ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2022 року м.Дніпро Справа № 904/1731/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від Дніпровської міської ради: Дерило В.Г., витяг з ЄДР №б/н від 10.12.2020 р., представник;

інші учасники процесу не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2022 року про відмову у забезпеченні позову

у справі №904/1731/22

за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт"

про зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації прав.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" із позовом, в якому просив:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" повернути земельну ділянку площею 140 кв. м, розташовану на вулиці Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б у м. Дніпро, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд;

- скасувати державну реєстрацію прав на багатофункціональну будівлю, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б, загальною площею 132 кв. м за Товариством з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" № 34936184 від 27.12.2019, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

Разом з позовною заявою прокурором подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: на багатофункціональну будівлю, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б, загальною площею 132 кв. м, відомості щодо якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо багатофункціональної будівлі, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б, загальною площею 132 кв. м, відомості щодо якого внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

Обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову прокурор посилався на існуючу загрозу утруднення або взагалі неможливість виконання рішення суду тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом своїх прав, що став предметом спору. Так, предметом позову є повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації прав на багатофункціональну будівлю, власником якої (на час звернення прокурора до суду) є Товариство з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2022 року у справі №904/1731/22 в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2022 року у справі №904/1731/22 та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне з`ясування обставин справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що господарський суд першої інстанції не надав оцінку обґрунтованості доводів прокурора щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Апелянт вважає, що у разі задоволення позову та одночасної зміни власника, під час розгляду справи в суді, виконання такого рішення суду буде неможливим, що в свою чергу, може призвести до необхідності подання нового позову до наступного власника та виникненню нового спору.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, помилково не звернув увагу на те, що обраний прокурором вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично залишиться у володінні та користуванні титульного власника (відповідача), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2022 у справі №904/1731/22 та задоволення заяви заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури про забезпечення позову у зазначений ним спосіб.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2022 року (у складі колегії суддів: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2022 року у справі №904/1731/22. Розгляд справи №904/1731/22 призначено в судовому засіданні на 24.08.22 року об 10:00 хв. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,65, зал засідань №207.

23.08.2022 року розпорядженням в.о.керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1731/22 у зв`язку з відпусткою судді Чус О.В, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 липня 2022 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2022, справу №904/1731/22 передано колегії суддів у складі: Березкіна О.В. (головуючий, доповідач), судді: Антонік С.Г., Іванов О.Г.

В судовому засіданні 24.08.2022 року представник Дніпропетровської обласної прокуратури підтримав доводи апеляційної скарги , просив її задовольнити, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

24.08.2022 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" з позовною заявою про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" повернути земельну ділянку площею 140 кв. м, розташовану на вулиці Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б у м. Дніпро, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд; скасувати державну реєстрацію прав на багатофункціональну будівлю, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б, загальною площею 132 кв. м за Товариством з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" № 34936184 від 27.12.2019, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради посилався на те, що забезпечення позову у даній справі є необхідним засобом для охорони законних прав та інтересів територіальної громади міста Дніпра, на забезпечення реального та ефективного захисту від недобросовісних та незаконних дій з боку відповідача, якими останній нанесе шкоди майновим правам та інтересам позивача.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки прокурором не заявлено вимогу про визнання права власності на багатофункціональну споруду чи то вимогу про витребування нерухомого майна, а заявлено вимогу немайнового характеру - повернення земельної ділянки з приведенням її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель та споруд, то арешт майна у якості забезпечення позову не може бути застосовано.

Відмовляючи у забезпеченні позову шляхом заборони ТОВ « Форвард Естейт» та будь-яким іншим особам , у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо багатофункціональної будівлі, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б, загальною площею 132 кв. м, відомості щодо якого внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101, господарський суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не надано належних доказів на підтвердження вчинення ТОВ «Форвард Естейт» та іншими особами дій, направлених на відчуження належного товариству нерухомого майна будівлі багатофункціонального призначення. Крім того, прокурором не наведено переілку осіб, щодо яких слід вжити заборону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими прокурором вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За змістом статей 2, 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналіз положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, прокурор повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як встановлено судом першої інстанції, прокурор звернувся із позовною вимогою немайнового характеру, тому в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі, є немайнові вимоги позивача про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Естейт" повернути міській раді земельну ділянку, розташовану на вулиці Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б у м. Дніпро, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд та скасування державної реєстрації прав власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101), з одночасним припиненням речових прав Товариства на вказаний об`єкт.

Відповідно до п.1.ч.1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

При цьому, арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Втім, у даній справі прокурором не заявлено вимога про визнання права власності на багатофункціональну споруду чи то вимогу про витребування нерухомого майна, а заявлено вимогу немайнового характеру - повернення земельної ділянки з приведенням її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд. Тобто у разі задоволення позову це не призведе до повернення цього майна позивачу чи витребування його (передачі) на користь позивача, оскільки поверненню підлягатиме саме земельна ділянка, а не нерухоме майно. Зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна на момент виконання рішення, на яке прокурор просить накласти арешт, не вплине на виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що викладений у постанові у справі № 910/8188/21 від 13.12.2021, заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову потрібно враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Форвард Естейт" та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо багатофункціональної будівлі, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б, загальною площею 132 кв. м, відомості щодо якої внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо, оскільки прокурором не надано належних доказів на підтвердження вчинення ТОВ "Форвард Естейт" та іншими особами дій, направлених на відчуження належного товариству нерухомого майна - будівлі багатофункціонального призначення. Крім того, прокурором не наведено переліку осіб, щодо яких слід вжити заборону.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення боржника від виконання судового рішення або істотного ускладнення ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

В даній справі, окрім посилань на загальні норми процесуального права, які регулюють питання забезпечення позову, жодного доказу вчинення ТОВ "Форвард Естейт" дій, які направлені на відчуження спірного майна, або таких, які свідчать про можливе ускладення ефективного захисту, прокурором не надано.

Доводи прокурора про те, що нерухоме майно, з приводу якого виник спір, було відчужено первісним власником у якості внеску до статутного капіталу відповідача за актом приймання-передачі, не є обставиною, яка доводить необхідність вжиття заходів забезпечення позову з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу зареєстровано право приватної власності за Горобець П.Г. на багатофункціональну будівлю загальною площею 132 кв. м, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б.

У подальшому, 27.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу на підставі акту № 4 приймання-передачі майна, яке передається до статутного капіталу, зареєстровано право приватної власності за ТОВ "Форвард Естейт" на багатофункціональну будівлю, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), буд.11Б, загальною площею 132 кв. м.

Проте, відповідні дії щодо спірного майна відбулись у 2019 році, а з позовом прокурор звернувся 29.06.2022, а тому відчуження майна на користь відповідача не було наслідком розпочатого прокурором судового провадження і не є доказом вжиття відповідачем заходів щодо відчуження даного майна.

Таким чином, прокурором не надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних його прав або інтересів, за захистом яких він звернувся.

Оскільки, прокурором не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування певного виду забезпечення позову, а тому, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2022 року про відмову у забезпеченні позову у справі № 904/1731/22- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ч.3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.08.2022року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік