ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2022 р. Справа№ 911/504/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Полякова Б.М.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі Овчинніковій Я.Д.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 13.07.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг"

на рішення Господарського суду Київської області

від 10.12.2021 (повний текст складено 20.12.2021)

у справі №911/504/21 (суддя Горбасенка П.В.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг"

про стягнення 2 068 079,79 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" (далі - выдповідач, скаржник) про стягнення 2 020 030,85 грн, з яких: 1 310 193,21 грн основного боргу, 237 991,87 грн пені, 51 535,44 грн 3% річних, 67 107,97 грн інфляційного збільшення, 353 201,85 грн 7% штрафу за прострочення оплати за договором.

Вказані вище вимоги обґрунтовано неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» зобов`язань з оплати вартості послуг за договором про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів № 02.11-14/23.30-85 від 12.10.2010.

Водночас Господарський суд Київської області ухвалою від 10.12.2021:

- закрив провадження у справі № 911/504/21 за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" в частині вимог про стягнення 1 038 153,17 гривень основної заборгованості;

- задовольнив заяву Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про повернення судового збору розмірі 14 851,56 грн, сплаченого згідно платіжного доручення № 811 від 16.02.2021;

- повернув Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (ідентифікаційний 20572069) з Державного бюджету України 14 851,56 грн судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 811 від 16.02.2021.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.12.2021 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою "Аеропорт Паркінг" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 246 752 грн 90 коп. пені; 52 919 грн 24 коп. 3% річних; 97 528 грн 70 коп. інфляційних втрат; 334 159 грн 00 коп. 7% штрафу; 10 970 грн 40 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/504/21 скасувати в частині, відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 80 018 грн 63 коп. пені; 16 961 грн 86 коп. 3% річних; 81 001 грн 48 коп. інфляційних втрат; 125 168 грн 66 коп. 7% штрафу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- суд першої інстанції не застосував статті 613 та 616 Цивільного кодексу України та дійшов помилкового висновку про те, що відповідач допустив порушення зобов`язання в частині сплати винагороди за договором за період червня-жовтня 2020 року, оскільки в порушення статті 86 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження суд зробив такий висновок без врахування доказів, наявних в матеріалах справи, зокрема листів сторін у справі, долучених відповідачем;

- суд першої інстанції не застосував приписи статті 18 Господарського процесуального кодексу щодо обов`язковості судових рішень та чим порушив вимоги частини четвертої статті 336 ГПК України згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також скаржник зазначає, що відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за зобов`язаннями відповідача з оплати рахунків за період з червня 2020 року по жовтень 2020 року включно, оскільки платежі за договором підлягали сплаті в сумі, яка нараховувалась відповідно до чинного на той час рішення суду від 05.06.2020 у справі 911/527/20. Отже, донарахування різниці у зв`язку зі скасуванням цього рішення виникло у позивача після 07.12.2020.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/504/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Полякова Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/504/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/504/21.

Від Господарського суду Київської області надійшли матеріали справи №911/504/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/504/21. Призначеносправу до розгляду на 10.03.2022.

23.02.2022 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 у зв`язку перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №911/504/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2022 для розгляду справи №911/504/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Шаптала Є.Ю., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/504/21 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Призначено справу до розгляду на 13.07.2022.

Представник позивача зявився в судове засідання 13.07.2022 та надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про поважність неявки в судове засідання суд не повідомив.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 13.07.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 10.12.2010 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі сторона-1) та Приватним підприємством «ТМД Сервіс» (далі сторона-2) укладено договір про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів № 02.11-14/23.30-85 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого сторони погодили, що з метою задоволення потреб в обслуговуванні зростаючого пасажиропотоку та належного обслуговування пасажирів Міжнародного аеропорту «Бориспіль» (надалі аеропорт) в порядку і на умовах визначених цим договором сторона-1 надає стороні-2 за плату право догляду за інфраструктурою аеропорту (додаток № 1 до договору план-схема, що є невід`ємною частиною договору) в частині організації забезпечення паркування та справляння паркувального збору та залучає сторону-2 провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на території аеропорту (далі - парковки).

Відповідно до п. 3.1., 3.3, 5.1., 5.2. вказаного вище договору, сторони погодили, що щомісячно, не пізніше 5 числа місяця, що слідує за звітним, сторона-1 готує та передає на підписання стороні-2 акт приймання-передачі послуг за даним договором (надалі - акт). Акти підписуються керівниками сторін, або призначеними ними повноважними особами. У разі підписання актів не керівниками, сторони надають одна одній належним чином оформлені повноваження на осіб, що підписують акти. Якщо протягом 5-ти днів з дня одержання стороною-2 акт не буде повернено стороні-1, він вважається підписаним сторонами.

Розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок сторони-1, що визначений в розділі 8 даного договору.

За невиконання чи неналежне виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань сторони несуть відповідальність, визначену чинним законодавством України та даним договором.

У разі порушення строків сплати, що визначена у п. 3.2. договору, сторона-2 сплачує на користь сторони-1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, від суми, визначеної у п. 3.2. договору, за кожен день прострочення. За порушення строків сплати понад 30-ть календарних днів, додатково стягується штраф у розмірі 70% від суми, що визначена у п. 3.2. договору.

Надалі 12.03.2011, 01.09.2011 та 15.02.2012 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі сторона-1) та Приватним підприємством «ТМД Сервіс» (далі сторона-2) укладено додаткові угоди № 1, № 2 та № 3 відповідно, якими сторони погодили змінити кількість зон платного паркування (п. 1.4. договору).

20.12.2013 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі сторона-1) та Приватним підприємством «ТМД Сервіс» (далі сторона-2) укладено додаткову угоду № 4, якою сторони погодили змінити кількість зон платного паркування (п. 1.4. договору), а також базу та порядок нарахування плати (п. 3.2. договору).

24.02.2014 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі сторона-1) та Приватним підприємством «ТМД Сервіс» (далі сторона-2) укладено додаткові угоди № 5, якою сторони погодили змінити базу та порядок нарахування плати (п. 3.2. договору) та № 6, якою сторони погодили викласти, зокрема, п. п. 4.1. в такій редакції:даний договір набирає чинності з 01.01.2011 року та діє до 31.12.2024 року включно.

28.02.2014 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі сторона-1), Приватним підприємством «ТМД Сервіс» (далі сторона-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» (далі сторона-3) укладено додаткову угоду, відповідно до п. п.1, 2 якої зі згоди сторони-1, сторона-2 передає стороні-3, а сторона-3 приймає на себе всі права та обов`язки сторони-2 у договору про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів № 02.1.1-14/23.30-85 від 10.12.2010; права та обов`язки сторони-2 за договором, що вказаний в п. 1 цієї додаткової угоди, сторона-3 набуває з 01.03.2014 р.

28.09.2014 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» укладено додаткову угоду № 8, якою сторони погодили викласти преамбулу договору та розділ 8 договору у новій редакції.

03.07.2014 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» укладено додаткову угоду № 9.

17.07.2015 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» укладено додаткову угоду № 10, якою сторони погодили викласти в новій редакції розділ 8 договору.

29.12.2017 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» укладено додаткову угоду № 11, відповідно до якої сторони погодили викласти, зокрема, п. 1.4. в такій редакції: за даним договором під парковками мається на увазі 4 (чотири) зони для платного розміщення транспортних засобів, розташування яких на території аеропорту зазначене на план-схемі, яка є додатком № 1 до договору та невід`ємною його частиною, а саме:

- паркувальний майданчик «Р2»;

- паркувальний майданчик «Р3»;

- паркувальний майданчик «Р7»;

- паркувальний майданчик «Р8».

Надалі 01.01.2018 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» (далі сторона-2) укладено додаткову угоду № 12 сторони погодили викласти п. 3.2. договору в такій редакції: базою для нарахування винагороди є кількість пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі за текстом - пасажир).

Розмір плати складає 1,55 грн за кожного пасажира, без податку на додану вартість.

Податок на додану вартість нараховується відповідно до чинного законодавства України.

У випадку зміни кількості зон платного паркування в порядку, передбаченому п. 1.5 договору, розмір плати підлягатиме коригуванню, про що буде укладено відповідну додаткову угоду.

Сторона-1 кожного 5 числа місяця, що слідує за звітним, виставляє стороні-2 рахунок на підставі інформації сторони-1 про кількість обслужених в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» пасажирів на приліт та виліт за звітний місяць, крім трансферних пасажирів (надалі за текстом - інформація), яка є підставою для виставлення рахунків стороні-2.

Представник сторони-2 до 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії сторони-1 рахунок, акт та інформацію та до 30 числа цього місяця ж місяця сплачує зазначену в рахунку суму на банківський рахунок сторони-1. Сторони домовились, що датою отримання рахунку та акту буде вважатись кожне 15 число місяця, незалежно від дати їх фактичного отримання стороною-2.

До вказаного договору також сторонами підписано додатки, а саме:

- технологія надання послуг паркування транспортних засобів уповноваженим підприємством (організацією) з паркування;

- план-схема.

Копії вказаних договору, додаткових угод та додатків до нього наявні в матеріалах справи.

Позивачем зауважено, що на виконання умов п. п. 3.1., 3.2. договору на підставі інформації ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про кількість обслужених пасажирів на приліт та виліт за звітний місяць, крім трансферних пасажирів, за період з грудня 2019 року по жовтень 2020 року, позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг за відповідний період.

Копії рахунків-фактури та інформації про кількість обслужених пасажирів на приліт та виліт за звітний місяць, крім трансферних пасажирів наявні в матеріалах справи.

