ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 р. Справа № 917/583/20

За позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

до ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестеційний банк", пров. Шевченка, 12, м. Київ, 01001,

про стягнення 202 570,00 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники згідно протоколу судового засідання від 04.08.2022 р.

Обставини справи. Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестеційний банк" про стягнення 202 570,00 грн. безпідставно збережених коштів.

Ухвалою суду від 28.04.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 28.05.2020 р.

25.05.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з документами, який долучений судом до матеріалів справи (вх. № 5538).

Від позивача надійшли письмові пояснення (вх. № 7685 від 20.07.2022 р.), до яких додано акт обстеження земельної ділянки від 08.07.2020 р. Пояснення з додатком долучені судом до матеріалів справи.

13.08.2020 р. позивачем подано відповідь на відзив (вх. № 8752). Остання долучена до матеріалів справи.

Відповідачем подано заперечення (вх. № 10346 від 12.09.2020 р.). Заперечення долучені до матеріалів справи.

15.10.2020 р. від відповідача надійшло клопотання про передачу справи на розгляд Господарського суду міста Києва (вх. № 11438).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.10.2020 р. постановлено направити матеріали справи № 917/583/20 за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 прийнято справу № 917/583/20 до провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.04.2021 матеріали справи № 917/583/20 за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про стягнення 202 570,00 грн. передано за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду Полтавської області (Україна, 36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 р. залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №917/583/20 залишено без змін.

Матеріали справи направлено до Господарського суду Полтавської області.

Справу передано раніше визначеному складу суду, що відображено у протоколі від 26.10.2021.

Ухвалою суду від 09.11.2021 прийнято справу № 917/583/20 до свого провадження за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 23.11.2021 на 10:00 год.; запропоновано сторонам надати суду за наявності письмові пояснення, заяви (клопотання, докази) для вирішення в підготовчому засіданні питань, зазначених у частині 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України

23.11.2021 від позивача надійшла заява (вх. № 12922) про розгляд справи за відсутності його представника. При цьому, позивач повідомляє суд, що позовні вимоги та відповідь на відзив підтримує у повному обсязі. Також позивач просить суд повідомити його про дату та час наступного судового засідання.

22.11.2021 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання з огляду на неможливість забезпечення належного представництва в дане судове засідання (вх. № 12875 ел. поштою; оригінал 25.11.2021 вх. № 13071).

Ухвалою суду від 23.11.2021 відкладено підготовче засідання на 07.12.2021; запропоновано учасникам справи надати суду за наявності заяви (клопотання, докази), для вирішення в підготовчому засіданні питань, зазначених у частині 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судове засідання 07.12.2021 не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності його представника (вх. № 12922 від 23.11.2021).

Представник відповідача в судовому засіданні 07.12.2021 просив суд надати час для подання додаткових пояснень та доказів.

Ухвалою суду від 07.12.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 18.01.2021 на 11:00 год.

Від відповідача надійшли письмові пояснення та документи на підтвердження викладених у поясненнях обставин (вх. № 13763 від 09.12.2021, вх. № 411 від 17.01.2022). Пояснення з додатками долучені судом до матеріалів справи.

18.01.2022 від позивача надійшла заява (вх. № 515 ел. поштою) про розгляд справи за відсутності його представника. При цьому, позивач повідомляє суд, що позовні вимоги та відповідь на відзив підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.01.2022 повідомив про відсутність будь-яких заяв чи клопотань та просив суд закрити підготовче провадження та перейти до слухання справи по суті.

Ухвалою суду від 18.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 10.02.2022 на 11:30 год.

10.02.2022 від позивача надійшла заява про перенесення судового засідання призначеного на 10.02.2022, у зв`язку з хворобою уповноваженого представника (вх. № 1527).

Ухвалою Господарського суду від 10.02.2022 відкладено судове засідання на 15.03.2022 на 11:30 год..

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України та перебуванням судді Погрібної С.В. у відпустці засідання суду 15.03.2022 не відбулося. Наступне судове засідання призначено на 24.05.2022.

24.05.2022 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку продовженням строку дії воєнного стану в Україні до 23.08.2022.

Представники сторін в судове засідання 24.05.2022 не з`явились, в матеріалах справи відсутні докази отримання учасниками справи копії ухвали про призначення судового засідання на 24.05.2022.

Направлення сторонам в паперовому вигляді копії ухвали суду від 02.05.2022 не відбулось у зв`язку з відсутністю окремих номіналів поштових марок та тимчасовим припиненням Господарським судом Полтавської області відправлення поштової кореспонденції у паперовому вигляді, про що відповідальними працівниками суду складено відповідний акт від 02.05.2022 (т. 3 арк. с. 131).

