ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Справа №914/2630/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.Б.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: Іваницький Я.О.-адвокат;

від відповідача: Корпан Р.В.- начальник управління

розглянувши апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради б/н та б/д (Вх.№ ЗАГС 01-05981/22, 01-05/984/22, 01-05/985/22 від 09.05.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.03.2022 (повний текст складено 24.04.2022) (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 26.04.2022) та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 06.04.2022 (повний текст складено 22.04.2022)

у справі №914/2630/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Діжле Україна, м. Миколаїв Львівської області

до відповідача Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради, м. Борислав Львівської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фізичної особи-підприємця Пшемінської Юлії Степанівни, м. Львів

про стягнення заборгованості у розмірі 303 314,09 грн.

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю Діжле Україна звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради заборгованості у розмірі 303314,09 грн.

Підставами позовних вимог позивач зазначає, що ним виконано для відповідача передбачені договором №1в/18 від 05.07.2018 роботи по капітальному ремонту на вул. Володимира Великого в м. Борислав. Частина виконаних робіт була прийнята відповідачем по актах приймання виконаних будівельних робіт та оплачена відповідачем. Позивачем вживались заходи щодо прийняття і оплати відповідачем решти робіт за договором. Не оплаченими залишились виконані у листопаді 2018 року роботи по Акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року на суму 303 314,09 грн щодо капітального ремонту на вул. В. Великого у м.Бориславі згідно з умовами договору №1в/18 від 05.07.2018.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.03.2022 у справі №914/2630/20 (з врахуванням ухвали Господарського суду Львівської області від 26.04.2022 у даній справі про виправлення описки) позов задоволено. Стягнуто з Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради на користь ТОВ «Діжле Україна» 303 314,09 грн. заборгованості, 4 549,71 грн. судового збору, 34 322,00 грн витрат на оплату вартості судової будівельно-технічної експертизи.

Рішення суду мотивовано тим, що, відповідач, як замовник, не довів та не підтвердив належними доказами, а судом не встановлено обставин наявності саме істотних недоліків чи відступів від договору, які не можуть бути усунені або не були усунені у встановлений строк по роботах, сформованих у акті приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року на суму 303 314,09 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 06.04.2022 заяву ТОВ Діжле Україна від 25.03.2021 про ухвалення додаткового рішення задоволено; стягнено з Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Діжле Україна 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Управлінням житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 23.03.2022, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 06.04.2022, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в позові, посилаючись на те, що судом в неповній мірі з`ясовано обставини справи, що мають суттєве значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Скаржник зазначає, що 12.12.2019, після отримання акту виконаних робіт за листопад 2018 року за підписом директора ТОВ „Діжле Україна" Стицишина 1.Д від 11.03.2019 на загальну суму 758 690,60грн, у відповідності до положень п.4.3.1 договору № 1в/18 замовником надіслано підряднику (позивачу) лист № 498-жк про розгляд акту виконаних робіт за листопад 2018 року. У вказаному листі містилась вимога про виправлення дефектів виконаних робіт, які були виявлені при перевірці, а також про направлення відповідального представника (виконроба) для складання акту про становлення об`ємів неякісно виконаних робіт (недоліків). Позивачем не забезпечено направлення представника для складення відповідного акта щодо проведення перевірки якості виконаних робіт та об`ємів робіт, що виконані неякісно, що підтверджується актом від 19 грудня 2019 року. У відповідь на лист Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження від 12.12.2019 позивачем не вчинялось жодних дій ні по усуненню виявлених дефектів, ні по розгляду вказаного листа.

Скаржник вважає, що позивачем не вчинено жодних дій по виконанню взятих на себе зобов`язань згідно договору № 1в/18 на виконання робіт від 05.07.2018 в частині виконання вимог замовника в порядку п.4.3.1 договору. А саме, не усунуто дефектів виконаних робіт і не замінено використані матеріали неналежної якості на матеріали належної якості за власний рахунок.

Скаржник зазначає, що посилання позивача на те, що виявлені дефекти виконання робіт та якості використаних матеріалів мають усуватися в порядку виконання гарантійних зобов`язань по договору не відповідає умовам договору. Оскільки роботи замовником не прийняті по причині неналежного їх виконання, вони не можуть вважатися закінченими, а гарантійний термін ще не розпочався.

Скаржник зазначає, що суд помилково дійшов до висновку, що позивачем належним чином виконано свої зобов`язання за договором, а відповідач не вживав належних заходів щодо забезпечення технічного нагляду за будівництвом.

Також, скаржник просить скасувати додаткове рішення.

ТОВ «Діжле Україна» у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення від 23.03.2022 та додаткове рішення від 06.04.2022 Господарського суду Львівської області у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що обставини справи вірно оцінені судом першої інстанції, внаслідок чого позовна заява ТзОВ «Діжле Україна» правомірно задоволена, в апеляційній скарзі апелянтом не наведено жодних нових обставин справи чи доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Зокрема, позивач зазначає, що виявлені замовником дефекти у вигляді утворення ям та вилущення бруківки, виникли не з вини товариства, а внаслідок використання неякісних матеріалів іншим підрядником (ФОП Пшемінською Юлією Степанівною) при попередньому виконанні робіт щодо ремонту ливневої каналізації на вул. В. Великого у м. Бориславі що, з огляду на положення п. 6.3. договору, виключає відповідальність ТОВ «Діжле Україна».

Також, позивач вважає, що жодною умовою договору не передбачено право замовника не приймати та/або не оплачувати виконані роботи через виявлені дефекти, які виникли не з вини підрядника. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що вказані недоліки виникли на тій частині дороги де виконувались роботи у листопаді 2018 року, а не на будь-якій іншій частині.

Позивач зазначає, що відсутній будь-який дефектний акт із зазначенням чітких недоліків, їх місця розташування, дати їх виявлення та іншої інформації, що дає змогу здійснити прив`язку таких дефектів до виконуваних позивачем робіт. Жодного разу надіслані відповідачу акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року (форма КБ-2в) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року (форма КБ-3) не були повернуті позивачу (ані підписані, ані не підписані.)

Позивач стверджує, що у відповідача виник борг перед позивачем у розмірі 303 314,09 грн за виконані у листопаді 2018 року роботи щодо капітального ремонту на вул. В. Великого у м. Борислав згідно з умовами договору №1в/18 на виконання робіт від 05.07.2018.

Щодо оскарження додаткового рішення, позивач зазначає, що у своїй апеляційній скарзі скаржник не наводить будь-яких аргументів протиправності додаткового рішення.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2022 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Галушко Н.А., суддів Орищин Г.В. та Желіка М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2022 апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду належним чином оформлені апеляційні скарги на рішення, додаткове рішення та ухвалу Господарського суду Львівської області, докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду в сумі 2 481,00 грн, докази надіслання копії апеляційної скарги на адресу позивача та третьої особи та уточнити дату оскаржуваної ухвали Господарського суду Львівської області протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 23.03.2022 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 06.04.2022 у справі №914/2630/20 та призначено розгляд справи на 21.06.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 відкладено розгляд справи на 05.07.2022. Зобов`язано ТОВ Діжле Україна надіслати на поштову адресу ФОП Пшемінської Юлії Степанівни копії ухвал Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2022 та 21.06.2022 у справі №914/2630/20 рекомендованим листом з описом вкладення, докази надіслання надати суду до 05.07.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 відкладено розгляд справи на 09.08.2022.

Представники позивача та відповідача виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Третя особа в судове засідання 09.09.2022 не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час, місце та дату розгляду скарги.

Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи те, що явка третьої особи судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком останньої, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснити перевірку рішення в апеляційному порядку за відсутності третьої особи.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.08.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи.

05.07.2018 між Управлінням житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради (замовник) та ТОВ Діжле Україна (підрядник) укладено договір №1 в/18 на виконання робіт.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи Капітальний ремонт на вул. Володимира Великого в м. Бориславі від перехрестя із дорогою на вул. Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул. Ковалівка в частині відновлення проїзної частини дороги в м. Бориславі Львівської області (надалі -роботи). Замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені роботи на умовах передбачених цим договором ( п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що ціна договору складає 1 104 651,60 грн., в т.ч. ПДВ-20%: 184 108 .60 грн.