Однак, за доводами позивача відповідач неналежним чином виконав зобов`язання з оплати вартості послуг за договором, внаслідок чого в ТОВ «Аеропорт Паркінг» утворилась заборгованість в розмірі 1 310 193,21 грн

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копії скріплених підписами та печатками сторін актів виконаних послуг:

- б/н від 31.12.2019 на суму 1 797 494,70 грн;

- б/н від 31.01.2020 на суму 1 787 768,76 грн;

- б/н від 29.02.2020 на суму 1 536 689,22 грн;

- б/н від 31.03.2020 на суму 845 821,98 грн;

- б/н від 30.04.2020 на суму 10 306,26 грн;

- б/н від 31.05.2020 на суму 52 089,30 грн;

та копії скріплених підписом та печаткою позивача актів виконаних послуг:

- б/н від 30.06.2020 на суму 89 780,34 грн;

- б/н від 31.07.2020 на суму 608 091,66 грн;

- б/н від 31.08.2020 на суму 1 210 060,20 грн;

- б/н від 30.09.2020 на суму 847 394,30 грн;

- б/н від 31.10.2020 на суму 862 349,94 грн (далі - акти виконаних послуг).

За доводами позивача, відповідач отримані за договором послуги оплатив частково, тоді як решта вартості послуг у сумі 1 310 193,21 грн на поточний рахунок позивача не надійшла. В підтвердження вказаних обставин позивач надав копії карток рахунку, довідки банку, меморіальних ордерів.

Враховуючи наявність заборгованості за договором 1 310 193,21 грн, позивач звернувся до суду із відповідним позовом та вимогою про стягнення з відповідача, зокрема, 1 310 193,21 грн боргу.

Заперечуючи проти вказаних вище вимог, відповідач вказав, зокрема, що позивачем не враховано платіж на суму 272 040,05 грн, яким погашено залишок боргу за червень-липень 2020 року, а залишок заборгованості в розмірі 1 038 153,17 грн відповідачем погашено в березні 2021 року.

На підтвердження вказаного відповідачем до відзиву долучено копії платіжних доручень №№ 2397, 2398 від 10.02.2021 на загальну суму 272 040,05 грн, №№ 2438, 2439 від 16.03.2021 на загальну суму 700 848,46 грн та № 2451 від 29.03.2021 на суму 337 304,71 грн, а також надано детальний та обґрунтований контрозрахунок заборгованості відповідача перед позивачем.

Поряд з тим, відповідачем зауважено, що платежі за червень-жовтень 2020 року підлягали сплаті з урахуванням чинного на той час рішення суду в справі № 911/527/20, а тому проведені ним платежі за вказаний період були здійснені в межах строків, визначених договором.

На думку відповідача, різницю, яка підлягала нарахуванню у зв`язку зі скасуванням судового рішення в справі № 911/527/20, останній мав можливість оплатити протягом наступних 30 днів після надходження 24.12.2020 рахунків позивача.

До того ж, відповідачем зазначено, що в період дії рішення суду в справі № 911/527/20 позивач свої обов`язки за п. 3.2. договору не виконував та не виставляв відповідачу рахунки на оплату винагороди за договором, тобто рахунки за червень-жовтень 2020 фізично не були виготовлені, а тому відповідач не мав можливості здійснювати за ними платежі.

Так позивач листом від 09.10.2020 надав інформацію про пасажиропотік терміналу D за червень-вересень 2020 року включно, відповідно до якої відповідач самостійно здійснив розрахунок винагороди, з урахуванням чинного на той час рішення суду в справі № 911/527/20, та 19.10.2020 погасив заборгованість за червень-вересень 2020 року в розмірі 1 782 438,00 грн, про що повідомив листом № 01-19/10-200 від 19.10.2020. Копії вказаних листів наявні в матеріалах справи.

Надалі листом від 05.11.2020 № 03-22-141 позивач надав інформацію відповідачу про пасажиропотік терміналу D. Копія вказаного листа наявна в матеріалах справи.

Поряд з тим, відповідач листом № 02-02/110-2020 від 02.11.2020 просив позивача виставити рахунки, акти виконаних послуг та надати інформацію за червень-жовтень 2020 року, оскільки за вказаний період позивачем зазначені дії не вчинялись, а тому ТОВ «Аеропорт Паркінг» не мало можливості отримувати вказані рахунки в бухгалтерії. Копія вказаного листа наявна в матеріалах справи.

В подальшому позивачем було надіслано відповідачу рахунки, акти виконаних послуг та акт звіряння взаєморозрахунків за період з червня-жовтня 2020 року, які відповідачем було повернуто позивачу разом з листом № 01-29/12-2020 від 29.12.2020, з проханням здійснити перерахунок з огляду на те, що відповідач вже розрахувався за вказаний період з урахуванням чинного на той час рішення суду в справі № 911/527/20. Копії вказаного листа з доказами його надіслання наявні в матеріалах справи.

У відповідь на лист відповідача № 01-19/10-200 від 19.10.2020, позивач листом № 03-22-156 від 29.12.2020, повідомив, що з огляду на скасування рішення суду в справі № 911/527/20, останнє не є частиною договору, а тому не підлягає застосуванню. Копії вказаного листа разом з доданим до нього рахунком-фактури на оплату пені та штрафу наявні в матеріалах справи.

Своєю чергою у відповідь на вказаний вище лист позивача, відповідач листом № 12-01/01-2021 від 12.01.2021 просив виставити новий рахунок на сплату штрафних санкцій, врахувавши, що в період з 05.08.2020 по 09.12.2020 було чинним рішення суду в справі № 911/527/20. Копії вказаного листа з доказами його надіслання наявні в матеріалах справи.

Надалі, згідно наданих пояснень, позивач підтвердив обставини проведення відповідачем вказаних вище оплат за договором, та надав пояснення щодо зарахування коштів, зі змісту яких слідує, що:

- відповідачем 10.02.2021 сплачено 272 040,05 грн, згідно платіжних доручень №№ 2397, 2398 від 10.02.2021, вказані грошові кошти позивачем зараховано в рахунок погашення боргу згідно рахунків-фактури № 715/185 від 30.06.2020 в розмірі 34 036,76 грн та № 715/214 від 31.07.2020 в розмірі 238 003,29 грн;

- сплачені 16.03.2020 відповідачем 472 650,76 грн згідно платіжного доручення № 2438, зараховано позивачем в рахунок погашення заборгованості згідно рахунку-фактури № 715/259 від 01.09.2020;

- сплачені 16.03.2020 відповідачем 228 197,70 грн згідно платіжного доручення № 2439, зараховано позивачем в рахунок погашення заборгованості згідно рахунку-фактури № 715/285 від 30.09.2020;

- сплачені 29.03.2020 відповідачем 337 304,71 грн згідно платіжного доручення № 2451, зараховано позивачем в рахунок погашення заборгованості згідно рахунку-фактури № 715/328 від 31.10.2020. Заперечень щодо порядку зарахування таких коштів від відповідача не надходило.

Отже, враховуючи закриття провадження в цій справі в частині вимог про стягнення 1 038 153,17 гривень основної заборгованості, а також відмову в прийнятті зменшення позовної вимоги про стягнення 272 040,05 грн основного боргу до нуля, сума боргу відповідача перед позивачем склала 272 040,05 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та доведення матеріалами справи наявності у відповідача заборгованості перед позивачем.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення в частині задоволених позовних вимог та закриття провадження.

Стосовно позовних вимог про стягнення 80 018 грн 63 коп. пені; 16 961 грн 86 коп. 3% річних; 81 001 грн 48 коп. інфляційних втрат; 125 168 грн 66 коп. 7% штрафу, що є предметом апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором та порушенням строків сплати вартості виконаних послуг, враховуючи прийняту судом заяву про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 258 607,76 грн пені, нарахованої спадаючим підсумком з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат за такі періоди, відповідно до наданих позивачем пояснень щодо зарахування проведених оплат:

- з 31.01.2020 по 31.01.2020 на 1 328 494,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 01.02.2020 по 03.02.2020 на 1 152 394,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 04.02.2020 по 10.02.2020 на 1 037 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 11.02.2020 по 18.02.2020 на 557 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 19.02.2020 по 27.02.2020 на 86 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 28.02.2020 по 12.03.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 13.03.2020 по 23.04.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 24.04.2020 по 11.06.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 12.06.2020 по 30.07.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 01.03.2020 по 03.03.2020 на 1 427 268,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 04.03.2020 по 10.03.2020 на 1 221 868,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 11.03.2020 по 12.03.2020 на 741 868,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 03.03.2020 по 13.03.2020 на 741 868,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 14.03.2020 по 23.04.2020 на 565 768,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 24.04.2020 по 11.06.2020 на 565 768,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 12.06.2020 по 30.07.2020 на 565 768,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 31.03.2020 по 23.04.2020 на 1 536 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 24.04.2020 по 11.06.2020 на 1 536 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 12.06.2020 по 30.07.2020 на 1 536 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 31.07.2020 по 06.08.2020 на 1 329 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 07.08.2020 по 11.08.2020 на 1 117 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 12.08.2020 по 18.08.2020 на 907 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 19.08.2020 по 20.08.2020 на 697 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 21.08.2020 по 31.08.2020 на 487 389,33 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 01.05.2020 по 11.06.2020 на 845 821,98 грн боргу за рахунком № 715/114 від 31.03.2020;

- з 12.06.2020 по 31.08.2020 на 845 821,98 грн боргу за рахунком № 715/114 від 31.03.2020;

- з 31.05.2020 по 11.06.2020 на 10 306,26 грн боргу за рахунком № 715/137 від 30.04.2020;

- з 12.06.2020 по 31.08.2020 на 10 306,26 грн боргу за рахунком № 715/137 від 30.04.2020;

- з 01.07.2020 по 31.08.2020 на 52 089,30 грн боргу за рахунком № 715/160 від 31.05.2020;

- з 31.07.2020 по 19.10.2020 на 89 780,34 грн боргу за рахунком № 715/185 від 30.06.2020;

- з 20.10.2020 по 10.02.2021 на 34 036,76 грн боргу за рахунком № 715/185 від 30.06.2020;

- з 31.08.2020 по 19.10.2020 на 608 091,66 грн боргу за рахунком № 715/214 від 31.07.2020;

- з 20.10.2020 по 10.02.2021 на 238 003,29 грн боргу за рахунком № 715/214 від 31.07.2020;

- з 01.10.2020 по 19.10.2020 на 1 210 060,20 грн боргу за рахунком № 715/259 від 01.09.2020;

- з 20.10.2020 по 16.03.2021 на 472 650,76 грн боргу за рахунком № 715/259 від 01.09.2020;

- з 31.10.2020 по 16.03.2021 на 228 197,70 грн боргу за рахунком № 715/285 від 30.09.2020;

- з 01.12.2020 по 01.12.2020 на 862 349,94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 02.12.2020 по 02.12.2020 на 380 249.94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 03.12.2020 по 03.12.2020 на 351 949,94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 04.12.2020 по 29.03.2021 на 337 304,71 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020. Детальний та обґрунтований розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем наявний в матеріалах справи.

Заперечуючи проти вказаної вище вимоги, відповідач зазначив, що позивачем:

- не враховано положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України стосовно того, що для вимог про стягнення пені установлено позовну давність в один рік;

- арифметично неправильно здійснено розрахунок, зокрема пені, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості включено в період часу за який здійснюється стягнення штрафних санкцій.

В розрізі обставин встановленої для вимог про стягнення пені позовної давності відповідач вказав, що нараховані з 31.01.2020 по 17.02.2020 суми мені не підлягають стягненню, оскільки позивач звернувся до суду з відповідною вимогою 17.02.2021.

Приписами ч. ч. 1, 6 ст. 230, ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписами ст. ст. 610, 612 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Водночас згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктами 5.1., 5.2. вказаного вище договору, сторони погодили, що за невиконання чи неналежне виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань сторони несуть відповідальність, визначену чинним законодавством України та даним договором.

У разі порушення строків сплати, що визначені у п. 3.2. договору, сторона-2 сплачує на користь сторони-1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, від суми, визначеної у п. 3.2. договору, за кожен день прострочення. За порушення строків сплати понад 30-ть календарних днів, додатково стягується штраф у розмірі 70% від суми, що визначена у п. 3.2. договору.

З огляду наведеного, враховуючи вказані вище законодавчі приписи та визначені моменти виникнення обов`язку по оплаті послуг та проведені відповідачем часткові оплати за надані позивачем послуги, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно включено до періодів розрахунку сум пені дні, коли відповідач не вважався таким, що прострочив грошове зобов`язання, у тому числі дні проведених відповідачем часткових розрахунків.

Водночас, розрахунок пені на заборгованість за рахунком № 715/185 від 30.06.2020 здійснено поза межами шестимісячного строку від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, що не відповідає законодавчим приписам та встановленим обставинам справи.

Водночас, враховуючи передбачені договором строки розрахунків та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті послуг, а також те, що більш тривалого строку нарахування пені, ніж це встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України, умовами договору не передбачено, суд здійснював обрахунок сум пені в межах визначених позивачем періодів та сум, з урахуванням законодавчих положень та обставин справи, таким чином:

- з 31.01.2020 по 31.01.2020 на 1 328 494,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 01.02.2020 по 02.02.2020 на 1 152 394,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 03.02.2020 по 09.02.2020 на 1 037 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 10.02.2020 по 17.02.2020 на 557 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 18.02.2020 по 26.02.2020 на 86 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 27.02.2020 по 12.03.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 13.03.2020 по 23.04.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 24.04.2020 по 11.06.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 12.06.2020 по 29.07.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 01.03.2020 по 02.03.2020 на 1 427 268,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 03.03.2020 по 09.03.2020 на 1 221 868,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 10.03.2020 по 12.03.2020 на 741 868,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 13.03.2020 по 23.04.2020 на 565 768,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 24.04.2020 по 11.06.2020 на 565 768,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 12.06.2020 по 29.07.2020 на 565 768,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 31.03.2020 по 23.04.2020 на 1 536 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 24.04.2020 по 11.06.2020 на 1 536 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 12.06.2020 по 29.07.2020 на 1 536 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 30.07.2020 по 05.08.2020 на 1 329 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 06.08.2020 по 10.08.2020 на 1 117 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 11.08.2020 по 17.08.2020 на 907 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 18.08.2020 по 19.08.2020 на 697 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 20.08.2020 по 30.08.2020 на 487 389,33 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 01.05.2020 по 11.06.2020 на 845 821,98 грн боргу за рахунком № 715/114 від 31.03.2020;

- з 12.06.2020 по 30.08.2020 на 845 821,98 грн боргу за рахунком № 715/114 від 31.03.2020;

- з 31.05.2020 по 11.06.2020 на 10 306,26 грн боргу за рахунком № 715/137 від 30.04.2020;

- з 12.06.2020 по 30.08.2020 на 10 306,26 грн боргу за рахунком № 715/137 від 30.04.2020;

