ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року Справа № 906/229/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився;

розглянуши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.05.2022, повний текст складено 16.05.2022, у справі №906/229/22 (суддя Тимошенко О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ.УА"

до Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради

про стягнення 800 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.05.2022 у справі №906/229/22 позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради (10014, м.Житомир, майдан ім. С.П.Корольова, 12; код 04011928) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8 А; код 42468262) - 800 000, 00 грн. боргу, 12 000, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням у справі Комунальне підприємство по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з підстав висвітлених в ній, просить суд апеляційної інстанції рішення Господарського суду Житомирської області від 12.05.2022 року у справі №906/229/22 скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 151 766, 83 грн. боргу за поставлений газ.

Апелянт зазначає, що ціна на природний газ у 2022 році, яка зазначена в п.4 укладеного 04.01.2022 між сторонами договору в розмірі 49 500, 00 грн. за 1000 кб.м., без урахування тарифів на його транспортування, з урахуванням ПДВ - є економічно необгрунтованою.

Звертає увагу, що Комунальне підприємство по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради повідомляло Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" про економічну необґрунтованість ціни на газ на січень - лютий 2022 року листом №68 від 27.01.2022 "Про врегулювання договірних відносин" згідно якого з моменту повідомлення про намір укласти Договір (29.12.2021 року) на ринку відбулося значне зниження ціни на природний газ до 30% і за розрахунками станом на 26.01.2022, які були надані Товариству з обмеженою відповідальністю "Газ.УА", уточнена ціна газу у січні 2022 року та базова ціна на лютий 2022 року становить 37 859, 67 грн. за 1000 куб.м.

У зв`язку з цим, на підставі п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 10.1.1 Договору було запропоновано визначити вищевказану ціну базовою шляхом укладання Додаткових угод до Договору №4/22 від 04.01.2022 року та розрахунок середньої приведеної вартості газу у січні 2022 року та вартості газу у грудні 2021 року.

Зазначає, що суд першої інстанції вищевказаного не врахував та неповно з`ясував всі обставини справи відповідно до вимог ст. 277 ГПК України.

Окрім того, вказує, що листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, зобов`язанням, виконанням яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У зв`язку з цим виникли затримки з оплатою послуг комунального підприємства.

Про виникнення обставин непереборної сили Товариству з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" було повідомлено листом №173 від 15.03.2022 року та запропоновано укласти договір реструктуризації боргу, однак останнє відмовилось від такої пропозиції.

Незважаючи на вищевказані обставини та скрутне фінансове становище Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради, останнє 21.03.2022 року перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" 100 000 грн. за спожитий у січні місяці 2022 року природній газ.

Зауважує, що загалом Комунальним підприємством по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" за спожитий у січні 2022 року 1 117 410, 71 грн., отже заборгованість за спожитий газ у січні 2022 року, згідно наданого розрахунку, становить саме 151 766, 83 грн.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/229/22/3100/22 від 14.06.2022 витребувано матеріали справи №906/229/22 з Господарського суду Житомирської області. 22.06.2021 матеріали справи №906/229/22 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №906/229/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.05.2022 у справі №906/229/22, розгляд справи призначено на 09.08.2022 об 15:00 год.

Запропоновано позивачу у строк до 22.07.2022 надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України та докази надсилання копії цього відзиву та доданих до нього документів іншому учаснику справи.

Роз`яснено сторонам по справі право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно з правилами статті 197 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалу суду від 28.06.2022 у справі №906/229/22 було отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, від позивача повернулось поштове відправлення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 97-98).

08.08.2022 через систему "Електронний суд" до Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив, в якому останній просить відмовити Комунальному підприємству по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради в задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Сторони не забезпечили участь представників в судове засідання 09.08.2022, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, та те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, стосовно дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

04.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" (постачальник/позивач) та Комунальним підприємством по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради (споживач/відповідач) укладено договір постачання природнього газу №4/22 (а.с.6-10).

