ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25.08.2022м. Дніпро№ 904/2538/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Колісник І.І., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна", м. Київ

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Візіонер.Груп", м. Дніпро

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 64 130,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 19.08.2022 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Візіонер.Груп" заборгованості у сумі 64130,00грн, з яких: 10310,00 грн заборгованість з орендної плати, 53820,00 грн неустойка в розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди після закінчення терміну оренди за період з 01.12.2021 по 07.02.2022.

Подана заява обґрунтована порушенням боржником зобов`язань за договором оренди №А00116069 від 17.06.2021 (далі договір ) щодо здійснення оплати за користування орендованим майном та щодо своєчасного його повернення з тимчасового користування.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на таке.

Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За усталеною правозастосовчою судовою практикою наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору встановлюється відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги (пункт 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження").

Відтак, звертаючись до суду за видачею судового наказу, заявник повинен надати документи, що вказують на безспірність його грошових вимог.

Згідно з пунктами 1, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Пунктом 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником у заяві зазначено, що згідно з додатком до договору, а саме актом передачі обладнання в тимчасове користування від 25.11.2021, обладнання (компресор ТОФ 1150 1 шт, шланг повітряний 9х3 (рукав) чорний Semper 1 шт), загальною вартістю оренди 390,00 грн/доба, було передано орендодавцем на строк 5 діб з 25.11.2021 по 30.11.2021.

За твердженням заявника орендарем поряд із заборгованістю з орендної плати також було допущено порушення своїх зобов`язань в частині своєчасного повернення обладнання з тимчасового користування в період з 01.12.2021 по 07.02.2022, тобто по дату фактичного повернення обладнання.

Правовідносини за договором оренди врегульовані главою 58 Цивільного кодексу України "Найм (оренда)", статтею 763 якої унормовано, що договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України). Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк (ч. 2 ст. 763 ЦК України).

При цьому за приписами статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

За змістом пункту 8.1 договору оренди № А00116069 від 17.06.2021 цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Строк оренди (найму) визначений у розділі 4 договору.

Так, відповідно до пункту 4.1 договору початком перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у відповідному Додатку та Акті передачі до цього договору, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати передачі обладнання за Актом передачі.

За умовами пункту 4.2 договору мінімальний строк оренди обладнання зазначається сторонами у відповідному Додатку/Акті передачі до цього договору.

За домовленістю сторін обладнання за даним договором може бути передано в оренду на невизначений строк. При цьому в Додатку до цього договору та/або Акті передачі сторони зазначають тільки дату початку перебігу строку оренди без зазначення дати закінчення перебігу строку оренди. Обладнання вважається переданим в оренду на невизначений строк до моменту отримання орендарем вимоги орендодавця про повернення обладнання у визначений орендодавцем строк або дату (пп. 4.2.1 п. 4.2 договору).

У пункті 4.3 договору сторони передбачили, що термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренди й датою передачі обладнання в оренду за умови 100% повернення обладнання в технічно справному й не забрудненому стані. У випадку частково повернення обладнання орендодавець нараховує орендну плату згідно своїх розцінок за неповернуте обладнання або його частину.

З наявного у матеріалах заяви Додатка № 1 до договору Акта передачі обладнання у тимчасове користування вбачається, що сторонами було визначено час початку оренди 08:37 25.11.2021 та мінімальний строк оренди 5 діб без зазначення дати закінчення строку оренди.

Отже, за змістом пункту 4.2 договору обладнання вважається переданим в оренду на невизначений строк, що згідно з приписами статті 763 Цивільного кодексу України свідчить про укладення сторонами договору оренди № А00116069 від 17.06.2021 на невизначений строк.

Доказів отримання орендарем вимоги орендодавця про повернення обладнання у визначений орендодавцем строк або дату матеріали заяви не містять.

Отже, заявником не надано доказів на підтвердження виникнення у нього права вимагати від боржника сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за визначений ним час прострочення з 01.12.2021 по 07.02.2022.

На підтвердження розміру заборгованості з орендної плати заявником надано:

- підписані ним в односторонньому порядку акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за період з 06.12.2021 по 07.02.2022 на загальну суму 48460,00 грн, у тому числі: №8452 від 06.12.2021 на суму 3800,00 грн, № 9233 від 10.12.2021 на суму 3900,00 грн, №8897 від 13.12.2021 на суму 6650,00 грн, № 8898 від 17.12.2021 на суму 3800,00 грн, № 8899 від 17.12.2021 на суму 500,00 грн, № 9234 від 20.12.2021 на суму 3900,00 грн, № 9393 від 31.12.2021 на суму 4290,00 грн, № 350 від 31.01.2022 на суму 12090,00 грн, № 640 від 07.02.2022 на суму 2730,00 грн, № 641 від 08.02.2022 на суму 6800,00 грн;

- платіжні доручення за період з 17.06.2021 по 16.02.2022 про здійснення орендарем платежів за договором на загальну суму 65300,00 грн, у призначенні платежу яких міститься посилання на договір або на номери рахунків, у тому числі: № 120 від 17.06.2021 на суму 300,00 грн, № 121 від 17.06.2021 на суму 2000,00 грн, № 295 від 04.011.2021 на суму 6500,00 грн, № 296 від 04.11.2021 на суму 5000,00 грн, № 232 від 23.11.2021 на суму 12450,00 грн, №234 від 25.11.2021 на суму 2000,00 грн, № 235 від 25.11.2021 на суму 1950,00 грн, № 236 від 25.11.2021 на суму 2050,00 грн, № 342 від 06.12.2021 на суму 7600,00 грн, № 343 від 06.12.2021 на суму 3900,00 грн, № 344 від 06.12.2021 на суму 6650,00 грн, № 348 від 07.02.2022 на суму 1300,00 грн, № 351 від 08.02.2022 на суму 10000,00 грн, № 366 від 16.02.2022 на суму 3600,00 грн;

- складений заявником в односторонньому порядку проєкт акта звірки взаємних розрахунків за період з 01.12.2021 по 26.07.2022.

При цьому акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8452 від 06.12.2021 стосується послуг оренди іншого обладнання, а саме генератора, доказів передачі в оренду якого заявником до заяви не надано.

Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8899 від 17.12.2021 на суму 500,00 грн та № 641 від 08.02.2022 на суму 6800,00 грн містять нарахування плати у вигляді штрафних санкцій за повернення обладнання у забрудненому/пошкодженому стані без визначення найменування такого обладнання. Сума акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 641 від 08.02.2022 6800,00 грн не співпадає з відповідною сумою продажу за 08.02.2022 5000,00 грн, яка вказана в проєкті акта звіряння взаємних розрахунків.

Відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості з орендної плати та повного переліку доказів на її підтвердження унеможливлює перевірку заявленої до стягнення суми.

Наданий заявником проєкт акта звірки, що містить посилання на заявлену до стягнення суму заборгованості з орендної плати, не є належним доказом, оскільки не належить до первинних або розрахункових документів та не є документом, який засвідчує згоду обох сторін щодо стану розрахунків за договором.

З урахуванням наведеного, з наданих доказів не вбачається виникнення у заявника або порушення його права грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу, а також безспірності такої вимоги.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 148 Господарського процесуального кодексу України за вимогою, що зазначена в заяві, заявник вправі звернутися до суду з позовом в порядку спрощеного позовного провадження.

У цьому разі сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 150, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю"Будпрокат-Україна" у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Візіонер.Груп" про стягнення 64130,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 25.08.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Колісник