Ухвалою господарського суду від 24.05.2022 судове засідання відкладено на 05.07.2022

17.06.2022 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання 05.07.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

20.06.2022 судом відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання, в порядку частини 2 статті 197 ГПК України.

30.06.2022 від відповідача надійшли пояснення по справі (вх. № 4269), в яких останній просить суд відмовити у задоволенні позову повністю через обрання позивачем неефективного способу захисту.

05.07.2022 від позивача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про перенесення судового засідання (вх. № 4376).

Ухвалою суду від 05.07.2022 відкладено засідання на 04.08.2022 на 11:30 год.

07.07.2022 від представника ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 4473) та визначено перелік судів для визначення відповідального за проведення відеоконференції, зокрема, Північний апеляційний господарський суд. Заява судом задоволена, про що постановлено відповідну ухвалу від 12.07.2022.

Від позивача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшло клопотання (ах. №5083 від 29.07.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Клопотання судом задоволено, про що постановлено відповідну ухвалу від 03.08.2022.

Судове засідання 04.08.2022 проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 04.08.2022 представником позивача викладено зміст позовних вимог, представником відповідача зміст заперечень.

Судом були з`ясовані обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази.

Представникам позивача та відповідача надано заключне слово, які підтримали свою позицію викладену письмово та озвучену в судовому засіданні.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Встановивши всі обставини справи та дослідивши надані документальні докази, суд встановив, що рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25.02.2014 "Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці" ПАТ "АвтоКрАЗ" було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 11676 кв.м по проїзду Ярославському, 1 в м. Кременчуці для експлуатації та обслуговування будівлі міської автозаводської поліклініки (а.с. 15 том 1).

14.08.2017 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36620929 від 15.08.2017 об`єкту нерухомого майна та на підставі свідоцтва, серія та номер: 1768, виданого 14.08.2017, будівля міської автозаводської поліклініки, розташована за адресою: м. Кременчук Полтавської області, проїзд Ярославський, буд. №1, що в цілому складається з будівлі міської автозаводської поліклініки літ. А, Ап, а, а1, аг загальною площею 7121,0 кв.м зареєстровано на праві приватної власності за Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (відповідач) (а.с. 13 том 1).

За заявою відповідача, рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 09.08.2018 р. "Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці" ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 11676 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівлі міської автозаводської поліклініки по проїзду Ярославському, 1 в м. Кременчуці (а.с. 16 том 1).

Однак, як зазначає позивач, на дату звернення до суду з даним позовом відповідач так і не вчинив дій щодо оформлення документів на право користування вищезазначеною земельною ділянкою під належним йому нерухомим майном. У період з 14.08.2017 по 06.04.2020 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації та обслуговування будівлі міської автозаводської поліклініки по проїзду Ярославському, 1 в м. Кременчуці Полтавської області, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання могла б отримати у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Фактично розмір доходу відповідача, розрахований Кременчуцькою міською радою Полтавської області, як розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у виді орендної плати за землю за період з 14.08.2017 по 06.04.2020 (включно), становить 202 570,00 грн. (розрахунок наведено у позовній заяві.

Позивач зазначає, що позов подано не про сплату заборгованості у розмірі несплаченої орендної плати, а про сплату коштів, які б могла отримати Кременчуцька міська рада за її користування. Відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Відповідні кошти підлягають стягненню з відповідача по справі на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області в порядку статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України. Розмір доходу позивача за період з 14.08.2017 по 06.04.2020 (включно) було розраховано Позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується і сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

На підставі відповідного розрахунку встановлено, що за період з 14.08.2017 по 06.04.2020 (включно) року розмір орендної плати мав становити 202 570,00 грн.

Здійснюючи розрахунок орендної плати, позивачем взято до уваги витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.01.2020 (а.с. 23 том 1) за №302/0/212-20, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 11676 кв.м. на 2020 рік складає 4 249 013,16 грн.

Також, позивачем застосовано 3% ставки орендної плати відповідно рішенню, 0,6 - понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02 лютого 2016 року "Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 травня 2012 року "Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 року №94-908вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 року "Про внесення змін до рішення міської ради від 24 листопада 2009 року "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області".

08.07.2020 р. представниками Кременчуцької міської ради Полтавської області проведено обстеження земельної ділянки за кадастровим номером :04:001:0036, за результатами чого складено Акт обстеження земельної ділянки (а.с. 133-136 т. 1), згідно якого земельна ділянка за кадастровим номером :04:001:0036 є сформованою, відповідачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 11676 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівлі міської автозаводської поліклініки по проїзду Ярославському, 1.

