ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2022м. ДніпроСправа № 904/8009/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунальне підприємство "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 318 385 грн. 47 коп. за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 17.02.2015 № 224

Представники:

від позивача: Мамалига З.І., довіреність № 5 від 04.06.2021, представник;

від відповідача: Черняк Т.І., довіреність від 22.11.2021, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 13.09.2021 № 12335, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс" заборгованість у загальній сумі 318 439 грн. 47 коп., з яких: 308 619 грн. 45 коп. - основний борг, 7 269 грн. 79 коп. - пеня, 1 578 грн. 34 коп. - 3% річних, 971 грн. 89 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 17.02.2015 № 224.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг у період з жовтня по листопад 2019, у листопаді 2020, у період з квітня по червень 2021.

Ухвалою господарського суду від 01.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 25.11.2021.

Ухвалою господарського суду від 25.11.2021 підготовче засідання відкладено на 14.12.2021 для надання сторонами витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду від 14.12.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за клопотанням позивача; підготовче засідання відкладено на 18.01.2022 для надання сторонами витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду від 18.01.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 01.02.2022.

26.01.2022 позивачем до суду надана відповідь на відзив на позовну заяву від 25.01.2022 № 732, в якій виклав заперечення на доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов, який отримано позивачем 18.01.2022. Позивач, зокрема, вказує, що спірний договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 17.02.2015 № 224 є діючим на даний момент, про що свідчить листування між сторонами, а також прийняття відповідачем послуг за цим договором і часткова їх оплата. Сума заборгованості у розмірі 6829,24грн. (жовтень 2019 670,75грн., листопад - 2019 670,75грн., листопад 2020 - 5487,74грн.) складається із наданих послуг з централізованого водовідведення по абоненту ПрАТ «Дніпротрансмаш» за жовтень 2019 у кількості 51,0м.куб., у листопаді 2019 - 51,0м.куб., у жовтні 2020 - 461м.куб., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін, актами приймання-передачі послуг з централізованого водовідведення за договором № 224 від 17.02.2015. Обсяги послуг з централізованого водовідведення по абоненту ПрАТ «Дніпротрансмаш» за адресою: вул. Коломойцівська, 25 у жовтні 2020, покази 020485 (461м.куб.) підтверджується актом №182 контрольного зняття показів лічильника при зміні власника від 22.10.2020, підписаному представником споживача Загорулько М.В. та представниками КП «Кривбасводоканал». Просив позов задовольнити у повному обсязі.

31.01.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 17.01.2022 № 01, в якому просить поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що:

- договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 17.02.2015 № 224 припинив свою дію з 01.04.2018 внаслідок закінчення строку, на якій він укладався та письмового повідомлення відповідачем позивача про його розірвання листом від 26.02.2018 № 26/02 в порядку п. 9.2. договору;

- 17.07.2018 сторонами укладено договір №743 про спільне використання каналізаційної мережі підприємства, відповідно до п. 1.2. якого, за цим договором сторони дійшли згоди спільно діяти для обліку кількості отриманих споживачами послуг та наданню останнім можливості здійснення відведення стічних вод в межах нормативів, встановлених у відповідності до вимог чинного законодавства України та укладених договорів. На думку відповідача, сторони договором №743 від 17.07.2018 погодили, що обов`язок з оплати послуг наданих позивачем на підставі договору №224 від 17.02.2015 виникає у відповідача після укладення оплатних Договорів із споживачами, які використовують його приватну каналізаційну мережу, а оскільки на даний час такі договори не укладено з усіма користувачами (споживачами), то і не виник обов`язок щодо оплати;

- позивачем безпідставно нарахована заборгованість за послуги водовідведення за договором № 224 від 17.02.2015 в сумі 6829,24грн. (жовтень 2019р. - 670,75грн, листопад 2019р. - 670,75грн., листопад 2020р. -5487,74грн.), оскільки у акти приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання холодної води і водовідведення за спірним договором у жовтні та листопаді 2019, листопаді 2020 включені послуги водовідведення, надані підприємству ПрАТ «Дніпротрансмаш» л/л 1981, з яким у відповідача договірні відносини відсутні, про що неоднаразово повідомлявся позивач.

31.01.2022 відповідач подав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати у позивача оригінали актів приймання-передачі послуг за жовтень-листопад 2019, листопад 2020 з підписами представника відповідача.