- з 01.07.2020 по 30.08.2020 на 52 089,30 грн боргу за рахунком № 715/160 від 31.05.2020;

- з 31.07.2020 по 18.10.2020 на 89 780,34 грн боргу за рахунком № 715/185 від 30.06.2020;

- з 19.10.2020 по 31.01.2021 на 34 036,76 грн боргу за рахунком № 715/185 від 30.06.2020;

- з 31.08.2020 по 18.10.2020 на 608 091,66 грн боргу за рахунком № 715/214 від 31.07.2020;

- з 19.10.2020 по 09.02.2021 на 238 003,29 грн боргу за рахунком № 715/214 від 31.07.2020;

- з 01.10.2020 по 18.10.2020 на 1 210 060,20 грн боргу за рахунком № 715/259 від 01.09.2020;

- з 19.10.2020 по 15.03.2021 на 472 650,76 грн боргу за рахунком № 715/259 від 01.09.2020;

- з 31.10.2020 по 15.03.2021 на 228 197,70 грн боргу за рахунком № 715/285 від 30.09.2020;

- з 01.12.2020 по 01.12.2020 на 380 249.94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 02.12.2020 по 02.12.2020 на 351 949,94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 03.12.2020 по 28.03.2021 на 337 304,71 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020.

Оскільки арифметично правильний розмір заявленої до стягнення суми пені, обрахований судом першої інстанції в межах заявленого позивачем періоду та перевірений колегіє суддів, з урахуванням законодавчих приписів та обставин справи, складає 255 984,01 грн, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача 258 607,76 грн пені є частково обґрунтованою у розмірі 255 984,01 грн.

Що ж до посилань відповідача на закінчення строків позовної давності в один рік щодо нарахування пені слід зазначити таке.

Згідно приписів ст. ст. 256, 261, п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. ст. 253, 254 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язують його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Отже, якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її застосування обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права, та окремо за кожний день прострочення, а право на подання позову про стягнення такої санкції виникає щодня на відповідну суму.

Враховуючи наведені вище норми закону, а також передбачені договором строки розрахунків та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті послуг, суд дійшов висновку, що про обставини порушення відповідачем грошового зобов`язання по оплаті послуг за договором позивач мав змогу дізнатися з моменту прострочення боржником виконання відповідних зобов`язань, а тому річний строк позовної давності на звернення до суду з вимогою про стягнення пені, з першого дня нарахування вказаної санкції, зокрема, на заборгованість за рахунком-фактури № 715/5 від 10.01.2020 почався 31.01.2020 та відповідно сплив 01.02.2021.

Як слідує з відмітки канцелярії Господарського суду Київської області на позовній заяві ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», позивач звернувся до суду з позовом у цій справі, зокрема з вимогами про стягнення з відповідача пені 17.02.2021, тобто після спливу встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України для відповідної вимоги річного строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрнутованого та правомірного висновку, що сплив строку позовної давності до вимоги позивача про стягнення пені, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення з відповідача 9 231,11 грн пені.

З огляду вищевказаного, оскільки вимога позивача про стягнення з відповідача 258 607,76 грн пені є частково обґрунтованою у сумі 255 984,01 грн та не підлягає задоволенню у сумі 9 231,11 грн з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності для пред`явлення такої вимоги, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 258 607,76 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 246 752,90 грн.

Крім того у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором, враховуючи прийняту судом першої інстанції заяву про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 7% штрафу в розмірі 334 159,00 грн нарахованого на:

- 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- 565 768,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- 1 536 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- 845 821,98 грн боргу за рахунком № 715/114 від 30.04.2020;

- 10 306,26 грн боргу за рахунком № 715/137 від 30.04.2020;

- 52 089,30 грн боргу за рахунком № 715/160 від 31.05.2020:

- 89 780,34 грн боргу за рахунком № 715/185 від 30.06.2020;

- 42 566,42 грн боргу за рахунком № 715/214 від 31.07.2020;

- 472 650,76 грн боргу за рахунком № 715/259 від 01.09.2020;

- 228 197,70 грн боргу за рахунком № 715/285 від 30.09.2020;

- 337 304,71 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020.

Водночас, оскільки зобов`язання по оплаті виконаних робіт відповідачем виконано у строк понад 30-ть календарних днів, що є підставою для нарахування штрафу в порядку п. 5.2. договору, враховуючи арифметичну правильність обрахунку відповідної штрафної санкції, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 334 159,00 грн 7% штрафу.

Заперечуючи проти вказаної вище вимоги, відповідач зауважив на несвоєчасному наданні йому актів та рахунків-фактури, що як наслідок, вплинуло на правильність здійснення позивачем розрахунку.

Посилання скаржника на неправильний розрахунок 7% штрафу спростовуються встановленими судом вище обставинами та зробленими на їх підставі висновками.

Що ж до посилань відповідача на закінчення строків позовної давності в один рік щодо нарахування штрафу слід колегія суддів зазначає, що останнім днем річного строку на звернення до суду з вимогою про стягнення 7% штрафу, зокрема, нарахованих на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020 є 02.03.2021

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом у даній справі, зокрема, з вимогою про стягнення з відповідача 7% штрафу 17.02.2021, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» не пропущено передбачений законом строк на звернення до суду із захистом відповідно порушених прав.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором позивач просить суд стягнути з відповідача 55 141,47 грн 3% річних та 109 978,35 грн інфляційних втрат нарахованих:

- з 31.01.2020 по 31.01.2020 на 1 328 494,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 01.02.2020 по 03.02.2020 на 1 152 394,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 04.02.2020 по 10.02.2020 на 1 037 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 11.02.2020 по 18.02.2020 на 557 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 19.02.2020 по 27.02.2020 на 86 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 28.02.2020 по 30.07.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 01.03.2020 по 03.03.2020 на 1 427 268,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 04.03.2020 по 10.03.2020 на 1 221 868,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 11.03.2020 по 13.03.2020 на 741 868,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 14.03.2020 по 30.07.2020 на 565 768,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 31.03.2020 по 30.07.2020 на 1 536 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 31.07.2020 по 06.08.2020 на 1 329 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 07.08.2020 по 11.08.2020 на 1 117 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 12.08.2020 по 18.08.2020 на 907 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 19.08.2020 по 20.08.2020 на 697 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 21.08.2020 по 31.08.2020 на 487 389,33 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 01.05.2020 по 31.08.2020 на 845 821,98 грн боргу за рахунком № 715/114 від 31.03.2020;

- з 31.05.2020 по 31.08.2020 на 10 306,26 грн боргу за рахунком № 715/137 від 30.04.2020;

- з 01.07.2020 по 31.08.2020 на 52 089,30 грн боргу за рахунком № 715/160 від 31.05.2020;

- з 31.07.2020 по 19.10.2020 на 89 780,34 грн боргу за рахунком № 715/185 від 30.06.2020;

- з 20.10.2020 по 10.02.2021 на 34 036,76 грн боргу за рахунком № 715/185 від 30.06.2020;

- з 31.08.2020 по 19.10.2020 на 608 091,66 грн боргу за рахунком № 715/214 від 31.07.2020;

- з 20.10.2020 по 10.02.2021 на 238 003,29 грн боргу за рахунком № 715/214 від 31.07.2020;

- з 01.10.2020 по 19.10.2020 на 1 210 060,20 грн боргу за рахунком № 715/259 від 01.09.2020;

- з 20.10.2020 по 16.03.2021 на 472 650,76 грн боргу за рахунком № 715/259 від 01.09.2020;

- з 31.10.2020 по 16.03.2021 на 228 197,70 грн боргу за рахунком № 715/285 від 30.09.2020;

- з 01.12.2020 по 01.12.2020 на 862 349,94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 02.12.2020 по 02.12.2020 на 380 249.94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 03.12.2020 по 03.12.2020 на 351 949,94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 04.12.2020 по 29.03.2021 на 337 304,71 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020.

Заперечуючи проти вказаних вище вимог, відповідачем зазначено про їх арифметичну неправильність.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті послуг, проведені відповідачем часткові оплати за виконані позивачем послуги, а також встановлене судом безпідставне включення позивачем до періодів розрахунку 3% річних та інфляційних втрат днів, коли боржник не вважався таким, що прострочив, суд здійснював обрахунок сум 3% річних в межах визначених позивачем періодів:

- з 31.01.2020 по 31.01.2020 на 1 328 494,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 01.02.2020 по 02.02.2020 на 1 152 394,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 03.02.2020 по 09.02.2020 на 1 037 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 10.02.2020 по 17.02.2020 на 557 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 18.02.2020 по 26.02.2020 на 86 594,70 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 27.02.2020 по 29.07.2020 на 27 000,00 грн боргу за рахунком № 715/5 від 10.01.2020;

- з 01.03.2020 по 02.03.2020 на 1 427 268,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 03.03.2020 по 09.03.2020 на 1 221 868,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 10.03.2020 по 12.03.2020 на 741 868,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 13.03.2020 по 29.07.2020 на 565 768,76 грн боргу за рахунком № 715/44 від 07.02.2020;

- з 31.03.2020 по 29.07.2020 на 1 536 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 30.07.2020 по 05.08.2020 на 1 329 689,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 06.08.2020 по 10.08.2020 на 1 117 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 11.08.2020 по 17.08.2020 на 907 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 18.08.2020 по 19.08.2020 на 697 389,22 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 20.08.2020 по 30.08.2020 на 487 389,33 грн боргу за рахунком № 715/93 від 29.02.2020;

- з 01.05.2020 по 30.08.2020 на 845 821,98 грн боргу за рахунком № 715/114 від 31.03.2020;

- з 31.05.2020 по 30.08.2020 на 10 306,26 грн боргу за рахунком № 715/137 від 30.04.2020;

- з 01.07.2020 по 30.08.2020 на 52 089,30 грн боргу за рахунком № 715/160 від 31.05.2020;

- з 31.07.2020 по 18.10.2020 на 89 780,34 грн боргу за рахунком № 715/185 від 30.06.2020;

- з 19.10.2020 по 31.01.2021 на 34 036,76 грн боргу за рахунком № 715/185 від 30.06.2020;

- з 31.08.2020 по 18.10.2020 на 608 091,66 грн боргу за рахунком № 715/214 від 31.07.2020;

- з 19.10.2020 по 09.02.2021 на 238 003,29 грн боргу за рахунком № 715/214 від 31.07.2020;

- з 01.10.2020 по 18.10.2020 на 1 210 060,20 грн боргу за рахунком № 715/259 від 01.09.2020;

- з 19.10.2020 по 15.03.2021 на 472 650,76 грн боргу за рахунком № 715/259 від 01.09.2020;

- з 31.10.2020 по 15.03.2021 на 228 197,70 грн боргу за рахунком № 715/285 від 30.09.2020;

- з 01.12.2020 по 01.12.2020 на 380 249.94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 02.12.2020 по 02.12.2020 на 351 949,94 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020;

- з 03.12.2020 по 28.03.2021 на 337 304,71 грн боргу за рахунком № 715/328 від 31.10.2020.

Оскільки арифметично правильний розмір інфляційних втрат, перерахованих судом в межах визначених позивачем періодів, з урахуванням встановлених судом обставин порядку зарахування сплачених відповідачем коштів, складає 52 919,24 грн, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 55 141,47 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 52 919,24 грн.

Водночас, при перевірці розміру заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат колегією суддів встановлено, що за періоди обрахунку з 01.05.2020 по 30.08.2020, з 31.05.2020 по 30.08.2020 та з 01.07.2020 по 30.08.2020 мала місце дефляція, оскільки розмір інфляційних втрат за вказаний період має від`ємне значення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано здійснював обрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат, враховуючи зменшення відповідних втрат на суму дефляції.

Отже, оскільки арифметично вірний розмір інфляційних втрат, обрахований судом в межах вказаних позивачем періодів та з урахуванням встановлених судом обставин, складає 97 528,70 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 109 978,35 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 97 528,70 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу, що він кожного місяця звертався до позивача щодо отримання рахунку, Інформації та не зміг її отримати. А отже, датою отримання рахунку є 15 число місяця, незалежно від дати їх фактичного отримання відповідачем.

Таким чином, висновок Господарського суду Київської області, що «...підписання відповідачем договору про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів № 02.11-14/23.30-85 від 10.12.2010, в редакції додаткової угоди № 7 від 28.02.2014 та з урахуванням укладення в подальшому додаткових угод, без будь-яких зауважень чи заперечень щодо його змісту свідчить про погодження відповідача з умовами відповідно укладеного правочину та, з урахуванням підписання відповідачем актів виконаних послуг без претензій щодо виконаних позивачем послуг, у тому числі щодо вартості таких послуг за період з грудня 2019 року по травень 2020 року, свідчить про отримання ТОВ «Аеропорт Паркінг» за вказаним договором послуг та породжує для нього обоє язок по оплаті таких послугу повному обсязі у передбачені п. 3.2. договору строки...» відповідає нормам матеріального права.

Зазначені обставини спростовують доводи скаржника щодо не застосування судом першої інстанції статей 613, 616 Цивільного кодексу України, оскільки порушення умов договору відбулося лише зі сторони відповідача.

Щодо посилань скаржника на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі справі № 911/527/20, колегія суддів зазначає таке.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі №911/527/20, яке залишено постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 без змін, позовні вимоги ТОВ «Аеропорт Паркінг» до ДП МА «Бориспіль» внесено зміни в пункт 3.2. договору № 02.11- 14/23/30-85 про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів від 10.12.2010, укладеного між Державним підприємством Міжнародний аеропорт Бориспіль та Товариством з обмеженою відповідальністю Аеропорт Паркінг, встановивши базою для нарахування винагороди за договором 61 % пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Терміналі «D» Міжнародного аеропорту «Бориспіль».

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду постановою від 09.12.2020 у справі № 911/527/20 скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 і рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі № 911/527/20, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі № 911/527/20 не породжує жодних наслідків з моменту його ухвалення.

А судом першої інстанції правомірно враховано висновки суду щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17.

Також, колегія суддів звертає увагу скаржника, що рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі № 911/527/20, на яке Відповідач посилається у апеляційній скарзі, жодним чином не змінювало порядок отримання рахунків та їх оплати, які він змінив в односторонньому порядку. Тим паче, що у разі залишення Верховним Судом рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі № 911/527/20 без змін, Відповідач мав можливість зарахувати надлишково сплачені кошти в рахунок оплати подальших платежів за Договором.

Зважаючи на все вищевикладене в сукупності, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/504/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/504/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/504/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №911/504/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 15.08.2022. (після виходу суддів Куксова В.В., Шаптали Є.Ю., Полякова Б.М. з відпустки).

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Б.М. Поляков

Є.Ю. Шаптала