13.08.2020 земельна ділянка площею 11676 кв.м., кадастровий номер :04:001:0036, яка розташована за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, проїзд Ярославський, 1 (далі земельна ділянка) на праві власності зареєстрована за Кременчуцькою міською радою Полтавської області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 237511758 від 17.12.2020) (а.с. 26-27 т. 2).

Відповідач заперечуючи проти позову вказує наступне.

14.08.2017 Банк набув право власності на будівлю міської автозаводської поліклініки, загальною площею 7121,00 кв.м., яка розташована за адресою: м. Кременчук Полтавської області, проїзд Ярославський, 1.

Банк звернувся до позивача із заявою щодо оформлення користування земельною ділянкою площею 1,1676 га для експлуатації та обслуговування будівлі міської автозаводської поліклініки по проїзду Ярославському, 1. Однак жодної відповіді та/або рішення позивача з цього приводу не отримував

03.02.2019 Банк отримав від виконавчого комітету (позивач) лист-повідомлення № 01-49/230 від 29.01.2020 про виклик на засідання комісії 11.02.2020 по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства, за користування земельною ділянкою по проїзду Ярославському, 1 в м. Кременчуці у період з 14.08.2017 по 01.02.2020 у розмірі 188 795,54 грн. До цього листа був доданий розрахунок збитків. Банк не повідомлений про результати засідання цієї комісії, про прийняте нею рішення. Жодного слова про це не зазначено і у позовній заяві.

Банк, набувши право власності на об`єкт нерухомості по проїзду Ярославському, 1 в м. Кременчуці Полтавської області, одразу розпочав процедуру оформлення земельної ділянки в оренду, вчиняв усі необхідні та залежні від нього дії, Позивач в свою чергу, розраховує збитки і звертається із цим позовом до Суду. Позивач не вчинив залежних від нього дій щодо затвердження наданої Банком технічної документації. З моменту виникнення у Банку права власності на об`єкт нерухомості, який розташований у м. Кременчук Полтавської області по проїзду Ярославському, 1, у нього виникло право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, був зобов`язаний саме Позивач. Відповідач не ухилявся від оформлення права користування земельної ділянки, навпаки вчинив усі необхідні дії, визначені чинним законодавством України, для отримання земельної ділянки в оренду. Але саме через дії та бездіяльність Позивача це питання до цього часу не вирішене. Відсутність у Банку правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне зайняття земельної ділянки та безпідставне користування нею. Більше того, Банк на законних підставах набув права власності на об`єкт нерухомості, який розташований на цій земельній ділянці.

На момент набуття Банком права власності на об`єкти нерухомості (14.08.2017) у попереднього власника нерухомості не було правовстановлювального документа щодо користування земельною ділянкою, йому лише було надано дозвіл на розроблення технічної документації. Отже, до Банку не перейшло право користування земельною ділянкою, на якій була розміщена набута ним у власність нерухомість, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, тому що у попереднього землекористувача був відсутній правовстановлювальний документ, який би визначав такі умови і обсяг. Тому до відповідача не переходило право користування земельною ділянкою в розмірі 1,1676 га. Та і не могло перейти таке право користування, бо, як зазначалося вище, такого права не було у попереднього власника нерухомого майна і на момент набуття права власності Банком на нерухоме майно, був відсутній кадастровий номер земельної ділянки.

Позивач звертає увагу Суду на те, що земельна ділянка по проїзду Ярославському, 1 в м. Кременчуці Полтавської області, загальною площею 1,1676 га., кадастровий № :04:001:0036 є сформованою. Однак Позивач не зазначає, з якого саме моменту вона є сформованою та чи є вона об`єктом цивільних прав.

Державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,1676 га по проїзду Ярославському, 1 в м. Кременчуці у Державному земельному кадастрі було проведено лише 13.11.2019 на підставі технічної документації із землеустрою, яка була розроблена за замовленням Банку, саме тоді цій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 791 ЗК України).

Також, відповідач зазначає, що позивач, вираховуючи розмір орендної плати за період з 14.08.2017 по 06.04.2020, використовував один витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.01.2020 № 302/0/212-20, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 11676 кв.м. на 2020 рік складає 4 249 013,16 грн. Позивачем не додано до позовної заяви витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2017 та 01.01.2018, на 01.01.2019, відомості яких є обов`язковими при визначенні орендної плати за 2017-2019 роки.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з відповідача, як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати у розмірі 202 570,00 грн. на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних правових підстав земельною ділянкою комунальної форми власності (кадастровий номер :04:001:0036) площею 11676 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівлі міської автозаводської поліклініки, за період з 14.08.2017 по 06.04.2020.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статями 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким згідно з частиною першою статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Зі змісту частини другої статті 120 Земельного кодексу України вбачається, що не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, внаслідок чого її власник недоотримує дохід у вигляді орендної плати, за своїм змістом є кондикційними (зазначена позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17).

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом та не оспорюється сторонами:

- 14.08.2017 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на підставі свідоцтва серія та номер: 1768, виданого 14.08.2017, набуло право власності на будівлю міської автозаводської поліклініки, яка складається з будівлі міської автозаводської поліклініки літ.А, Ап, а, а1, аг загальною площею 7121 кв.м. та яка розташована в Полтавській області, м. Кременчук, проїзд Ярославський, будинок 1;

- до набуття відповідачем права власності на Нерухоме майно, воно перебувало у власності ПАТ "АвтоКРАЗ" і було передане відповідачу в іпотеку;

- рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25.02.2014 "Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці" ПАТ "АвтоКРАЗ" надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 11676 кв.м для експлуатації та обслуговування будівлі міської автозаводської поліклініки по проїзду Ярославському, 1;

- рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 09.08.2018 "Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці" відповідачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 11676 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівлі міської автозаводської поліклініки по проїзду Ярославському, 1;

- 13.11.2019 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22.10.2019, що була розроблена на замовлення відповідача, була сформована земельна ділянка площею 11676 кв.м, яка розташована у м. Кременчук, проїзд Ярославський, 1, дана земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, кадастровий номер :04:001:0036, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 12.03.2020 (а.с. 17 т. 1).

- 08.07.2020 представниками Кременчуцької міської ради Полтавської області проведено обстеження земельної ділянки за кадастровим номером :04:001:0036, за результатами чого складено Акт обстеження земельної ділянки (а.с. 133-136 т. 1), згідно якого земельна ділянка за кадастровим номером :04:001:0036 є сформованою, відповідачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 11676 кв.м для експлуатації та обслуговування будівлі міської автозаводської поліклініки по проїзду Ярославському, 1.

- 13.08.2020 земельна ділянка площею 11676 кв.м, кадастровий номер :04:001:0036, яка розташована за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, проїзд Ярославський, 1 на праві власності зареєстрована за Кременчуцькою міською радою Полтавської області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 237511758 від 17.12.2020) (а.с. 26-27 т. 2).

Відповідно до частин першої та четвертої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю або споруду та передбачають механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків) (частина друга статті 377 Цивільного кодексу України).

Отже, з огляду на викладені положення закону, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, стає власником (користувачем) відповідної частки земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Частиною шостою статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Таким чином, до істотних умов договору, яким передбачено набуття права власності на будівлю (окремих її приміщень) належить площа, межі та кадастровий номер земельної ділянки.

З огляду на наведене, предметом доказування у даному спорі є, зокрема, обставини щодо площі, меж та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло до набувача спірної будівлі.

При цьому згідно зі статтею 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, із визначеними щодо неї правами.

Як встановлено положеннями частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Законом України "Про Державний земельний кадастр" визначено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

За змістом статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина перша статті 9 зазначеного Закону).

Частиною першою статті 11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

При цьому у статті 15 зазначеного Закону наведено перелік відомостей про земельні ділянки, за змістом якого до Державного земельного кадастру включаються такі відомості: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині 2 статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина друга статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина перша статті 21 названого Закону).

Таким чином, позивач має надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, докази реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі", а також довести обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Вказані обставини з урахуванням вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17, від 29.05.2019 у справі № 922/955/18.

Як свідчать матеріали справи, розмір доходу розрахований Кременчуцькою міською радою як розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою кадастровий номер :04:001:0036 комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у формі орендної плати за землю в період з 14.08.2017 по 06.04.2020 в розмірі 202 570,00 грн.

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.01.2020 (а.с. 23 том 1) за №302/0/212-20 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 11676 кв.м. на 2020 рік складає 4 249 013,16 грн.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 12.03.2020 (а.с. 17 т. 1) державна реєстрація земельної ділянки із кадастровим номером :04:001:0036 проведена 13.11.2019, тобто до цього часу спірна земельна ділянка не була сформованою, оскільки не мала кадастрового номера, а інформація про неї не була занесена до Державного земельного кадастру.

Зважаючи на предмет та підстави заявленого позову, позивачем не надано доказів існування протягом заявленого у позові періоду, зокрема з 14.08.2017 по 13.11.2019 включно земельної ділянки площею 11676 кв.м. із кадастровим номером :04:001:0036, як об`єкта цивільних прав у розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України, що виключає можливість обчислювати розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю у вказаний період, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав.

Отже відповідач не міг безпідставно зберегти кошти у вигляді орендної плати за землю, якої не існувало як об`єкта цивільних прав, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у позові.

Інші аргументи сторін були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з відпусткою судді, повний текст рішення складено та підписано 19.08.2022.

Суддя Погрібна С.В.