22.08.2022Справа № 910/3502/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС"
до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"
про стягнення 66 494,76 грн,
Суддя О.В. Гумега
секретар судового засідання
Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2022 позовну заяву ТОВ "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3502/22 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3502/22 (повне рішення складено 01.08.2022) позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" в особі Філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на користь ТОВ "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС" 31 057,12 грн основного боргу, 1916,85 грн інфляційних втрат, 171,03 грн 3% річних, 1 236,68 грн судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

04.08.2022 через відділ діловодства суду надійшла заява позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 745,95 грн згідно Договору №№05-08-2021/18 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021. Згідно наведеної заяви позивач просив суд здійснити розгляд по суті цієї заяви за відсутності представника ТОВ "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС".

12.08.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про покладання судових витрат на професійну правничу допомогу на відповідача.

У зв`язку із перебуванням судді Гумеги О.В. у відпустці у період з 04.08.2022 по 19.08.2022, розгляд заяви позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у перший робочий день - 22.08.2022.

Розглянувши наведену заяву, дослідивши докази, суд

УСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 3 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки розгляд справи № 910/3502/22 здійснювався судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, розгляд заяви позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України в тому самому порядку.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що безпосередньо у позовній заяві позивач повідомив суд, що у майбутньому із врахуванням умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) змушений буде понести витрати, пов`язані із розглядом відповідної позовної заяви ТОВ "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС" до АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", об`єм, розмір та обсяг яких на момент подання позову визначити неможливо. Позивач вказав про орієнтовний розрахунок судових витрат, у тому числі, вартість години роботи адвоката.

При ухваленні рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3502/22, суд відповідно до приписів ст. 238 ГПК України вирішив питання стосовно розподілу судових витрат, поклавши судовий збір у сумі 1 236,68 грн на відповідача. Підстави для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу у суду були відсутні, оскільки станом на час ухвалення рішення позивачем не подано доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що докази витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 908/2348/18.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу позивач долучив до матеріалів справи:

- копію Договору № 05-08-2021/18 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021;

- копію Акт прийому-передачі документів від 05.08.2021;

- копію Акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 03.08.2022 на суму 11 745,95 грн;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009, виданого Грищенку О.М.;

- довіреність від 12.08.2021, видана ТОВ "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС" адвокату Грищенку О.М.

Судом встановлено, що відповідно до Договору №05-08-2021/18 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021, укладеного між ТОВ "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС" (замовник) та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем (виконавець), останній надавав замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником (позивачем) та АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", які виникли у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням грошового зобов`язання щодо повернення грошових коштів за ненадані та/або невиконані послуги перевезення, попередньо котрі було сплачено/перераховано на підставі платіжного доручення № від 15 листопада 2017 року, платіжного доручення № від 19 січня 2 :8 року, платіжного доручення № від 14 лютого 2018 року, платіжного доручення № від 06 березня 2018 року, платіжного доручення № від 13 червня 2018 року, платіжного доручення № від 14 червня 2018 року та платіжного доручення № від 27 червня 2018 року, надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із боржника обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником перед замовником спірного грошового зобов`язання, консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництва інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним договором.

Згідно з п. 1.3 Договору №05-08-2021/18 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021 сторони погодили, що відповідний перелік видів правової допомоги (послуг) згідно умов даного Договору, є не остаточний, та може бути сторонами відповідно збільшено на власний розсуд та за необхідності. Повний та остаточний перелік виконаних робіт та наданих послуг за відповідний період їх виконання/здійснення визначається в акті здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання правової допомоги у відповідності до умов даного Договору.

Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 03.08.2022, підписаний адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем та ТОВ "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС", містить повний перелік робіт та послуг, наданих адвокатом відповідно до Договору №05-08-2021/18 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021, із зазначенням витраченого адвокатом часу на їх надання.

Згідно пунктів 2, 3 наведеного акту погоджено вартість однієї години правової допомоги (900,00 грн), кількість годин (9 год.), гонорар "успіху" (3 645,95 грн) та загальну вартість наданих послуг у розмірі 11 745,95 грн.

Пунктом 4 наведеного акту визначено, що замовник, на підставі п. 3.2 Договору №05-08-2021/18 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021 зобов`язується сплатити 100% від вартості наданих виконавцем робіт та послуг протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення/прийняття судового рішення за результатами завершення розгляду судом справи № 910/3502/22 - до 31.08.2022.

Судом враховано, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд відзначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідний висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідач заперечив проти покладення на нього судових витрат на професійну правничу допомогу та просив суд відмовити у задоволенні відповідної заяви позивача у повному обсязі з огляду на таке:

- розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання);

- відповідач ніколи не заперечував проти сплати наявної дебіторської заборгованості перед позивачем у тій сумі, у якій суд задовольнив позов;

- суму заборгованості, яка визнана судом і не заперечувалась відповідачем, позивач міг отримати в досудовому порядку і не понести жодних витрат на правничу допомогу;

- сума до відшкодування на правничу допомогу у розмірі 11 745,95 грн є необгрунтованою та значно завищеною і становить третину задоволених позовних вимог;

- попри те, що позов задоволено частково, позивач хоче відшкодування витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач мав заперечення.

Суд звертає увагу, що за змістом ст. 126, 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Приписами наведених норм ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката не поставлено в залежність від порядку, в якому здійснюється господарське судочинство у відповідній справі (наказне провадження, загальне позовне провадження, спрощене позовне провадження). Відтак заперечення відповідача проти покладення на нього судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з тим, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), судом відхиляються як безпідставні.

Суд при вирішенні спору по суті встановив, що 08.01.2022 позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу №08-5/01 про перерахування на користь ТОВ "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС" грошових коштів у розмірі 63 511,12 грн. Зазначена вимога була отримана відповідачем 10.01.2022. Разом з цим, матеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповіді на таку вимогу позивача, рівно як і виконання відповідачем спірних грошових зобов`язань, зокрема і в сумі, яку відповідач не заперечував. З матеріалів справи вбачається, що спір у справі виник внаслідок несвоєчасного та неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо повернення грошових коштів за ненадані та/або невиконанні послуги перевезення, попередньо які було сплачено/перераховано на підставі відповідних платіжних доручень. За таких обставин, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що суму заборгованості, яка визнана судом і не заперечувалась відповідачем, позивач міг отримати в досудовому порядку і не понести жодних витрат на правничу допомогу.

Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 11 745,95 грн є співмірним із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; ціною позову; розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критеріям розумності, необхідності, співмірності та справедливості.

Враховуючи наведене, заперечення відповідача проти покладення на нього судових витрат на професійну правничу допомогу судом відхиляються як безпідставні.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справі доказам, беручи до уваги ступінь складності справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги), принципи справедливості та верховенства права, співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 854,89 грн відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 74, 86, 123, 126, 129, 233, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС" про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/3502/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Україна, 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройца, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (Україна, 03049, м. Київ, вул. Уманська, будинок 5, ідентифікаційний код 40081279) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС" (Україна, 03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, будинок 40, оф. 315; ідентифікаційний код 38039872) 5 854,89 грн (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 89 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті суми вимог заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 2554, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 22.08.2022.

Суддя Оксана ГУМЕГА