За умовами п. 4.1 договору замовник зобовязаний: забезпечити підрядника проектно-кошторисною документацією в кількості , що визначена згідно ДБН та ДСТУ, у т.ч. декларацією на підготовчий період та дозвіл на ведення будівельних робіт протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту підписання Договору; до початку проведення робіт звільнити обєкт від усіх факторів, які могли б перешкодити виконанню робіт; сприяти підряднику у виконанні робіт передбачених даним договором; своєчасно та в повному обсязі оплатити виконані роботи відповідно до пунктів 5.1,5.2 та 5.3 цього договору; забезпечити своєчасне фінансування робіт та розрахунки із підрядником за виконані роботи; виконувати власні зобовязання, що встановлені цим Договором та законодавством України.

Відповідно до п.5.1-5.3 договору розрахунки між сторонами здійснюються шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок підрядника, вказаний у договорі. Відповідно до Постанови КМУ від 27.12.2001 року №1764… Замовник здійснює попередню оплату в розмірі 30% від договірної ціни, що дорівнює 331 395,48 грн. Підрядник зобовязується у термін 90 календарних днів відзвітуватися актом приймання виконаних робіт (форма КБ-2), довідкою про вартість виконаних робіт (форма КБ-3). По закінченні 3-х місячного терміну не використані суми авансу повертаються замовнику. У разі затримки бюджетного фінансування та/або здійснення платежів не з вини замовника оплата за виконані роботи здійснюється протягом 5-ти робочих днів з дати отримання замовником відповідного бюджетного фінансування та/або можливості здійснити платежі.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що замовник бере на себе зобовязання та відповідальність за цим договором, в тому числі у частині оплати за виконані роботи після наявності відповідного бюджетного призначення в межах обсягів фактичних надходжень, які необхідні для здійснення розрахунків за даним договором.

У п.8.1 сторони погодили, що внесення змін до договору здійснюється шляхом зміни або доповнення його умов за ініціативою будь-якої сторони на підставі підписаної додаткової угоди обома сторонами договору. Додаткова угода є невідємною частиною даного договору

Відповідно до п.10.1 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та не довше до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків до повного розрахунку між сторонами. У будь-якому випадку термін дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобовязань згідно умов цього договору (п.10.2).

Надалі, 14.08.2018 сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору №1в/18 від 05.07.2018, якою сторони домовились про внесення змін до п.2.1 договору №1в/18 від 05.07.2018, збільшивши суму договору на 293 949,60 грн. Додаткова угода є невідємною частиною договору №1в/18 від 05.07.2018.

Додаткова угода №1 від 14 серпня 2018 року до договору №1в/18 від 05.07.2018 підписана замовником та підрядником, підписи скріплені печатками сторін.

Таким чином, після підписання додаткової угоди загальна ціна договору склала 1 398 601,20 грн.

Матеріалами справи, а саме, актами приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2в), Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-3), підтверджується, що підрядником виконано, а замовником прийнято будівельні роботи за договором №1в/18 від 05.07.2018, а саме по :

-Акту №1 за серпень 2018 року на суму 757 623,60 грн,

- Акту №2 за вересень 2018 року на суму 198 385,20 грн,

- Акту №3 за листопад 2018 року на суму 95 564,40 грн.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, частину будівельних робіт по договору №1в/18 від 05.07.2018 виконано позивачем, прийнято відповідачем та оплачено на загальну суму 1 091987,11грн. Однак, позивачем зазначено, що частина виконаних робіт на загальну суму 758 690,60грн (за листопад 2018 року) не прийнята та не оплачена відповідачем.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами договору тривалий час (починаючи з листопада 2019 і по липень 2020 року) велось листування стосовно прийняття і оплати замовником (відповідачем) решти робіт, виконаних підрядником (позивачем) згідно договору на обєкті Капітальний ремонт на вул. В.Великого в м. Бориславі від перехрестя із дорогою на вул. Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул. Коваліва в частині відновлення проїзної дороги в м.Бориславі Львівської області.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач скеровував відповідачу вимогу №б/н від 25.11.2019 Про підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018р. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018р, у якій просив підписати та завірити печаткою надіслані разом з цією вимогою два примірника акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 р та два примірники довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року на суму 758 690,60 грн; повернути йому по одному примірнику належно оформлених акту і довідки та оплатити позивачу вартість виконаних робіт в зазначеній сумі.

Листом № 498-жк від 12.12.2019 відповідач (замовник) відмовив позивачу (підряднику) у підписанні акта виконаних робіт за листопад 2018 року на суму 758 690,60 грн та зазначив, що із врахуванням погодженої сторонами договірної ціни згідно договору №1в/18 від 05.07.2018 (із врахуванням додаткової угоди №1 від 14.08.2018) - 1 398 601,20 грн, та оскільки сторонами було вже підписано чотири акта виконаних робіт на загальну суму 1 091 987,11 грн, ТОВ Діжле Україна може подати акт виконаних робіт лише на суму 303 314,09 грн.

Також, відповідач зазначив, що відповідно до п.4.3.1 договору №1в/18 від 05.07.2018 здійснено контроль за якістю виконаних робіт та якістю бруківки, яка використана підрядною організацією. Технічним наглядом за виконанням робіт по обєкту та замовником робіт є виявлені недоліки у виконаних роботах - це утворення ям від 2-9 см (нерівномірне просідання бруківки) по всій довжині дороги, а також вилущення більше ніж на 20 метрах квадратних експлуатаційної поверхні бруківки.

Окрім того, відповідач вимагав від позивача виправлення профілю дороги, яка має безліч ям та нерівномірних просідань, а також заміни дефектованої бруківки, яка має вилущення та руйнування та направити до 19.12.2019 представника позивача для складання акту з встановлення обємів робіт на виправлення недоліків. В матеріалах справи відсутні докази надіслання (чи вручення) позивачу листа № 498-жк від 12.12.2019.

Надалі позивачем надіслано відповідачу вимогу б/н від 05.05.2020 Про підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 р та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 р разом із двома примірниками акта приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 р на суму 303 314,09 грн та двома примірниками Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року на суму 303 314,09 грн. Позивач просив у семиденний строк з моменту отримання вимоги підписати та повернути йому по одному примірнику акту та довідки, а також оплатити виконані роботи.

Однак, відповідач не підписав і не повернув позивачу акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 р та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року на суму 303 314,09 грн.

18.05.2020 позивачем отримано вимогу відповідача №01-10/164 від 18.05.2020 Про усунення дефектів та якості виконання робіт та бруківки які були виявлені при перевірці робіт згідно наданих актів виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з метою досудового врегулювання спору повторно звертався до відповідача з вимогою оплатити виконані роботи за листопад 2018 вартістю 303 314,09 грн, скеровуючи повторно відповідачу акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 р на суму 303 314,09 грн та довідку встановленої форми, однак така вимога залишилась без задоволення.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення на його користь вартості виконаних робіт за листопад 2018 року в сумі 303 314,08 грн, які оформлені Актом б/н приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року по обєкту Капітальний ремонт на вул.В.Великого в м.Бориславі від перехрестя із дорогою на вул.Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул.Коваліва в частині відновлення проїзної частини дороги в м.Бориславі Львівської області та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма Акту № КБ-2в, примірна форма Довідки - КБ-3).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.

З огляду на встановлені вище обставини спірні правовідносини сторін виникли при виконанні договору підряду.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГПК України.

Як передбачено ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст.849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Статтею 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Предметом позову в даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача заборгованості за виконані підрядні роботи згідно договору підряду №1в/18 від 05.07.2018.

Статтею 882 ЦК України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

При цьому, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.02.2012 у справі №3-42гс12 та в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №927/414/17, від 04.06.2018 у справі №908/3519/16, від 05.06.2018 у справі №910/16804/17, від 26.06.2018 у справі №902/1370/15, від 19.09.2018 у справі №905/1090/17, від 06.08.2018 у справі №911/662/17, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 21.08.2019 у справі №917/1489/18.

Як зазначалось вище, між сторонами укладено договір підряду №1в/18 від 05.07.2018 на виконання робіт, згідно умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи Капітальний ремонт на вул. Володимира Великого в м. Бориславі від перехрестя із дорогою на вул. Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул. Ковалівка в частині відновлення проїзної частини дороги в м. Бориславі Львівської області (надалі -роботи). Замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені роботи на умовах передбачених цим договором.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що замовник бере на себе зобовязання та відповідальність за цим договором, в тому числі у частині оплати за виконані роботи після наявності відповідного бюджетного призначення в межах обсягів фактичних надходжень, які необхідні для здійснення розрахунків за даним договором.

