ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року Справа № 903/880/15 (903/971/21)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

апелянта - Терещук Ю.О. - адвокат;

позивача - не з`явився;

ліквідатора - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний Резервний Банк" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 28 лютого 2022 року у справі № 903/880/15 (903/971/21) (суддя Шум М.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Дніпро"

до Приватного підприємства "Діапазон"

до Акціонерного товариства "Сбербанк"

про визнання результатів аукціону та додаткової угоду купівлі-продажу недійсними, скасування свідоцтва про право власності АТ Сбербанк та рішення державного реєстратора

у межах справи № 903/880/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Дніпро"

до Приватного підприємства "Діапазон"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 28 лютого 2022 року у справі №903/880/15 (903/971/21) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АТ "Будсервіс Дніпро" (вх.№01-60/3/22) про забезпечення позову у справі №903/880/15(903/971/21) задоволено повністю.

Забезпечено позов у справі №903/971/21, а саме: накладено арешт на адміністративну будівлю літ. А-2, гараж літ.Б, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул. Мінська, будинок 9 (дев`ять) та складається з майна: Літ. "А-2", адміністративна будівля площею 2383,4кв.м.; Літ. "Б", гараж, площею 33,1 кв.м.; Літ. "В", альтанка, дерев`яна; Літ. "Г,Д,Е", навіси; №2, водойма № 1, паркан, металевий в цегляних стовбах; № 1, змощення, асфальтове; №3, бункер тирси; Ж, склад, металевий, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101; номер запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно 43535352 до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду позовної заяви ТзОВ "Будсервіс Дніпро"; заборонено Акціонерному товариству "Сбербанк" вчиняти дії з реалізації спірного майна адміністративної будівлі літ. А-2, гараж літ. Б, що знаходиться за адресою Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул. Мінська, будинок 9 (на інтернет майданчиках шляхом організації аукціонів зокрема електронного аукціону UA-PS-2022-02-08-000015-3 номер лоту 167.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, АТ "Міжнародний Резервний Банк" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ "Будсервіс Дніпро" про забезпечення позову - відмовити, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В судове засідання представники відповідачів не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників відповідачів.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати, прийнявши нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Дніпро" про забезпечення позову у справі №903/880/15(903/971/21) відмовити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Дніпро" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Приватного підприємства "Діапазон" в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича, Акціонерного товариства "Сбербанк" про:

- визнання недійсними результатів першого аукціону (електронних торгів) з продажу майна ПП "Діапазон", а саме: адміністративної будівлі літ. А-2, гаражу літ. Б, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м.Запоріжжя, вулиця Мінська, будинок 9 (лот № 13604515-1), проведеного Товарною біржею "ЦЕНТРАЛЬНА УНІВЕРСАЛЬНА ТОВАРНА БІРЖА" 29.04.2021-19.05.2021, оформлених протоколом проведення електронного аукціону №UA-PS- 2021-04-29-0000107-1 від 19.05.2021;

- визнання недійсними результатів першого повторного аукціону (електронних торгів) з продажу майна ПП "Діапазон, а саме: адміністративної будівлі літ. А-2, гаражу літ. Б, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м.Запоріжжя, вулиця Мінська, будинок 9 (лот № 13604515-1), проведеного Товарною біржею "ЦЕНТРАЛЬНА УНІВЕРСАЛЬНА ТОВАРНА БІРЖА" 29.04.2021-19.05.2021, оформлених протоколом проведення електронного аукціону № UА-PS-2021-06-22-000023-1 від 05.07.2021;

- визнання недійсною угоди купівлі-продажу, укладеної з АТ "СБЕРБАНК" за результатами першого повторного аукціону (електронних торгів) з продажу майна ПП "Діапазон", а саме: адміністративної будівді літ.А-2, гаражу літ.Б, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м,Запоріжжя, вулиця Мінська, будинок 9 (лот № 13604515-1), проведеного Товарною біржею "ЦЕНТРАЛЬНА УНІВЕРСАЛЬНА ТОВАРНА БІРЖА" 29.04.2021-19.05.2021 на підставі протоколу проведення, електронного аукціону № UА-РS- 2021-06 22-000023-1 від 05.07.2021 акту про придбання майна на аукціоні від 28 липня 2021 року, протоколу про продаж майна забезпеченому кредитору, складеного Товарною біржею "ЦЕНТРАЛЬНА УНІВЕРСАЛЬНА ТОВАРНА БІРЖА" 28.07.2021;

- скасування свідоцтва про право власності АТ "СБЕРБАНК", що видане 17 серпня 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. на підставі акту про придбання майна на аукціоні від 28.07.2021, протоколу про продаж майна забезпеченому кредитору, складеного Товарною біржею "ЦЕНТРАЛЬНА УНІВЕРСАЛЬНА ТОВАРНА БІРЖА" 05.07.2021 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1254, на нерухоме майно, що складається з:

Адміністративна будівля літ. А-2, гараж літ.Б, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул. Мінська, будинок 9 (дев`ять).

Опис об`єкта:

- Літ. "А-2", адміністративна будівля площею 2383,4кв.м.;

- Літ. "Б", гараж, площею 33,1 кв.м.;

- Літ. "В", альтанка, дерев`яна;

- Літ. "Г,Д,Е", навіси;

- №2, водойма.

- № 1, паркан, металевий в цегляних стовбах;

- 1, змощення, асфальтове;

- №3, бункер тирси;

- Ж, склад, металевий.

