ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року Справа № 902/563/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Коломис В.В. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Цвіркун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

третьої особи: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 06.07.2021 (суддя Матвійчук В.В., повний текст складено 12.07.2021р.) у справі № 902/563/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до Приватного підприємства "НЕОДИЗАЙН"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 297 086,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Вінницької області перебувала позовна заява ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" до ПП "НЕОДИЗАЙН" про стягнення 297 086,37 грн.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07.06.2021 залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянина ОСОБА_1 .

Позов обґрунтований вимогою про стягнення грошових коштів з відповідача, а саме страхового відшкодування у сумі 297 086,37 грн. вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , потерпілій особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Opel Movano, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням працівника відповідача ОСОБА_1 , в результаті порушення останнім п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 06.07.2021 у справі № 902/563/21 у задоволенні позовних вимог ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 23.02.2022 № 28436-3, в якій просить останнє скасувати повністю та ухвалити нове рішення, за яким стягнути з ПП "НЕОДИЗАЙН" на користь позивача 297 086,37 грн. завданої шкоди та понесені судові витрати.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не в повному обсязі з`ясовано усі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Господарського суду Вінницької області від 06.07.2021 у справі № 902/563/21 (головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І.); апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Відповідач та третя особа правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 апеляційну скаргу ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Господарського суду Вінницької області від 06.07.2021 у справі № 902/563/21, у зв`язку із перебуванням судді Юрчука М.І. у відпустці, прийнято до провадження в новому складі суду: головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г., суддя Коломис В.В.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися. Разом з тим, 11.08.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" адвоката Некряча А.В. про розгляд справи без участі представника апелянта.

Відповідач та третя особа явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені судом.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що усі сторони справи належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, явка представників обов`язковою не визнавалась, а також враховуючи те, що розгляд справи неодноразово відкладався, судова колегія дійшла висновку про відсутність перешкод для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ч. 5 ст. 240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За умовами ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи № 902/563/21, доводи апеляційної скарги, дослідивши та проаналізувавши наявні докази, колегія суддів встановила наступне.

25.08.2020 у м. Вінниці на Кільцевій дорозі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Opel Movano, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2020 № 127/19364/20 встановлено порушення гр. ОСОБА_1 п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно рахунку № від 15.09.2020, виставленого Спільним підприємством у формі ТОВ "Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц", вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz складала 427 086,37 грн.

15.09.2020 позивачем був складений та підписаний страховий акт № 00370211, згідно з яким пошкодження транспортного засобу марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування у розмірі 254 615,26 грн.

На підставі складеного страхового акту позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором добровільного страхування транспортних засобів № 003227/4011/0000313 від 19.05.2020, перерахував на рахунок ПП "Плазматек-Транс" суму страхового відшкодування у розмірі 254 615,26 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 172163 від 17.09.2020.

02.12.2020 страхувальник звернувся до позивача із заявою про проведення доплати по страховому випадку за договором добровільного страхування № 003227/4011/0000313 від 19.05.2020.

23.12.2020 позивачем був складений та підписаний страховий акт № 00370211 (доплата), згідно з яким за пошкодження транспортного засобу марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , призначено до виплати страхове відшкодування у розмірі 172 471,11 грн.

На підставі складеного страхового акту позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором добровільного страхування транспортних засобів № 003227/4011/0000313 від 19.05.2020, перерахував на рахунок ПП "Плазматек-Транс" суму страхового відшкодування у розмірі 172 471,11 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 191274 від 28.12.2020.

За наявними матеріалами справи ПП "Плазматек-Транс" 16.09.2020 перерахувало на рахунок СП ТОВ "АД Україна-Мерседес Бенц" плату згідно рахунку № від 15.09.2020 в розмірі 427 086,37 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 10963 від 16.09.2020.

Таким чином, у відповідності до умов Договору страхування ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА", на підставі страхового акту, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 427 086,37 грн.

За твердженням позивача цивільно-правова відповідальність ПП "НЕОДИАЙН" була застрахована у ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ" за полісом ЕР/200473630. Страхова компанія відповідача виконала взяті на себе зобов`язання сплативши в межах суми за полісом відшкодування в розмірі 130 000,00 грн. Залишок невідшкодованої суми становить 297 086,37 грн., яку позивач заявляє до стягнення з відповідача.

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, врахувавши правові позиції Верховного Суду, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відносини у сфері страхування регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", з якою кореспондується ст. 979 ЦК України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Судом встановлено, що 19.05.2020 між ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА", як страховиком, та ПП "Плазматек-Транс", як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 003227/4011/0000313, предметом якого є майнові права страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема, транспортним засобом автомобілем марки Mercedes-Benz GLE 25004 MATIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання своїх зобов`язань за договором добровільного страхування транспортних засобів № 003227/4011/0000313 від 19.05.2020, перерахував на рахунок ПП "Плазматек-Транс" суму страхового відшкодування у розмірі 254 615,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 172163 від 17.09.2020 та суму страхового відшкодування у розмірі 172 471,11 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 191274 від 28.12.2020.

В свою чергу, ПП "Плазматек-Транс" 16.09.2020 перерахувало на рахунок СП ТОВ "АД Україна-Мерседес Бенц" плату згідно рахунку № від 15.09.2020 в розмірі 427 086,37 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 10963 від 16.09.2020.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України "Про страхування" та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо) ( вказаний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 справа № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81цс18)).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

У відповідності до п.п.1, 3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи, вина особи ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом автомобілем Opel Movano, державний номерний знак НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2020 № 127/19364/20 про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за порушення п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч.6 ст.75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина вказаної особи є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз норм ст.ст.1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Як встановлено господарським судом та підтверджено під час апеляційного перегляду, винуватець ДТП - ОСОБА_1 на момент його вчинення перебував у трудових відносинах з відповідачем, а саме з 01.03.2016 працює на посаді слюсаря, однак доказів того, що під час вчинення ДТП 25.08.2020 винуватець ДТП скоїв його в результаті виконання своїх трудових обов`язків перед відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Поряд з цим, матеріали даної справи також не містять доказів того, що саме відповідач ПП "НЕОДИЗАЙН" є особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом Opel Movano, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким безпосередньо керував гр. ОСОБА_1 .

Натомість, в процесі судового розгляду було з`ясовано, що транспортний засіб Opel Movano, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 є засновником та директором ПП "Неодизайн", а відтак володільцем джерела підвищеної небезпеки є підприємство, суд не приймає до уваги. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що гр. ОСОБА_3 , як засновник окремої юридичної особи, передала належний їх транспортний засіб у власність або користування цій юридичній особі.

За відсутності доказів володіння ПП "Неодизайн" транспортним засобом на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо), відповідальність останнього за спричинену цим транспортним засобом шкоду наступити не може.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції вірно вказано, що у позивача відсутні законні підстави звертатись із зазначеними у позовній заяві вимогами саме до відповідача, як володільця транспортного засобу.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Вінницької області від 06.07.2021 у справі № 902/563/21 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його зміни чи скасування не вбачається

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 06.07.2021 у справі № 902/563/21 відсутні.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 06 липня 2021 року у справі №902/563/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 902/563/21 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.