У судовому засіданні 01.02.2022 оголошено перерву до 24.02.2022.

21.02.2022 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив від 15.02.2022 № 05, в яких наполягає на припиненні дії спірного договору з 01.03.2018; зазначає, що про свою незгоду з нарахуванням КП «Кривбасводоканал» представником ТОВ «Комплекс» в особі керівника Гаврілей Ю.М. в актах приймання - передачі послуг з централізованого водоностачаня холодної води і водовідведення в жовтні 2019, в листопаді 2019 зазначив зауваження, щодо безпідставного включення в дані акти підприємства ПрАТ «Дніпротрансмаш» л/л 1981. Крім того, листом вих № 2020X11/05 від 30.11.2020 відповідач надіслав на адресу КП «Кривбасводоканал» заперечення, щодо включення до акту за листопад 2020 по підприємству ПрАТ «Дніпротрансмаш» 461м куб., який отриманий позивачем 07.12.2020р., про що свідчить повідомлення про вручення. Наданий позивачем акт №182 від 22.10.2020 підпсианий з боку ПрАТ «Дніпротрансмаш» представником Загорулько М.В., але останній не є представником ПрАТ «Дніпротрансмаш», так як є представником Приватного підприємства «Новація», оскільки працює на даному підприємстві енергетиком, про що свідчить довідка ПП «Новація від 08.02.2022р. вих №07. До того ж Загорулько М.В. призначений керівником ТОВ «Комплекс» в вересні 2021, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Новим власником нерухомості за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Коломійцівська, будинок 25а. з 19.07.2018 є Приватне підприємство» Новація», про що свідчить договір купівлі - продажу від 19.07.2018, укладений між Акціонернім товариством «ВТБ Банк» та Приватним підприємством «Новація».

У призначений судом час 24.02.2022 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з обставинами, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою господарського суду від 24.02.2022 доведено до відома сторін, що про дату та час розгляду справи буде повідомлено додатковою ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2022 розгляд справи по суті призначений на 16.06.2022.

Ухвалою господарського суду від 16.06.2022 розгляд справи по суті відкладений на 12.07.2022, у зв`язку із неявкою представника відповідача.

24.06.2022 на електронну адресу суду надійшла заява позивача від 22.06.2022 № 2269 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду від 27.06.2022 у задоволенні заяви позивача відмовлено, у зв`язку із відсутністю технічної можливості.

Ухвалою господарського суду від 12.07.2022 розгляд справи по суті відкладений на 02.08.2022, із проведенням судового засідання у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за участю представника позивача.

У судовому засіданні 02.08.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладений у позові та заявах по суті справи; представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсзяі з підстав, викладених у відзиві на позов та заявах по суті справи.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2015 сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 224 (надалі договір №224), за умовами п.1.1. якого виробник (позивач) зобов`язується своєчасно надавати споживачеві (відповідачеві) - відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення (далі - послуги), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п.1.2. договору № 224 орієнтовний обсяг послуг визначається на підставі розрахункової заявки споживача, узгодженої з відділом Водозбуту виробника, яка є невід`ємною частиною договору.

Загальний обсяг послуг з централізованого постачання холодної води орієнтовно складає: 256,84 м3/рік.

Загальний обсяг послуг з централізованого водовідведення орієнтовно складає: 256,84 м3/рік.

Згідно з п. 1.3. договору №224 договірний обсяг централізованого постачання питної води та водовідведення може бути змінений (збільшений або зменшений) за письмовою заявкою споживача. Заявка повинна бути надіслана на адресу виробника та отримана останнім не пізніше, ніж за один місяць до початку кварталу. У випадку, якщо виробник має технічну можливість виконати таку заявку, зміна оформлюється додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.4. договору №224 визначено характеристику засобів обліку та регулювання споживання води: розрахунки проводяться згідно наданої розрахункової заявки.

Відповідно до п. 2.1. договору №224 тарифи на послуги (за 1м3 без ПДВ) становлять:

Згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №1154 від 15.08.2014 складають за 1м3 без ПДВ: вода - 2,99 грн.; стоки - 2,91 грн.

Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил №630 (п. 2.2. договору №224).

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 3.1. договору №224).

Пунктом 3.2. договору № 224 визначено, що розрахунки за надані послуги здійснюються споживачем у грошовій формі протягом трьох банківських днів з дати отримання платіжного доручення, рахунку або квитанції, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виробника. Можливі інші форми оплати наданих послуг, які не суперечать діючому законодавству України.

