відповідно до пунктів 1.1. договорів: від 15 березня 2021 року № 213, від 18 березня 2021 року № 16, від 18 березня 2021 року № 4/21, - вбачається, що дані правочини укладені на підставі договорів про передачу відповідачу нерухомого майна.

Частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено що спори, які виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Предметом позову в цій позовній заяві є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договорами, укладеними з метою забезпечення постачання комунальних послуг за місцем знаходження переданого відповідачу нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, відповідно до правил виключної підсудності.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1998/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 дійшла висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини 3 статті 30 ГПК України.

Велика Палата Верховного Суду в цій постанові дійшла висновку про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині 3 статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

З матеріалів справи вбачається, що об`єкти нерухомого майна, в яких були спожиті неоплачені комунальні послуги, знаходиться у місті Чернігові та Чернігівській області, тож вирішення цього спору віднесено до територіальної юрисдикції Господарського суду Чернігівської області.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Також суд зазначає, що розпорядженням Верховного Суду від 22 квітня 2022 року № 25/0/9-22 "Про відновлення територіальної підсудності судових справ господарських судів Сумської та Чернігівської областей" відновлено територіальну підсудність Господарського суду Чернігівської області.

Оскільки дана позовна заява не підсудна Господарському суду міста Києва, остання разом із доданими до неї документами підлягає передачі за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду Чернігівської області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 30, 31, 233, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернігів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" про стягнення 1 344 368,77 грн з доданими до неї матеріалами передати за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області (14000, місто Чернігів, проспект Миру, будинок 20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 11 серпня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко