УХВАЛА

16 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 908/2049/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , скаржник)

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022

у справі № 908/2049/20

за позовом Антимонопольного комітету України

до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (далі - ПАТ "Запоріжжяобленерго")

про стягнення штрафу в сумі 14 900 000,00 грн та пені в сумі 14 900 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.07.2022 надіслав на електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить, зокрема скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №908/2049/20 та приєднати до апеляційної скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго" заяву ОСОБА_1 . Підпис кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису перевірено і підтверджено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 28.07.2022.

Також 02.08.2022 на адресу Суду засобами поштового зв`язку надійшла ідентична за змістом та формою касаційна скарга ОСОБА_1 . Відтак Суд розглядає ці касаційні скарги як одну.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 28.07.2022 для розгляду касаційної скарги у справі № 908/2049/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.

Дослідивши зміст поданої касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №908/2049/20, постановлену за результатом розгляду заяви про приєднання ОСОБА_1 до апеляційної скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго", оцінюючи дії скаржника у контексті статей 2, 43, 287, 293, 304 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про залишення її без розгляду, з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №908/2049/20, якою заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі №908/2049/20 залишено без розгляду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що є споживачем послуг ПАТ "Запоріжжяобленерго", а тому, вважає, що залишаючи його заяву про приєднання до апеляційної скарги без розгляду, судом відмовлено йому у доступі до правосуддя та фактично порушено статтю 55 Конституції України та статтю 4 ГПК України, а саме принципи гласності, відкритості судового процесу, а також принципу змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Верховний Суд, з огляду на доводи касаційної скарги та наявну інформацію в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також у Комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» вбачає та констатує такі обставини справи.

Так, 26.04.2021 у справі №908/2049/20 за позовом Антимонопольного комітету України до ПАТ "Запоріжжяобленерго" про стягнення штрафу в сумі 14 900 000,00 грн та пені в сумі 14 900 000,00 грн, ухвалено рішення.

Апеляційне провадження за скаргою ПАТ "Запоріжжяобленерго" відкрито ухвалою Центрального апеляційного господарського суду 14.07.2021. Судом апеляційної інстанції 13.09.2021 відкрито перше судове засідання у цій праві, що зафіксовано протоколом судового засідання від 13.09.2021.

Зокрема, 18.01.2022 ОСОБА_2 подала заяву про приєднання до апеляційної скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у даній справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2022 заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі №908/2049/20 залишено без розгляду.

ОСОБА_2 25.01.2022 надіслала на електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила, зокрема скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі № 908/2049/20 та приєднати до апеляційної скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго" іі заяву.

Касаційна скарга мотивована тим, що залишаючи заяву про приєднання до апеляційної скарги без розгляду, судом було відмовлено у доступі до правосуддя та фактично порушено принципи гласності, відкритості судового процесу, а також принципу змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Ухвалою Верховного Суду від 14.02.2022 у справі №908/2049/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №908/2049/20.

ОСОБА_2 26.01.2022 повторно подала касаційну скаргу на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №908/2049/20, яка за формою і змістом є ідентичною касаційній скарзі поданій 25.01.2022.

Ухвалою Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №908/2049/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №908/2049/20.

Водночас 11.07.2022 ОСОБА_1 також подав до суду апеляційної інстанції заяву про приєднання до апеляційної скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у цій справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2021 залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі №908/2049/20.

Верховний Суд окремо відзначає, що у поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що залишаючи заяву про приєднання до апеляційної скарги без розгляду, судом відмовлено у доступі до правосуддя та фактично порушено статтю 55 Конституції України та статтю 4 ГПК України, а саме принципи гласності, відкритості судового процесу, а також принципу змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Поряд з цим Верховний Суд зауважує, що форма та зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , починаючи з абзацу 7 фактично є ідентичною касаційним скаргам, поданих ОСОБА_2 25.01.2022 та 26.01.2022.

При цьому абзац 17 касаційної скарги містить посилання на те, що «…стягнення вищезазначеної суми призведе до неотримання мною, як акціонерки, прибутку…». Водночас скаржник, за його твердженням, є споживачем Товариства та отримує послуги з розподілу енергії (4 абзац касаційної скарги), а також є особою чоловічого роду.

Схожість доводів та зміст касаційної скарги є очевидною і з огляду на принцип вірогідності не може бути випадковим збігом.

За приписами частин першої - другої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається; залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Під зловживанням процесуальними правами, слід розуміти особливу форму господарського процесуального правопорушення, тобто умисні, недобросовісні дії учасників господарського процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав учасників судового процесу та їх представників, та перешкоджанням діяльності суду по справедливому та своєчасному розгляду і вирішенню господарської справи, що також впливає на права інших учасників судового процесу стосовно безперешкодного і своєчасного вирішення спору. Правова конструкція "зловживання правом" передбачає, насамперед, активні дії учасників судового процесу та їх представників, що знаходять свій прояв у здійсненні процесуальних дій чи поданні процесуальних документів.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання завідомо безпідставної касаційної скарги або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі "Шульга проти України", no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", no. 26976/06, від 20.01.2011).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі, на чому також неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 07.07.1989 по справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", згідно з яким заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Виходячи з аналізу статті 5 ГПК України, звернення до господарського суду повинно мати ефективний спосіб захисту порушених прав.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції", рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд вважає, що подання даної касаційної скарги є нічим іншим як спробою затягнути розгляд судової справи в суді апеляційної інстанції та/або перешкодити йому, внаслідок чого будуть порушенні завдання та основні засади господарського судочинства. Такі дії заявника створюють перешкоди у справедливому розгляді справи в межах розумного строку, тобто спрямовані на невиправдане затягування судового процесу, оскільки не мають на меті прагнення до реального захисту своїх прав, натомість порушують права інших учасників справи, що підтверджується тим, що спір у справі ще не вирішений.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що такі дії заявника спрямовані на затягування судового процесу, шляхом подання безпідставної касаційної скарги на ухвалу про залишення без розгляду заяв на приєднання до апеляційної скарги, яка розглядається судом апеляційної інстанції вже понад рік (з 14.07.2021).

Таким чином, звернення ОСОБА_1 із касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №908/2049/20, свідчить про зловживання заявником процесуальними правами, що полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом, оскільки звернення заявника у даній справі з такою заявою спрямоване лише до необхідності надсилання матеріалів справи, витребування Верховним Судом справи з суду нижчих інстанцій без реальної можливості отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом, а, отже, подання такої заяви виходить за межі дійсного змісту процесуального права, що вказує на зловживання такою особою своїми правами.

Слід зауважити, що ефективність судового захисту знаходиться у прямому зв`язку з належним виконанням учасниками судового процесу вимог процесуального законодавства.

Відповідно зазначена касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу суду з огляду на приписи статті 287 ГПК України та вищевказані обставини та міркування, має очевидно штучний характер.

Отже, дотримуючись балансу між правом особи на звернення до суду та неприпустимістю зловживання процесуальними правами, Суд доходить до висновку, що дії заявника суперечать завданню господарського судочинства. Очевидно, що реальною метою її подання є надсилання матеріалів справи до суду касаційної інстанції, що призводить до безпідставного затягування розгляду справи та неможливості своєчасного ухвалення остаточного судового рішення. Суд не може допускати, щоб формальне право на звернення до суду з завідомо безпідставною скаргою ОСОБА_1 переважало над правом сторін щодо своєчасного розгляду справи.

Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №908/2049/20 без розгляду.

При цьому посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що судом було відмовлено у доступі до правосуддя чим порушено статтю 55 Конституції України та статтю 4 ГПК України, є абстрактним і декларативним. Отже, Верховний Суд вважає, що перешкоди у доступі до правосуддя у контексті даної справи, ураховуючи предмет касаційного оскарження, норми процесуального права (статтей 118, 265, 254 ГПК України) відсутні.

Керуючись статтями 43, 234, 235, 287, 293, 304, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Визнати подання касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №908/2049/20 зловживанням процесуальними правами.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №908/2049/20 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова