РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.08.2022Справа № 910/1173/22

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕГО"

до Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 20 707,31 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЕГО" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач) про стягнення 20 707,31 грн. збитків, завданих прийняттям відповідачем наказу "Про демонтаж рекламних засобів" № 638 від 17.07.2018.

Позовні вимоги обґрунтовано завданням відповідачем збитків, завданих незаконним демонтажем належних позивачу рекламних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 позовну заяву залишено без руху.

11.02.2022 до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1173/22, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

02.05.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідач зазначає, що термін дії дозволів на розміщення реклами закінчився в березні-квітні 2018 року, а демонтаж рекламних засобів був здійснений в 2019 році. Позивач не надав належних доказів факту заподіяння йому збитків, розміру зазначених збитків, доказів невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.06.2018 №1059 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» відмовлено в продовжені строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами згідно з додатком до нього у кількості 3 дозволів із зазначенням номерів дозволів, розповсюджувачів реклами, типів рекламних засобів, площі та місця розташування рекламних засобів, серед яких 2, за порядковими номерами 1, 3 вказано дозволи Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕГО», а саме:

- №28885-11-П-1, щит, що стоїть окремо (призматрон), Дарницький район, вул. Княжий Затон, 10 м до Дніпровської набережної, площею 6 кв.м.,

- №29445-12, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Святошинський район, Велика Кільцева дорога/вул. Котельнікова, 81-87, площею 18 кв.м.

Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено Наказ від 17.07.2018 №638 «Про демонтаж рекламних засобів», відповідно до якого директору Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» доручено забезпечити демонтаж рекламних засобів у кількості 233 одиниці згідно з додатком до цього наказу, серед яких, за порядковими номерами 89, 96 вказані рекламні засоби, що є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего».

На підставі зазначеного наказу Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» було проведено демонтаж перерахованих вище 2 рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» згідно з актами про демонтаж рекламного засобу від 02.05.2019, 20.05.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за демонтаж вказаних вище рекламних засобів в якості компенсації витрат ним було сплачено Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» грошові кошти у розмірі 17 959,85 грн., а також 2 747,46 грн. за зберігання цих рекламних засобів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 у справі № 826/17108/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» до Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання протиправними та скасування розпорядження та наказу, зобов`язати вчинити дії, зокрема, скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.07.2018 № 638 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пунктів 87, 89, 96 додатку 1 до наказу та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 19.06.2018 №1059 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» в частині: пункт №1, дозвіл № 28885-11-П-1; пункт №2, дозвіл № 29577-12; пункт №3, дозвіл № 29445-12.

Таким чином, позивачем було понесено матеріальні витрати (збитки) у зв`язку із незаконними рішеннями відповідача на суму 20 707,31 грн., за стягненням яких позивач і звернувся до суду з цим позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що позивач не надав належних доказів заподіяння йому збитків, розміру зазначених збитків, доказів невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. Крім того, наказ відповідачем був прийнятий у зв`язку з Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.06.2018 №1059 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами». Приймаючи до уваги самовільне розміщення позивачем рекламних засобів, яке відповідно до закону потягло їх демонтаж, дії відповідача є законними і обґрунтованими.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені в статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди. За відсутності хоча б однієї з наведених складових цивільна відповідальність не настає.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.10.2020 у справі № 910/17533/19, від 21.04.2020 у справі № 904/3189/19, від 10.12.2018 у справі № 902/320/17.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Позовні вимоги у цій справі обґрунтовані тим, що у зв`язку з незаконним та протиправним рішенням відповідача рекламні засоби Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» були демонтовані та передані на зберігання, що призвело до понесення позивачем відповідних витрат у загальному розмірі 20 707,31 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Алего» до Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), та Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.06.2018 №1059 «Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» в частині наступних пунктів додатку: пункт №1, дозвіл №28885-11-П-1, Розповсюджувач реклами TOB «Алего», Тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (призматрон), Площа, 16 кв.м., Місце розташування рекламного засобу: Дарницький район, вул. Княжий Затон, 10 м. до Дніпровської набережної; пункт №2, дозвіл № 29577-12, Розповсюджувач реклами - TOB «Алего», Тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (призматрон), Площа - 18 кв.м., Оболонський район, проспект Оболонський, 16; пункт №3, дозвіл № 29445-12, Розповсюджувач реклами - TOB «Алего», Тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Площа - 18 кв.м., Місце розташування рекламного засобу: Святошинський район, Велика кільцева дорога/вул. Котельнікова 81-87.

- зобов`язати виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державній адміністрації) на підставі повторного розгляду заяв Позивача винести рішення про продовження строку дії на п`ять років з моменту набрання рішенням суду у справі №826/17108/18 законної сили наступних дозволів: дозвіл №28885-11-П-1, Розповсюджувач реклами TOB «Алего», Тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Площа, 18 кв.м., Місце розташування рекламного засобу: Дарницький район, вул. Княжий Затон, 10 м. до Дніпровської набережної; дозвіл №29577-12, Розповсюджувач реклами - TOB «Алего», Тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Площа - 18 кв.м., Оболонський район, проспект Оболонський, 16; дозвіл №29445-12, Розповсюджувач реклами - ТОВ «Алего», Тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Площа -18 кв.м., Місце розташування рекламного засобу: Святошинський район, Велика кільцева дорога/вул. Котельнікова 81-87;

- скасувати наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.07.2018 №638 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пунктів: №п/п 87, Місце розташування - Оболонський район проспект Оболонський, 16, Замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алего», № документу - 29577-12, Тип рекламоносія - щит, що стоїть окремо (призматрон), Площа - 18 кв.м., Пункт порушення - п.17.2 "В" "Б"; №п/п 89, Місце розташування - Святошинський район, Велика кільцева дорога/вул. Котельнікова 81-87, Замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алего», №документу - 29445-12, Тип рекламоносія - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Площа - 18 кв.м., Пункт порушення - п.17.2 "В" "Б"; №п/п 96, Місце розташування - Дарницький район, вул. Княжий Затон, 10 м. до Дніпровської набережної, Замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алего» № документу - 28885-11-П-1, Тип рекламоносія - щит, що стоїть окремо (призматрон), Площа - 16 кв.м., Пункт порушення - п.17.2 "В" "Б".

