УХВАЛА

м. Київ

16.08.2022Справа № 910/7518/22
Суддя Господарського суду міста Києва Сташків Р.Б. розглянувши заяву Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про забезпечення позову у межах справи №910/7518/22

за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдержцифра" та ОСОБА_1

про стягнення 21513542,07 грн

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва 12.08.2022 передано указаний позов, у якому Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (далі - позивач) просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдержцифра" (далі - відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) 20000000 грн основного боргу, 642857,14 грн інфляційних втрат та 870684,93 грн пені у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем-1, як позичальником перед позивачем своїх обов`язків за договором позики №209/18/j/11 від 20.05.2019, а відповідач-2 виступає поручителем за вказаним зобов`язанням.

Через відділ діловодства 15.08.2022 позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 21513542,07 грн, що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдержцифра" та ОСОБА_1 у будь-яких банківських установах.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 статті 139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відтак, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач зазначає, що у розпорядження відповідачів надходять грошові кошти, сукупність яких достатня для погашення боргу та штрафних санкцій, однак замість погашення боргу перед позивачем відповідні кошти перераховуються третім особам. Позивач вважає, що такі дії відповідачів у майбутньому позбавлять можливості позивача реально виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наведених ним вище обставин, а саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання у подальшому майбутнього рішення у даній справі, без доказування не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Відповідно до статті 86 ГПК України cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

При подачі заяви про забезпечення позову заявник насамперед повинен обґрунтувати звернення із заявою відповідними доказами, що підтверджують необхідність вжиття відповідних заходів.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача покладається саме на заявника.

Натомість, заявником не долучено належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про забезпечення позову у межах справи №910/7518/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 16.08.2022.

Суддя Р.Б. Сташків