Згідно пункту 1.1. договору Постачальник зобов`язується забезпечувати поставку природного газу по предмету: ДК 021:2015, код 09120000-6 - (Газове паливо) Споживачу для його власних потреб (споживання), а Споживач зобов`язується приймати природний газ та своєчасно оплачувати його вартість відповідно до умов цього Договору.

Згідно пункту 2.1. договору, поставка природного газу у січні 2022 року здійснюється в об`ємі 60 тисяч кубічних метрів.

Згідно пункту 4.1. договору, ціна за спожитий природний газ у 2022 році за 1000 куб.м спожитого природного газу, без урахування тарифів на його транспортування, становить 49 500, 00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до пункту 5.1. Договору №4/22 Оплата газу спожитого за розрахунковий місяць здійснюється за фактично поставлений Газ у строк протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання Споживачем акту прийому-передачі природного газу.

Відповідно до пункту 5.2. Договору №4/22 в платіжних дорученнях Споживач повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання, призначення платежу. За наявності заборгованості у Споживача за даним Договором Постачальник зараховує кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по даному договору, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" у січні 2022 року поставило Комунальному підприємству по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради природний газ в об`ємі 38,73557 тис.куб.м. на загальну суму 1 917 410, 71 грн., що підтверджується Актом №83 та рахунком на його оплату на суму 1 917 410,71 грн. (а.с.11,12).

Відповідач частково розрахувався за спожитий природний газ у розмірі 1 117 410, 71 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №120 від 22.02.22 на суму 1 017 410, 71 грн., №152 від 21.03.22 від 21.03.22 на суму 100 000, 00 грн. (а.с.15,16).

Таким чином, заборгованість за спожитий природний газ в січні 2022 року склала 800 000, 00 грн. з розрахунку: 38,73557 х 49500 1 117 410, 71 = 800 000, 00 грн.

Позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення 800 000 грн. 00 коп. основного боргу, оскільки оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання.

Заборгованість відповідача станом на дату подання позову погашена не була.

Господарський суд Житомирської позов задоволив. Стягнув з Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" - 800 000, 00 грн. боргу та 12 000, 00 грн. судового збору.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

При цьому, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права саме відповідачем, з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Спір у даній справі виник між Товариством (позивач, постачальник) та Комунальним підприємством (відповідач, споживач) щодо порушенням відповідачем-споживачем умов договору постачання природного газу щодо розрахунків за спожитий природний газ.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

В силу положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" та Комунальним підприємством по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради укладено Договір №4/22 постачання природного газу за умовами якого, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору. Природний газ за цим Договором постачається для власних потреб.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько- господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до пункту 5.1. Договору, оплата газу спожитого за розрахунковий місяць здійснюється за фактично поставлений газ у строк протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання Споживачем акту прийому-передачі природного газу.

10.02.2022 року відповідач отримав Акт №83 та Рахунок №283 (а.с.14), однак не повернув позивачу підписаний примірник акту №83 та не надав відповіді щодо відмови від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Відповідно до пункту 3.8.3. Договору, споживач протягом п`ятьох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов`язується повернуту Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акт приймання-передачі газу.

За п.3.8.5 договору, у випадку не повернення споживачем підписаного акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обгрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем.

Таким чином, за умовами договору, відповідач зобов`язаний був сплатити вартість поставленого у січні газу до 21.02.2022.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" відповідач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Як встановлено апеляційним судом, на виконання умов Договору №4/22 від 04.01.2022 позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 917 410, 71 грн, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково сплатив вартість природнього газу отриманого в січні 2022 року, а саме:

- 22.02.2022 року відповідачем сплачено 1 017 410,71 грн. з призначенням платежу: оплата за спожитий газ природний згідно рахунку №283 за січень 2022 року Договір №4/22 від 04.01.2022 ПДВ 20% 169 568 грн. (платіжне доручення №120 від 22.02.2022);

- 21.03.2022 року відповідачем сплачено 100 000, 00 грн. з призначенням платежу: оплата за спожитий газ природний згідно рахунку №283 за січень 2022 року Договір N4/22 від 04.01.2022 ПДВ 20% 16 666, 60 грн. (платіжне доручення №152 від 21.03.2022).