В обґрунтування заявлених вимог представником позивача зазначено, що оскаржувані розпорядження є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки Позивачем подано всі необхідні документи для продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами. Позивач вважає, що строк дії дозволів має бути продовжено з моменту набрання рішенням у даній справі законної сили, оскільки Позивач був позбавлений можливості здійснювати діяльність через протиправну відмову у продовженні дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 у справі

№ 826/17108/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, позов задоволено.

Суд мотивував своє рішення тим, що відмова товариству в продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, з підстав невключення таких рекламних засобів до схеми розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва є протиправною, оскільки наведена підстава для відмови у видачі (продовженні дії) дозволу відсутня у Законах України «Про рекламу» та «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», що мають пріоритет над положеннями Порядку розміщення реклами у місті Києві. Також, суд звернув увагу на той факт, що під час розгляду заяви ТОВ «Алего» про продовження строку дії дозволу, суб`єктом владних повноважень було порушено встановлені законодавством строки розгляду заяв на одержання суб`єктом господарювання документів дозвільного характеру.

З огляду на це суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації від 19.06.2018 № 1059 «Про відмову в подовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами» в частині, що стосується ТОВ «Алего» та наказу від 17.07.2018 № 638 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині, що стосується ТОВ «Алего», оскільки він є похідним.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають обов`язковість виконання усіма суб`єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, рішення у справі № 826/17108/18 не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити.

Отже, судом взято до уваги висновки, які встановлені у справі № 826/17108/18, а тому не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи встановлені у вказаному судовому рішенні факти неправомірних дій суб`єктів владних повноважень, зокрема, Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо прийняття Наказу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.07.2018 № 638 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего».

Як встановлено судом з матеріалів справи, на підставі зазначеного наказу Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» було проведено демонтаж перерахованих вище 2 рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего», що підтверджується актами про демонтаж рекламного засобу від 02.05.2019, 20.05.2019 зі звітами по демонтажу.

Надання послуг по демонтажу рекламних засобів підтверджено також актами приймання-передачі виконаних робіт від 10.05.2019, 04.06.2019 підписаними позивачем та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» як виконавцем.

За демонтаж згаданих рекламних засобів на підставі виставлених Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» рахунків позивачем було відшкодовано комунальному підприємству витрати на загальну суму 17 959,85 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» на суму 10 026,82 грн., платіжним дорученням № 395 від 04.06.2019 на суму 7 933,03 грн.

Крім того, надання послуг зберігання підтверджено актами надання послуг № 219.6 від 11.05.2019, № 252.6 від 06.06.2019, № 254.6 від 07.06.2019, підписаними позивачем та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» як виконавцем.

За зберігання рекламних засобів на підставі виставлених Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» рахунків позивачем було відшкодовано комунальному підприємству витрати на загальну суму 2 747,46 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» на суму 5 305,44 грн., платіжним дорученням № 408 від 04.06.2019 на суму 17 147,94 грн., платіжним дорученням № 418 від 05.06.2019 на суму 1 231,62 грн.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Вивчивши подані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позивач довів наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, передбаченого у статті 1173 Цивільного кодексу України, а саме: незаконність рішення органу місцевого самоврядування (відповідача), наявність шкоди (у т. ч. її розмір) і причинний зв`язок між незаконним рішенням та завданою шкодою.

Наведеним вище спростовуються доводи відповідача про відсутність у даному випадку усіх елементів правопорушення, необхідних для відшкодування шкоди.

У даному ж випадку Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як структурний підрозділ органу місцевого самоврядування самостійно, хоч в похідному порядку, в межах своїх повноважень прийняло рішення щодо демонтажу рекламних засобів (Наказ від 17.07.2018 №638 «Про демонтаж рекламних засобів»), яке було визнано незаконним та скасовано в судовому порядку.

При цьому, на відміну від доводів відповідача, нанесена позивачу шкода у даному випадку полягає у здійснені ним необґрунтованих та безпідставних витрат, спричинених незаконним демонтажем належних йому рекламних засобів.

З`ясовуючи обставини доведеності факту заподіяння майнової шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою, суд зазначає, що скасований в судовому порядку Наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.07.2018 №638 «Про демонтаж рекламних засобів» підлягав обов`язковому виконанню Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама», яке підпорядковане відповідачу, позаяк саме на виконання зазначеного акта, а не за власною ініціативою, Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» здійснено демонтаж спірних рекламних засобів, у зв`язку з чим позивач був змушений здійснити витрати на оплату послуг комунального підприємства з їх демонтажу та зберігання.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Отже, решту аргументів відповідача, наведених у відзиві, суд визнає необґрунтованими та, враховуючи поняття вірогідності доказів, такими, що не спростовують доводів позивача.

Зважаючи на викладене, у зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" до Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 20 707,31 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ідентифікаційний код 41348526) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, кімн. 414, ідентифікаційний код 37922548) збитки у розмірі 20 707 (двадцять тисяч сімсот сім) грн. 31 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя С. В. Стасюк