Згідно підписаної додаткової угоди від 14.08.2018 сторонами збільшено суму договору на 293 949,60 грн. Таким чином, після підписання додаткової угоди загальна ціна договору склала 1 398 601,20 грн.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції, сторонами договору без жодних зауважень та застережень підписано акти приймання виконаних будівельних робіт та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (примірна форма КБ-3 та КБ-2в) по капітальному ремонту на вул.В.Великого в м.Бориславі від перехрестя із дорогою на вул. Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул. Коваліва в частині відновлення проїзної дороги в м.Бориславі Львівської області: акт №1 за серпень 2018 року , акт №2 за вересень 2018 року, акт №3 за листопад 2018 року, акт б/н за вересень 2019 року.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем неодноразово скеровувались відповідачу вимоги про підписання акта приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018р. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2018р, а також з вимогою оплатити вартість виконаних робіт.

Листом № 498-жк від 12.12.2019 відповідач (замовник) відмовив позивачу (підряднику) у підписанні акту виконаних робіт за листопад 2018 року на суму 758 690,60 грн та зазначив, що останній може подати акт виконаних робіт лише на суму 303 314,09 грн.

Зазначеним листом відповідач повідомив, що відповідно до п.4.3.1 договору №1в/18 від 05 липня 2018 року здійснено контроль за якістю виконаних робіт та якістю бруківки, яка використана підрядною організацією. Технічним наглядом за виконанням робіт по обєкту та замовником робіт виявлені недоліки у виконаних роботах - утворення ям від 2-9 см (нерівномірне просідання бруківки) по всій довжині дороги, а також вилущення більше ніж на 20 метрах квадратних експлуатаційної поверхні бруківки.

Відповідач вимагав від позивача виправлення профілю дороги яка має безліч ям та нерівномірних просідань, а також заміни дефектованої бруківки, яка має вилущення та руйнування, а також просив направити 19.12.2019 на 10 год представника позивача для складання акту з встановлення обємів робіт на виправлення недоліків.

Щодо наведеного судом першої інстанції правомірно встановлено, що докази надіслання (чи вручення) позивачу листа № 498-жк від 12.12.2019 відповідачем не надано, отже не обгрунтованими є доводи скаржника про те, що він своєчасно вживав заходів до повідомлення позивача про необхідність забезпечити на 19.12.2019 явку представника позивача до відповідача з причин виявлених на обєкті будівництва недоліків у виконаних роботах та що позивач проігнорував таку вимогу замовника будівництва.

Долучені відповідачем до листа від 12.12.2019 № 498-жк фото в кількості 20 штук, не свідчать про здійснення технічним наглядом відповідача контролю за якістю виконаних робіт та використаних підрядником матеріалів за спірним актом виконаних робіт за листопад 2018 на суму 303 314,09 грн.

З матеріалів справи не вбачається наявність доказів повернення позивачу акта приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 р та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2018 року на суму 303 314,09 грн, із мотивованою відмовою від підписання зазначеного акта.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач отримав вимогу відповідача від 18.05.2020 №01-10/164 Про усунення дефектів та якості виконання робіт та бруківки які були виявлені при перевірці робіт згідно наданих актів виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року. Зі змісту цієї вимоги не вбачається про які конкретно акти виконаних робіт за листопад 2018 року (якою вартістю робіт) йдеться у вимозі, оскільки, як зазначалось вище відповідач прийняв без зауважень виконані позивачем на обєкті будівництва роботи за листопад 2018 року.

Стосовно доводів скаржника про виявлені дефекти технаглядом, то такі доводи не підтверджені документально.

Відповідно до висновку експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30.09.2021 року №1094, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, призначеної судом у даній справі, підтверджено, що вартість фактично виконаних ТОВ Діжле Україна будівельних робіт з капітального ремонту на вул.В.Великого в м.Бориславі від перехрестя із дорогою на вул.Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул.Коваліва в частині відновлення проїзної частини дороги в м.Бориславі Львівської області, обєми яких визначено актами приймання виконаних робіт, наданими на дослідження у матеріалах справи, становить 1 354 887,28 грн.

