ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.08.2022м. СумиСправа № 920/361/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали справи № 920/361/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецький хлібкомбінат (58018, м. Чернівці, вул.. Головна, 223, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Галузеве підприємство Промсервіс (40024, м. Суми, вул. СКД, буд 24, )

про стягнення 61822 грн 12 коп.,

Суть спору: 16.06.2022 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 61822 грн 22 коп. заборгованості за Договором постачання природного газу від 19.01.2022 № 24/97; а також покласти на відповідача судовий збір.

Ухвалою суду від 20.06.2022 призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.08.2022 відкладено розгляд справи на 17.08.2022.

Станом на 17.08.2022 відповідач відзив на позовну заяву суду не надав.

Відповідач вимоги ухвали суду не виконав, відзив на позовну заяву до суду не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи час, наданий сторонам для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2022 між Акціонерним товариством «Чернівецький хлібокомбінат» (за рішенням засновника від 25.01.2022 було перетворено в ТОВ «Чернівецький хлібокомбінат» (споживач, позивач)) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галузеве підприємство «Промсервіс» (постачальник) укладено Договір № 24/97 постачання природного газу .

Відповідно до п.1.1. Договору «Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природній газ незалежної якості та кількості у порядку, передбаченому цим договором, а Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим договором.»

Згідно з п. 6.1. Договору, сторонами передбачено, що ціна 1000 куб.м, (однієї тисячі) природного газу визначається сторонами у додаткових угодах до Договору.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 19 січня 2022 року до вказаного Договору, Постачальник зобов`язався поставити природний газ в січні 2022 року в обсязі 33544 куб. метрів.

Пунктом 4 Додаткової угоди № 1 від « 19» січня 2022 року до Договору визначено, що оплата за природній газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника за наступним графіком:

- 100 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу на січень 2022 року в розмірі 398274,49 грн (триста дев`яносто вісім тисяч двісті сімдесят чотири гривні 49 коп.) - по 21 січня 2022 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатом січня місяця Споживачу було поставлено 27 951,310 куб. м газу, вартістю в розмірі 331 871,39грн, що підтверджується даними Акту № 169/24.97 від 31 січня 2022 року, підписаного Сторонами.

Відповідно до Акту № 170/24.97 від 31 січня 2022 року Споживач оплатив Постачальнику замовлену (договірну) потужність у сумі 4 580,98 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят гривень, 98 коп.), яка не підлягає поверненню згідно Договору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що після 31.01.2022 постачання газу Споживачу за Договором № 24/97 від 19 січня 2022 року не здійснювалося. Свої зобов`язання Споживач за Договором виконав належним чином, заборгованості перед Постачальником немає. Проте, за Постачальником рахується невикористана передоплата в розмірі 61 822,12 грн. (шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять дві гривні 12 коп.).

Як зазначає позивач в обґрунтування своєї позиції, оскільки поставки природнього газу за Договором вже не здійснюються, тому Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогами перерахувати кошти про що свідчить грошова вимога №150 від 03.05.2022 року яка була надіслана до Відповідача, але кошти не повертає, вимоги Позивача щодо їх повернення ігнорує, на телефонні дзвінки відповідає, коментуючи що вони згідні із заборгованістю, але коштів немає можливості повернути, відповідно своїми діями порушує звичаї ділового обороту та правила виконання зобов`язань, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір у даній справі суд керується наступним:

Як встановлено ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частина 7 даної статті містить норму про те, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено частиною 2 ст. 193 ГК України, у разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Відповідач станом на день розгляду справи не виконав своє зобов`язання із повернення коштів, отриманих ним в якості попередньої оплати, і має перед Позивачем заборгованість в розмірі 61 822,12 грн (шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять дві гривні 12 коп.).

Тому, суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права позивача та задоволення позовних вимог в частині стягнення 61 822,12 грн (шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять дві гривні 12 коп.) заборгованості.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним:

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецький хлібкомбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю Галузеве підприємство «Промсервіс» про стягнення 61822 грн 12 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Галузеве підприємство «Промсервіс» (40024, Сумська область, місто Суми, вул. СКД, буд. 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецький хлібкомбінат» (58018, м. Чернівці, вул. Головна, 223, ) 61822 (шістдесят одну тисячу вісімсот двадцять дві гривні) 12 коп. заборгованості, 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 коп в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3 Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 "Прикінцевих положень" Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 17.08.2022.

Суддя С.В. Заєць