Всього відповідач сплатив 1 117 410, 71 грн. Борг становить 800 000, 00 грн. Таким чином, часткова оплата відповідачем отриманого в січні 2022 року природного газу з посиланням на рахунок №283, який направлявся позивачем відповідачу, свідчить про визнання відповідачем факту поставки, кількості поставленого природного газу в січні 2022 року. Отже, борг в сумі 800 000, 00 грн. перед позивачем є безспірним.

Заперечуючи розмір заборгованості відповідач посилається на укладену між сторонами додаткову угоду від 23.02.22, якою, у тому числі, змінено вартість газу з 49 500 грн. за 1000 куб.м. до 32 765, 17 грн. за 1000 куб.м.

Колегія суддів зауважує, що згідно п.10.3 Договору, всі зміни до цього Договору оформляються письмовими додатковими угодами, що стають невід`ємною частиною договору і мають переважаючу силу над положеннями договору.

З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2022 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору постачання природного газу №4/22 від 04.01.2022 року, інших угод в період з 04.01.2022 по 23.02.2022 року сторони не укладали.

Підставою для укладення Додаткової угоди №1 сторони зазначили п. 5. ч. 5. ст.41 ЗУ "Про публічні закупівлі".

Так колегією суддів встановлено, що п. 5. ч. 5. ст. 41 ЗУ "Про публічні закупівлі" передбачено можливість погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку.

Пунктом 1.1. Додаткової угоди №1 до Договору постачання природного газу №4/22 від 04.01.2022 року сторонами узгоджено, що з 01.02.2022 ціна на природній газ у 2022 році за 1000 куб.м. спожитого природного газу, без урахування тарифів його транспортування, становить 39800 грн. з урахуванням ПДВ.

Судом апеляційної інстанції враховується, що предметом стягнення згідно позовних вимог є заборгованість за поставлений та спожитий відповідачем природний газ у січні 2022 року.

В свою чергу умовами Додаткової угоди №1 до Договору постачання природного газу №4/22 від 04.01.2022 року сторони змінили ціну на газ, який поставляється та споживається у лютому 2022 року.

Тому, суд не застосовує умови Додаткової угоди для врегулювання відносин, що склалися між сторонами із постачання та споживання газу у січні 2022 року.

Враховуючи вказані обставини суд апеляційної інстанції вважає дані заперечення відповідача безпідставними та необгрунтованими.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ.УА" до Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради про стягнення 800 000, 00 грн. та наявність підстав для їх задоволення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги відповідача з приводу наявності форс-мажорних обставин, що впливають на звільнення останнього від відповідальності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Торгово-промислова палата України в силу своїх функціональних обов`язків засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону).

Так, Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч. 1 ст. 14-1 Закону).

Частиною 2 статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати" визначено перелік Форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є наявність однієї або більше обставин, зазначених вище, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у передбачений термін.

В даному випадку колегією суддів з`ясовано, що підставою неможливості виконання взятих на себе договірних зобов`язань відповідач вважає існування форс-мажорних обставин у вигляді військової агресії Російської Федерації проти України, що було засвідчено листом Торгово-промислової палати України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що форс-мажорні обставини впливають на відповідальність сторони. В даному випадку Комунальне підприємство по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради не притягується до відповідальності за невиконання грошових зобов`язань за договором, з останнього лише стягується сума основного боргу, а тому застосовувати форс-мажорні обставини та їх наслідки колегія суддів не вбачає за можливе.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів має свій зміст: визнання допустимості, належності, достовірності, вірогідності і взаємозв`язку всієї сукупності доказів.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.05.2022 у справі №906/229/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

3. Справу №906/229/22 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "17" серпня 2022 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.