Встановлено, що обсяги та вартість фактично виконаних ТОВ Діжле Україна будівельних робіт з капітального ремонту на вул.В.Великого в м.Бориславі від перехрестя із дорогою на вул.Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул.Коваліва в частині відновлення проїзної частини дороги в м.Бориславі Львівської області відповідають обсягам та вартості, визначеним проектно-кошторисною документацією.

Перелік будівельних матеріалів, використаних ТОВ Діжле Україна при виконанні будівельних робіт ( з капітального ремонту на вул.В.Великого в м.Бориславі від перехрестя із дорогою на вул.Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул.Коваліва), що відображені в акті прийняття виконаних будівельних робіт за листопад 2018 (форма КБ-2В) на суму 303 314,09 грн, відповідає переліку матеріалів, зазначених у підсумковій відомості ресурсів у проектно-кошторисній документації на досліджений обєкт.

Також експертизою підтверджується, що: обєкт ( Капітальний ремонт на вул. В Великого в м.Бориславі від від перехрестя із дорогою на вул.Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул.Коваліва в частині відновлення проїзної частини дороги в м.Бориславі Львівської області) на дату огляду 20.09.2021 року повністю закінчений будівництвом.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що реальне виконання підрядником на об`єкті Капітальний ремонт на вул.В.Великого в м.Бориславі від перехрестя із дорогою на вул.Героїв ОУН-УПА до перехрестя із дорогою на вул.Коваліва в частині відновлення проїзної частини дороги в м.Бориславі Львівської області) робіт за договором №1в/18 від 05.07.2018, які відображені в Акті прийняття виконаних будівельних робіт за листопад 2018 та довідці про вартість виконаних робіт та витрат на суму 303 314,09грн, підтверджується Висновком експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30.09.2021 № 1094 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

За таких обставин правомірним є висновок суду першої інстанції, що роботи за Актом прийняття виконаних будівельних робіт за листопад 2018 на суму 303 314,09 грн вважаються прийнятими, а замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухилився від прийняття робіт, адже не заявив про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, а отже, зобов`язаний оплатити роботи, виконані за договором.

Частиною 1 статті 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Скаржником, як замовником, не доведено та не підтверджено належними доказами, наявності саме істотних недоліків чи відступів від договору, які не можуть бути усунені або не були усунені у встановлений строк по роботах, сформованих у акті приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року на суму 303 314,09 грн. Зазначене спростовує твердження скаржника, що позивачем не вчинено жодних дій по виконанню взятих на себе зобов`язань згідно договору № 1в/18 на виконання робіт від 05.07.2018 в частині виконання вимог замовника в порядку п.4.3.1 договору. А саме, не усунуто дефектів виконаних робіт і не замінено використані матеріали неналежної якості на матеріали належної якості за власний рахунок.

Окрім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Щодо прийнятого судом додаткового рішення у даній справі судова колегія зазначає таке.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 06.04.2022 заяву ТОВ Діжле Україна від 25.03.2021 (вх.№6990/22 від 30.03.2022) про ухвалення додаткового рішення задоволено; стягнено з Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради (82300, Львівська область, місто Борислав, вулиця Шевченка, будинок 42; ідентифікаційний код: 26412705) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Діжле Україна (81600, Львівська область, Миколаївський район, місто Миколаїв, вулиця Володимира Великого, будинок 6; ідентифікаційний код: 41286423) 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Скаржник в апеляційній скарзі просить скасувати додаткове рішення, однак не наводить мотивів для скасування.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що рішенням від 23.03.2022 у даній справі позовні вимоги задоволено повністю. Призначено судове засідання щодо вирішення питання про судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) на 06.04.2022 та запропоновано позивачу, в строк до 28.03.2022 включно, подати суду докази на підтвердження судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), у зв`язку з розглядом справі №914/2630/20, з доказами скерування їх копій відповідачу

30.03.2022 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання з додатками від 25.03.2022 про долучення доказів, які підтверджують витрати на правову (професійну правничу) допомогу, заявлених до відшкодування в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України у справі №914/2630/20.

До поданої заяви позивачем долучено договір від 22.08.2019 про надання правової допомоги №б/н укладений між ТОВ «Діжле Україна» та Адвокатським об`єднанням «Західна правова група».

Відповідно до п. 1.1 договору, клієнт доручає та оплачує, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ бере на себе зобов`язання, через своїх учасників, (перелік яких визначений у пункті 1.2 договору), кожен з яких діє незалежно один від одного: надавати правову допомогу, представляти та/або захищати права та інтереси Клієнта в усіх: державних органах; органах місцевого самоврядування (включаючи виконавчі органи); в органах, уповноважених здійснювати примусове виконання судових рішень і рішень інших органів; інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування; перед фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, в судах загальної юрисдикції будь-якої інстанції, включаючи адміністративні, господарські, а також третейські суди; здійснювати правовий супровід діяльності Клієнта, зокрема, включаючи ведення договірної роботи, надання правової інформації, надання консультацій і роз`яснень з правових питань тощо.

Відповідно до п.1.2 договору учасниками Об`єднання, уповноваженими у відповідності з цим договором є , зокрема: адвокат Ільницький Ярослав Олегович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №000888 видане 21.02.2018 року на підставі рішення Ради адвокатів Львівської області від 22.01.2018 №79 та адвокат Крукеницька Тетяна Миколаївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001250 видане 30.11.2018 на підставі рішення Ради адвокатів Львівської області від 09.11.2018 року № 94.

Згідно з п. 4.1 договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 28.09.2020), за правову допомогу, представництво та/або захист прав та інтересів Клієнта, що надається/здійснюється адвокатським об`єднанням через його учасників, у відповідності із умовами даного договору, клієнт сплачує обумовлену сторонами грошову суму, а саме:

1 000, 00 грн - за участь учасника адвокатського об`єднання, (перелік яких визначений у пункті 1.2 договору) в 1 судовому засіданні;

1 000,00 грн - за 1 год послуг з надання учасниками адвокатського об`єднання, (перелік яких визначений у пункті 1.2 договору) інших видів правової (правничої) допомоги (консультації, створення процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи тощо).

Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) від 25.03.2022 такий складений про те, що Адвокатське об`єднання надало, а ТОВ №1 «Діжле Україна» прийняло надані послуги згідно з договором про надання правової допомоги б/н від 22.08.2019 щодо надання професійної правничої (правової) допомоги у справі №914/2630/20 у Господарському суді Львівської області, склад та обсяг яких відображено у таблицях на загальну суму 6 000,00 грн, а також витрати за участь у судових засіданнях на загальну суму 9 000,00грн.

Всього позивачем заявлено до стягнення 15 000,00 грн судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).

Судова колегія дослідивши зміст акту надання правової допомоги та матеріали справи, дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що зазначена в них правова допомога дійсно була надана адвокатами Ільницьким Я.О. та Крукеницькою Т.М.

Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу суду не подано.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом із тим згідно зі ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 126 цього Кодексу).

У відповідності до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Згідно з ч.5 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічну правову позицію викладено зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №918/1045/20).

Згідно п.2 ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.6 ст. 129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування. істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у спростування обставин дійсності, необхідності та розумності понесених позивачем судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги, а також не доведено в порядку ч.5 ст.126 ГПК України неспівмірності здійснених позивачем витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З врахуванням вищенаведеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що подані позивачем в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу докази в своїй сукупності підтверджують дійсність, необхідність та розумність таких витрат для забезпечення належного захисту прав позивача під час розгляду справи №914/2630/20 Господарським судом Львівської області.

Отже, сума документально підтверджених понесених позивачем судових витрат у справі на оплату послуг професійної правничої допомоги становить 15 000,00грн.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судова колегія погоджується із судом першої інстанції щодо доведеності, дійсності, необхідності та розумності понесення позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 15 000,00грн.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувані рішення вказаним вимогам відповідають.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваних рішень, доводи сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржувані судові рішення слід залишити без змін.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275,276, 282- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 23.03.2022 у справі №914/2630/20 та додаткове рішенням Господарського суду Львівської області від 06.04.2022 у справі №914/2630/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства та енергозбереження Бориславської міської ради б/н та б/д (Вх.№ ЗАГС 01-05981/22, 01-05/984/22, 01-05/985/22 від 09.05.2022) залишити без задоволення.

2.Судові витрати за перегляд судових рішень в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу повернути Господарському суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.08.2022.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.