ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/950/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши заяву (вх. ГСОО №2-691/22) про забезпечення позову, подану у справі №916/950/22

за позовом: заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) в інтересах держави в особі: 1) Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, ); 2) Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83 ); 3) Державного підприємства «ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПО ПЛЕМІННІЙ СПРАВІ В ТВАРИННИЦТВІ» (67806. Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард, вул. Ангарська, 1, );

до відповідача: Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (68450, Одеська обл., Болградський р-н, с. Павлівка, пров. Театральний, 2, );

про визнання незаконним та скасування окремих пунктів рішення, скасування державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, зобов`язання повернути земельні ділянки у власність держави.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №988/22 від 26.05.2022) в інтересах держави в особі ФДМУ, ГУ Держгеокадастру в Одеській області та ДП «ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПО ПЛЕМІННІЙ СПРАВІ В ТВАРИННИЦТВІ» до відповідача Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, в якій просить суд:

1) Визнати незаконним та скасувати п. 2 рішення Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області від 05.10.2021 за №208-VIII «Щодо врегулювання питання подальшого використання окремих земельних ділянок на території Павлівської сільської територіальної громади».

2) Визнати незаконним та скасувати п. 3 рішення Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області від 05.10.2021 за №208-VIII «Щодо врегулювання питання подальшого використання окремих земельних ділянок на територій Павлівської сільської територіальної громади».

3) Визнати незаконним та скасувати п. 4 рішення Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області від 05.10.2021 за №208-VIII «Щодо врегулювання питання подальшого використання окремих земельних ділянок на території Павлівської сільської територіальної громади».

4) Визнати незаконним та скасувати п. 5 рішення Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області від 05.10.2021 за №208-VIII «Щодо врегулювання питання подальшого використання окремих земельних ділянок на території Павлівської сільської територіальної громади».

5) Скасувати рішення державного реєстратора Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області Бузаджи А.В. від 08.10.2021 за №60856402 про реєстрацію за Павлівською сільською радою Арцизького району Одеської області права комунальної власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0001 площею 693,8848 га (рнонм 204).

6) Скасувати рішення державного реєстратора Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області Бузаджи А.В. від 08.10.2021 за №60855774 про реєстрацію за Павлівською сільською радою Арцизького району Одеської області права комунальної власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0013 площею 31,3265 га (рнонм 204).

7) Скасувати рішення державного реєстратора Павлівської сільської ради Арйизького району Одеської області Бузаджи А.В. від 08.10.2021 за №60856230 про реєстрацію за Павлівською сільською радою Арцизького району Одеської області права комунальної власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0014 площею 313,2355 га (рнонм 204).

8) Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності від 06.10.2021 за №44394170 з одночасним припиненням права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0001 (рнонм 204) за Павлівською сільською радою Болградського району Одеської області ().

9) Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності від 06.10.2021 за №44393548 з одночасним припиненням права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0013 (рнонм 204) за Павлівською сільською радою Болградського району Одеської області ().

10) Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності від 06.10.2021 за №44393977 з одночасним припиненням права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0014 (рнонм 204) за Павлівською сільською радою Болградського району Одеської області ().

11) Зобов`язати Павлівську сільську раду Болградського району Одеської області () повернути у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області () та постійне користування ДП «ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПО ПЛЕМІННІЙ СПРАВІ В ТВАРИННИЦТВІ» () земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:0001, :01:002:0013, :01:002:0014, розташовані на території Павлівської та Долинівської сільських рад Болградського району Одеської області.

12) Стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Павлівська сільська рада, в порушення вимог законодавства, із перевищенням повноважень прийняла рішення про вилучення із державної власності та фактичного користування ДП «ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПО ПЛЕМІННІЙ СПРАВІ В ТВАРИННИЦТВІ» земельних ділянок сільськогосподарського призначення загального площею 1038,4468 га, про державну реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки, розпорядником яких за законодавством може бути виключно держава в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, а також незаконно розпорядилася цими земельними ділянками шляхом поділу та прийняття рішення про внесення їх до переліку ділянок для надання у приватну власність та в оренду, внаслідок чого із державної власності та постійного користування ДП «ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПО ПЛЕМІННІЙ СПРАВІ В ТВАРИННИЦТВІ» незаконно вибули земельні ділянки сільськогосподарського загальною площею 1038,4468 га.

Разом із позовною заявою прокурором було подано до суду заяву (вх. ГСОО №2-369/22) про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.05.2022 було задоволено заяву (вх. ГСОО №2-369/22) заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову, накладено арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:0001 площею 693,8848 га (рнонм 204), :01:002:0013 площею 31,3265 га (рнонм 204), 51204821р0:01:002:0014 площею 313,2355 га (рнонм 204), розташовані на території Болградського району Одеської області та заборонено Павлівській сільській раді Болградського району Одеської області, а також іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельних ділянок із кадастровими номерами :01:001:0001 площею 693,8848 га, :01:002:0013 площею 31,3265 га, :01:002:0014 площею 313,2355 га, розташованих на території Павлівської та Долинівської сільських рад Болградського району Одеської області.

Ухвалою суду від 31.05.2022 було відкрито провадження у справі №916/950/22 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 09.06.2022 було зупинено провадження у справі №916/950/22 до перегляду ухвали Господарського суду Одеської області від 30.05.2022 у справі №916/950/22 про вжиття заходів забезпечення позову в порядку апеляційного провадження.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 було задоволено апеляційну скаргу Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.05.2022 року у справі №916/950/22, скасовано хвалу Господарського суду Одеської області від 30.05.2022 року у справі №916/950/22 та відмовлено у задоволенні заяви Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову.

Приймаючи зазначену постанову, апеляційний суд виходив з того, що прокурором не надано належних та вірогідних доказів у справі саме на момент розгляду його заяви, а намагання прокурора та інших учасників справи надати такі докази в суді апеляційної інстанції не може бути взято до уваги колегією суддів, оскільки суд апеляційної інстанції не розглядав надані документи з мотивів, що зазначені вище. Водночас колегія суддів зауважила, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.08.2022 було поновлено провадження у справі №916/950/22 та призначено підготовче засідання на 21.09.2022 о 14:00.

18.08.2022 судом отримано від Заступник керівника Одеської обласної прокуратури заяву (вх. №2-691/22) про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вдруге накласти арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:0001 площею 693,8848 га (рнонм 204), :01:002:0013 площею 31,3265 га (рнонм 204), :01:002:0014 площею 313,2355 га (рнонм 204), розташовані на території Болградського району Одеської області та заборонити Павлівській сільській раді Болградського району Одеської області, а також іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельних ділянок із кадастровими номерами :01:001:0001 площею 693,8848 га, :01:002:0013 площею 31,3265 га, :01:002:0014 площею 313,2355 га, розташованих на території Павлівської та Долинівської сільських рад Белградського району Одеської області.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, прокурор посилається фактично на ті ж самі обставини, що і були предметом розгляду під час попередньої заяви про забезпечення позову.

22.08.2022 судом отримано від Павлівської сільської ради заперечення (вх. №16921/22) на заяву про забезпечення позову, в якій відповідач зазначив, що прокурор не надає ніяких доказів, які б свідчили про поділ спірних земельних ділянок, а також у додатках до позовної заяви прокурором було додано лист відповідача №441/02-09 від 20.05.2022, в якому Павлівська сільська рада повідомила, що поділ земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0001 не проводився. Крім того, відповідач зазначає, що заява прокуратури не містять обґрунтувань щодо кожного застосованого заходу забезпечення позову (арешт та заборона вчиняти дії). Також, у заяві заборона вчиняти певні дії стосується прав інших фізичних осіб та юридичних осіб, які не є сторонами у справі, по-перше, коло цих осіб не конкретизоване, по-друге, арешт та заборона вчиняти певні дії не має права чіпати законні права та інтереси осіб, які не є учасниками справи. Крім того, як вказує позивач, помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. На думку відповідача, Павлівська сільська рада є власником земельних ділянок на які прокурор бажає накласти арешт, вказане право зареєстровано в Єдиному державному реєстрі прав власності. Відповідно Павлівська сільська рада вправі розпоряджатися вказаними земельними ділянками в рамках діючого законодавства. За твердженням відповідача, якщо допустити, що відповідач надав у користування третім особам спірні земельні ділянки у користування, то набувач земельних ділянок є добросовісним набувачем, оскільки діяв відповідно до презумпції правомірності дій державних органів, незважаючи на остаточне рішення суду у цій справі, і на сьогодні цей добросовісний набувач прав на земельні ділянки може користуватися цими земельними ділянками законно і суд не вправі обмежувати його права.

Розглянувши заяву (вх. ГСОО №2-691/22) про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку таких висновків:

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, прокурор посилається на те, що відповідачем було прийнято оскаржуване рішення, яким позбавлено державу права власності на спірні земельні ділянки та позбавлено державне підприємство права постійно користування такими земельними ділянками, крім того, за твердженням прокурора, відповідачем неправомірно здійснено поділ однієї із спірних земельних ділянок з метою відчуження однієї та передачу в оренду іншої частини земельної ділянки, в зв`язку з чим, прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування окремих пунктів рішення, скасування державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, зобов`язання повернути земельні ділянки у власність держави. Отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру та вимога майнового характеру щодо повернення земельних ділянок у державну власність.

Оскільки прокурор звернувся до суду з позовними вимогами як немайнового та і майнового характеру, то в даному випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду та достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі нерухоме майно), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Водночас, суд звертає увагу, що по даній справі прокурором вже подавалася, раніше, схожа (подібна) заява про забезпечення позовом, яка була задоволена судом першої інстанції, але результаті перегляду в апеляційному порядку, судова колегія апеляційного суду дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з підстав відсутності у матеріалах справи належних доказів для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельні ділянки. При цьому апеляційний суд дійшов висновку, що посилання прокурора на наявність чинного рішення ради і кримінального провадження при відсутності судових рішень та вироку суду з цього приводу не може вважатися доказом того, що рішення суду, яке буде прийнято по даній справі неможливо буде виконано без застосування визначених заявником заходів забезпечення.

Звертаючись повторно із заявою про забезпечення позову із аналогічними вимогами, прокурор зазначив, що до Одеської обласної прокуратури надійшла інформація про те, що Павлівська сільська рада передала спірні земельні ділянки у користування третім особам без реєстрації права користування такими земельними ділянками, в підтвердження чого прокурором надано копії матеріалів кримінального провадження, зокрема копію договору оренди однієї із спірних ділянок.

Між тим, розглянувши подані прокурором докази, суд зауважує, що копії матеріалів кримінального провадження не можуть вважатися належними та допустимими доказами, з огляду на сумнівність їх достовірності, яка не встановлена вироком або судовим рішенням у кримінальному провадженні, в якому такі матеріали перебувають, як вже зазначав суд апеляційної інстанції.

При цьому, надана копія договору оренди від 11.05.2022, за яким Павлівська сільська рада нібито передала спірну земельну ділянку ФГ «Джондір-Б», також не може бути прийнята до уваги, як належний доказ, оскільки така копія не містить підписів уповноважених представників сторін даного договору, про що також зазначено і самим заявником.

Отже, враховуючи, що згідно із положеннями цивільного законодавства, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та у разі письмової форми договору, він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (в тому числі електронним підписом), суд не приймає такий доказ до уваги, з огляду на недоведеність прокуратурою укладення та дійсності зазначеного договору.

Разом з тим, суд зауважує, що посилання прокурора на наявність у прокуратури інформації про передачу спірних земельних ділянок у користування третім особам не підтверджується жодним належним та допустимим доказом.

Частиною 1 статті 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, дослідивши надані до заяви (вх. ГСОО №2-691/22) про забезпечення позову докази, суд встановив, що до даної заяви не додано нових доказів у порівнянні з заявою (вх. ГСОО №2-369/22) про забезпечення позову, у зв`язку із чим з урахуванням наданої судом оцінки попередній заяві та викладеної позиції апеляційної інстанції, суд доходить висновку, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами обставин, на підставі яких можливо задовольнити дану заяву.

При цьому суд звертає увагу, що наразі у провадженні Верховного Суду перебуває на розгляді касаційна скарга Заступник керівника Одеської обласної прокуратури у даній справі №916/950/22 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2022, в зв`язку із чим, на думку суду, розгляд аналогічних підстав для забезпечення позову не сприятиме оптимізації судового процесу у даній справі.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви (вх. ГСОО №2-691/22) заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірні земельні ділянки та заборони вчиняти певні дії щодо таких земельних ділянок.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову (вх.№2-691/22 від 18.08.2022) у справі №916/950/22.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська