ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу

22 серпня 2022 року м.Харків Справа № 913/179/22
Провадження № 30/913/179/22
Господарський суд Луганської області у складі судді Голенко І.П., розглянувши в порядку наказного провадження заяву б/н від 09.08.2022
стягувача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Полтава
до боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , смт Троїцьке, Троїцького району Луганської області
про видачу судового наказу про стягнення 212 510 грн 29 коп.
Без повідомлення (виклику) сторін
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Луганської області з заявою б/н від 09.08.2022 про видачу судового наказу про стягнення з боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості за договором суборенди № 27 від 25.01.2021 в сумі 212 510 грн 29 коп.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2022 заява передана на розгляд судді Голенко І.П.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України).
Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.
Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.
При цьому обсяг наданих заявником доказів має бути достатнім для формування у суду переконання про реальність заявлених грошових вимог навіть без повноцінної перевірки їх обґрунтованості по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як встановлено судом, заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про видачу судового наказу обґрунтована наявністю заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з орендної плати за договором суборенди № 27 від 25.01.2021, права і обов`язки за яким боржник прийняв на себе відповідно до договору б/н від 20.07.2021 про заміну сторони у договорі суборенди № 27 від 25.01.2021.
Розмір заборгованості з орендної плати, як зазначено заявником, становить 212 510 грн 29 коп., та яка виникла на підставі рахунків на оплату № ЦБ-144 від 12.04.2022, № ЦБ-169 від 13.05.2022, № ЦБ-192 від 14.06.2022 з урахуванням часткової оплати.
При цьому в якості доказів заявник надає вищезазначені рахунки на оплату на загальну суму 218 999 грн 85 коп., проте не надано доказів здійснення боржником часткової оплати, яка врахована при визначені розміру заборгованості.
Таким чином, заявлена до стягнення сума заборгованості з орендної плати у розмірі 212 510 грн 29 коп. не є підтвердженою, оскільки з матеріалів заяви не вбачається обставин несплати орендної плати за договором суборенди саме в заявленому розмірі.
Виходячи зі змісту наданих доказів, суд позбавлений можливості встановити підстави та документальне підтвердження виникнення залишку несплаченої орендної плати саме у заявленому розмірі.
З огляду на це суд вважає, що заявником не доведено належними та достатніми доказами, що сума заборгованості за договором суборенди № 27 від 25.01.2021 складає саме 212 510 грн 29 коп.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.
Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст. 150 ГПК України, а саме: до заяви не додано доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (не підтверджено право грошової вимоги у заявленій сумі), суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.
Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Згідно ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 148, 150 - 153, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. У видачі судового наказу за заявою б/н від 09.08.2022 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості з орендної плати за договором суборенди № 27 від 25.01.2021 в сумі 212 510 грн 29 коп. відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 22.08.2022 у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя Ірина Голенко