Плата за надані послуги при наявності засобів обліку води здійснюється за їх показниками та розподілом у відповідності до п.1.4. договору. У разі відсутності засобів обліку або їх показників, плата за надані послуги здійснюється, тимчасово, розрахунковим шляхом за затвердженими нормами водоспоживання (п. 3.3. договору №224).

Відповідно до п. 4.2.2. договору №224 споживач зобов`язаний своєчасно в повному обсязі у встановлені договором строки, оплачувати послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, відповідно до встановлених тарифів.

Пунктом 9.1. договору №224 визначено, що цей договір укладається на 3 (три) роки та набирає чинності з 01.04.2015 у відповідності до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України і діє в частині надання послуг з водопостачання та водовідведення до 01.04.2018, а в частині розрахунків за надані послуги - до повного погашення заборгованості.

Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (п. 9.2 договору № 224).

Відповідно до п.10.8 договору № 224 обсяги постачання послуг, визначаються згідно показників технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки, встановлених власними коштами та засобами споживача, згідно з технічними умовами виданими виробником. Місця встановлення, вид, тип технічних засобів та інші необхідні характеристики зазначаються в акті опломбування, що підписується у встановленому порядку уповноваженими представниками виробника. Показники технічних засобів обліку знімаються представниками виробниками щомісячно, у присутності представника споживача. У разі відсутності, або тимчасової несправності таких технічних засобів - облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом, згідно з установленими нормами водопостачання.

Згідно з п.10.11. договору № 224 кількість стічних вод (водовідведення), що надходять до каналізації, визначається кількістю води, що надходить з комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показниками технічних засобів обліку, а при їх відсутності по нормам водопостачання.

Пунктом 10.12. договору № 224 визначено, що споживач для підписання акту про кількість отриманих послуг направляє свого представника у відділ Водозбуту виробника не пізніше 01 числа кожного місяця наступного за звітним. Якщо представник споживача не прибув у встановлений термін, або відмовився від підписання акту, виробник на підставі даних технічних засобів обліку води, або нормативів (норм) водопостачання у односторонньому порядку складає акт, який вважається узгодженим споживачем та є підставою для здійснення нарахувань та подальшої оплати останнім, один примірник акта в триденний строк направляється на адресу споживача.

Також, 17.07.2018 між Комунальним підприємством Кривбасводоканал та Товариством з обмеженою відповідальністю Комплекс укладено договір про спільне використання каналізаційної мережі підприємства № 743 (надалі - договір №743).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 224 позивачем у період з жовтня по листопад 2019, у листопаді 2020 та у період з квітня по червень 2021 надавалися послуги з центрального водовідведення, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за договором № 224 від 17.02.2015 особовий рахунок № 1590 та рахунками на оплату послуг на загальну суму 549 748,90 грн., які направлялися відповідачеві щомісяця на електронну адресу та нарочно з реєстром-попередженням під підпис.

Відповідач за надані послуги розрахувався частково, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 308 619, 45 грн. за вищевказаний період.

Посилаючись на п. 5.1.2. договору № 224, позивач нарахував відповідачеві пеню у розмірі 7 269,79 грн. за період прострочення з 04.12.2020 по 30.07.2021 за кожним актом окремо.

З посиланням на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на прострочений борг відповідача, позивач нарахував 3% річних в сумі 1 578,34 грн. за період з 06.02.2020 по 30.07.2021 та інфляційні втрати у розмірі 917,89 грн. за період з березня 2020 по серпень 2021. за кожним актом окремо.

Доказів оплати відповідачем спірної основної заборгованості та нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 19 Закону Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення укладення договору між підприємством водопостачання та споживачем про надання послуг з водопостачання є обов`язковим.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

За нормами ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 13 вищезазначеного Закону договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Предметом доказування у даній справі є: факт надання послуг, наявність порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг, правомірність та обґрунтованість нарахування стягуваної суми.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору № 224, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач має у власності приватну каналізаційну мережу довжиною 1300м, врізану у самопливний колектор позивача від КНС № 2 до КНС-45, через яку скидає до централізованої комунальної каналізаційної мережі міста Кривого Рогу стічні води власні та споживачів, які знаходяться уздовж цієї каналізаційної мережі та врізані до неї.

Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містить ст. 319 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Оцінивши фактичні обставини справи комплексно, господарський суд дійшов до висноку, що оскільки каналізаційна мережа є приватною власністю відповідача, то і обов`язок з оплати за скид до централізованої комунальної каналізаційної мережі Кривого Рогу з каналізаційної мережі відповідача, покладається саме на нього. Ці обов`язки сторони унормували, уклавши договір №224 від 17.02.2015.

Порядок сплати платежів за договором сторони визначили у п. 3.2. договору протягом трьох банківських днів з дати отримання платіжного доручення, рахунку або квитанції, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виробника. Можливі інші форми оплати наданих послуг, які не суперечать діючому законодавству України.

Посилання відповідача на те, що договором № 743 від 17.07.2018 обумовлено, що обов`язок оплати отриманих відповідачем від позивача послуг за договором № 224 від 17.02.2015р. виникає лише після укладення оплатних договорів з безпосередніми споживачами є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.1. договору № 743 від 17.07.2018 сторони дійшли згоди протягом всього строку дії спільно діяти для досягнення мети по перегляду договірних з підприємствами-споживачами, що входять до водорозподільчого куста "Шерстепрядильної фабрики" та Коломойцівського промвузла, які розташовані впродовж каналізаційної мережі ТОВ "Комплекс" завдовжки 1300 метрів від КНС №2 до КНС-45 КП "Кривбасводоканал", та здійснюють скид таких стічних вод через каналізаційну мережу ТОВ "Комплекс" в комунальну систему каналізації міста Кривого Рогу.

Пунктом 1.6. договору №743 визначено, що цей договір не є договором про надання комунальних послуг водоканалом підприємству.

З огляду на викладене, господарський суд доходить до висновку, що договір про спільне використання каналізаційної мережі підприємства № 743 від 17.07.2018 не визначає порядок розрахунків між позивачем та відповідачем за надані послуги з водовідведення відповідно до умов договору №224 від 17.02.2015, як і не визначає порядок виконання відповідачем своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем послуг за договором №224 від 17.02.2015.

Крім того, попри наявність в матеріалах справи численного листування між сторонами, доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання договору № 224 сторонами суду не надано.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254, ст. 530 Цивільного окдексу України, а також враховуючи п.3.2. договору № 224, відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги протягом 3 банківських днів з дня отримання рахунку, а саме:

- за послуги, надані у жовтні 2019 (рахунок № 44880/03/1590к від 31.10.2019, отриманий відповідачем 31.01.2020) до 05.02.2020 включно;

- за послуги, надані у листопаді 2019 (рахунок № 49120/03/1590к від 29.11.2019, отриманий відповідачем 31.01.2020) до 05.02.2020 включно;

- за послуги, надані у листопаді 2020 (рахунок № 47533/03/1590к від 24.11.2020, отриманий відповідачем 01.12.2020) до 04.12.2020 включно;

- за послуги, надані у квітні 2021 (рахунок № 17267/03/1590к від 28.04.2021, отриманий відповідачем 05.05.2021) до 10.05.2021 включно;

- за послуги, надані у травні 2021 (рахунок № 21351/03/1590к від 26.05.2021, отриманий відповідачем 02.06.2021) до 07.06.2021 включно;

- за послуги, надані у червні 2021 (рахунок № 25695/03/1590к від 25.06.2021, отриманий відповідачем 05.07.2021) до 08.07.2021 включно.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 308 619 грн. 45 коп. є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

При цьому, за встановлених вище обставин, господарський суд відхиляє заперечення відповідача щодо безпідставного нарахування позивачем вартості послуг водовідведення, наданих абоненту ПрАТ «Дніпротрансмаш» у сумі 6829,24 грн., з яких 670,75грн - за жовтень 2019, 670,75грн. - за листопад 2019, 5487,74 грн - за листопад 2020.

Так, судом встановлено, що абоненту ПрАТ «Дніпротрансмаш» позивачем надавались послуги водовідведення у жовтні 2019 у кількості 51,0м.куб., у листопаді 2019 - 51,0м.куб., у жовтні 2020 - 461м.куб., що зафіксовано в актах приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за договором № 263 від 19.06.2016 (особовий рахунок № 1981), укладеного між позивачем та ПрАТ «Дніпротрансмаш».

При цьому, п. п. 10.11., 10.12. договору № 263 від 19.06.2016 визначено, що кількість стічних вод (водовідведення), що надходять до каналізації, визначається кількістю води, що надходить з комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показниками технічних засобів обліку, а при їх відсутності по нормам водопостачання. Споживач для підписання акту про кількість отриманих послуг направляє свого представника у відділ Водозбуту виробника не пізніше 01 числа кожного місяця наступного за звітним. Якщо представник споживача не прибув у встановлений термін, або відмовився від підписання акту, виробник на підставі даних технічних засобів обліку води, або нормативів (норм) водопостачання у односторонньому порядку складає акт, який вважається узгодженим споживачем та є підставою для здійснення нарахувань та подальшої оплати останнім, один примірник акта в триденний строк направляється на адресу споживача.

Крім того, судом враховано, що актом контрольного зняття показів лічильника при зміні власника від 22.10.2020 № 182, складеного та підписаного представниками КП «Кривбасводоканал» у присутності представника ПП «Новація» (нового власника приміщення за адресою вул.. Коломойцівська, 25) енергетика Загорулько М.В., зафіксовано, що у зв`язку зі зміною власника даного приміщення ПрАТ «Дніпротрансмаш» розриває договір на послуги з водопостачання та водовідведення, а ПП «Новація» укладає договір на послуги водопостачання та водовідведення. На момент складання акту прилад обліку GROSS зав. № 02001838 містить покази 020485 куб.м. (т. 2, а.с. 96).

Вказані покази враховані позивачем при складані акту приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за договором № 224 від 17.02.2015 за листопад 2020 та фомуванні рахунку № 47533/03/1590к від 24.11.2020.

Повноваження Загорулько М.В., як енергетика, що працює у ПП «Новація» за сумісництвом з 25.03.2019, підтверджені наданою відповідачем довідкою ПП «Новація» від 08.02.2022р. вих №07 (т. 2, а.с. 133).

Таким чином, заперечення відповідача про безпідставність нарахування позивачем спірної суми 6829,24 грн., що складають вартість послуг водовідведення, наданих абоненту ПрАТ «Дніпротрансмаш» у жовтні-листопаді 2019, листопаді 2020 (фактично жовтні 2020), спростовуються вищевказаними встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах доками та фактично зводяться до того, що у відповідача відсутні договірні відносини із ПрАТ «Дніпротрансмаш», тобто відсутній договірний механізм відшкодування ТОВ «Комплекс» понесених останнім витрат на оплату послуг водовідведення, наданих позивачем ПрАТ «Дніпротрансмаш».

Проте, як вже зазначалося вище, оскільки каналізаційна мережа є приватною власністю відповідача, то і обов`язок з оплати за скид до централізованої комунальної каналізаційної мережі Кривого Рогу з каналізаційної мережі відповідача, покладається саме на нього. Відсутність договірних відносин із ПрАТ «Дніпротрансмаш» не впливає на вказаний обов`язок відповідача та не спростовує наявність заборгованості у розмірі 6829,24 грн., попри заперечення останнього.

Статтею 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

Згідно із ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені, судом встановлено, що останнім невірно визначений початок нарахування пені за зобов`язаннями квітня червня 2021, у зв`язку із чим за розрахунком суду розмір пені, що підлягає стягненню становить суму 6 978 грн 88 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно з положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат порушень чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено, що останнім невірно визначений початок нарахування 3% річних за зобов`язаннями листопад 2020, квітня червня 2021, у зв`язку із чим за розрахунком суду розмір 3% річних, що підлягають стягненню становлять суму 1 512 грн 07 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов`язання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеного із позивачем договору № 224 та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 308 619 грн. 45 коп. основного боргу, 6 978 грн. 88 коп. пені, 1 512 грн. 07 коп. 3% річних, 917 грн. 89 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс" (50015, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд. 5Г, ) на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, буд. 6а, ) 308 619 грн. 45 коп. (триста вісім тисяч шістсот дев`ятнадцять грн. 45 коп.) основного боргу, 6 978 грн. 88 коп. (шість тисяч дев`ятсот сімдесят вісім грн. 88 коп.) пені, 1 512 грн. 07 коп. (одну тисячу п`ятсот дванадцять грн. 07 коп.) 3% річних, 917 грн. 89 коп. (дев`ятсот сімнадцять грн. 89 коп.) інфляційних втрат, 4 770 грн. 42 коп. (чотири тисячі сімсот сімдесят грн. 42 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.08.2022

Суддя І.А. Рудь