- скасування рішення державного реєстратора від 17.08.2021, приватного нотаріуса Морозової Вікторії Миколаївни, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька обл. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59891233 за АТ "СБЕРБАНК", , а також відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 43535352, реєстраційний номер 101.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи №903/880/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Дніпро" до Приватного підприємства "Діапазон" про банкрутство та відкрито провадження у справі.

14 лютого 2022 року до суду надійшла заява ТОВ "Будсервіс Дніпро" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на адміністративну будівлю літ. А-2, гараж літ.Б, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул. Мінська, будинок 9 (дев`ять) та складається з майна: Літ. "А-2", адміністративна будівля площею 2383,4кв.м.; Літ. "Б", гараж, площею 33,1 кв.м.; Літ. "В", альтанка, дерев`яна; Літ. "Г,Д,Е", навіси; №2, водойма № 1, паркан, металевий в цегляних стовбах; № 1, змощення, асфальтове; №3, бункер тирси; Ж, склад, металевий, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101; номер запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно43535352 до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду позовної заяви ТзОВ "Будсервіс Дніпро";

2) заборони Акціонерному товариству "Сбербанк" вчиняти дії з реалізації спірного майна - адміністративної будівлі літ. А-2, гараж літ. Б, що знаходиться за адресою Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул. Мінська, будинок 9 ( на інтернет майданчиках шляхом організації аукціонів зокрема електронного аукціону UA-PS-2022-02-08-000015-3 номер лоту 167.

Місцевий господарський суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

При цьому, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що при задоволенні відповідної заяви про забезпечення позову враховано:

- принцип розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, оскільки арешт та заборона вчиняти будь-які дії застосовується виключно до майна, яке є предметом спору;

- принцип забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, оскільки наявні підстави стверджувати, що спірне майно може зникнути у АТ "Сбербанк", одночасно відповідні заходи забезпечення позову жодним чином не перешкоджають веденню подальшої господарської (виробничої, фінансової) діяльності АТ "Сбербанк";

- принцип наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки, як зазначено вище заходи забезпечення позову стосуються виключно майна, яке є предметом спору;

- принцип імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, оскільки зникнення спірного майна у АТ "Сбербанк" та його подальша реалізація унеможливить у разі задоволення позову, виконання такого рішення суду, а також призведе до необхідності повторного звернення до суду з новим позовом (у випадку задоволення позовних вимог);

- принцип запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 11 статті 137 ГПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві (іншим особам) вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (іншим особам) здійснювати певні дії.

За таких обставин, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту або заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, та відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 року у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч. 2,5,6,7 ст.137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

У відповідності до ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції", від 19 березня 1997 року, п. 40).

Так, у рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" зазначено про те, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу.

Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011р. у справі "Кюблер проти Німеччини").

Отже, заходи забезпечення позову (вимог), без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів заявника, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.137 ГПК України не допускається забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на майно (активи), у тому числі грошові кошти, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, або банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яке належить або підлягає передачі чи сплаті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і знаходиться у нього чи інших осіб;

2) встановлення заборони або обов`язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", їх посадовим особам, іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки указаною вище нормою процесуального закону встановлено пряму заборону забезпечення позову шляхом заборони неплатоспроможному банку вчиняти певні дії, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, не може застосувати такий захід забезпечення позову у будь-якому випадку.

Відповідно до пунктів 6, 8 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможним є банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність"; ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Апеляційним судом встановлено, що на підставі рішення Правління Національного Банку України від 25.02.2022 № 91-рш/БТ "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 131 від 25.02.2022 "Про початок процедури ліквідації АТ "МР БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" строком на три роки з 25.02.2022 до 24.02.2025 включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Банку Луньо Іллю Вікторовича.

За змістом статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку

До повноважень виконавчої дирекції Фонду у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку входить визначення порядку та способів реалізації майна банку, що ліквідується (пункт 14 частина 5 статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку.

Суд відзначає, що встановлення заборони вчиняти дії з реалізаціх спірного майна фактично призводить до заборони виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб своїх повноважень щодо реалізації майна АТ "МР БАНК", який ліквідується.

Так, процедура реалізації права вимоги за кредитними договорами та договорами, що були укладені на забезпечення виконання відповідних зобов`язань, є складовою процедури ліквідації неплатоспроможного АТ "МР БАНК", а тому забезпечення позову в даному випадку опосередковано впливає на здійснення повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається.

Відтак, накладення арешту на спірне майно та заборона АТ "Сбербанк" вчиняти дії з реалізації спірного майна позбавляє можливості Фонд гарантування вкладів фізичних осіб проводити процедуру ліквідації АТ "МР БАНК".

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та, як наслідок, не надав цьому належної правової оцінки.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що починаючи з 25 лютого 2022 року розпочато процедуру ліквідації АТ "МР Банк", натомість оскаржуваною ухвалою від 28.02.2022 судом накладено арешт на майно Банку та встановлено заборону на вчинення дії з його реалізації, що в свою чергу прямо суперечить імперативним приписам ч.7 ст.137 ГПК України, щодо неможливості таких дій по відношенню до майна банку, який ліквідовується, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, з огляду на що апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний Резервний Банк" слід задоволити, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 28 лютого 2022 року у справі №903/880/15(903/971/21) скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Дніпро" (вх.№01-60/3/22) про забезпечення позову у справі №903/880/15(903/971/21) відмовити.

Керуючись ст.ст. 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний Резервний Банк" задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 28 лютого 2022 року у справі №903/880/15 (903/971/21) скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

"В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Дніпро" (вх.№01-60/3/22) про забезпечення позову у справі №903/880/15(903/971/21) відмовити."

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №903/880/15 (903/971/21) повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "22" серпня 2022 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.