ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2022 р. Справа№ 910/17095/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Попікової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Поливач В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК "Агрорент"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2022, повний текст складено 11.01.2022

у справі № 910/17095/21 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК "Агрорент"

про стягнення 1 027 758,07 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Приватне підприємство «ТІЗ-Карбогаз» (далі - позивач, ПП «ТІЗ-Карбогаз») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Агрорент» (далі - відповідач, ТОВ «АПК «Агрорент») про стягнення 1 027 758,07 грн, з яких: 928 004,00 грн заборгованості за Договором поставки №06012021-1 від 06.01.2021 (далі - Договір), 92800,40 грн штрафу, 6 025,67 грн 3% річних та 928,00 грн інфляційних нарахувань.

Позов мотивовано тим, що у період з березня по червень 2021 здійснив поставку відповідачу товару (рідкий двоокис вуглецю), за який відповідач розрахувався частково, внаслідок чого у останнього виникла прострочена заборгованість з оплати за поставлений товар.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі №910/17095/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК "Агрорент" на користь Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" 928 004,00 грн основного боргу, 92 800,40 грн штрафу, 6 025,67 грн 3% річних, 928,00 грн інфляційних втрат та 15 416,37 грн судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "АПК "Агрорент" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі №910/17095/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 року, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17095/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/17095/21. Копію ухвали надіслано Господарському суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "АПК "Агрорент" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі №910/17095/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК "Агрорент" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі №910/17095/21. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 11.07.2022 о 15:00 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 06.07.2022. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 06.07.2022. Явка учасників справи визнана не обов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду апеляційної скарги у справі №910/17095/21 на 15.08.2022 о 16 год. 20 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу відхилити, та оскаржене судове рішення залишити без змін, як правильне та обґрунтоване.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 15.08.2022 представники учасників справи не з`явилися.

Про призначення розгляду справи на 15.08.2022 учасників справи було додатково повідомлено шляхом надсилання ухвали суду від 11.07.2022 на електронні адреси вказані у матеріалах справи.

До судового засідання від 15.08.2022 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що останній захворів та має гостру распіраторну вірусну інфекцію, тому немає можливості з`явитись до судового засідання, в тому числі з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Колегія суддів, враховуючи положення ч.ч. 11, 12 ст. 270 ГПК України дійшла висновку про відхилення зазначеного, враховуючи наступне.

Суд звертає увагу, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

У розгляді клопотання судом враховано, що явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась; представник відповідача у клопотанні про відкладення зазначає про те, що останній захворів, при цьому не надає доказів зазначеного; до того ж його позиція викладена у апеляційній скарзі, відзив на апеляційну скаргу йому було надіслано позивачем у визначений законом строк та спосіб;

Суд при розгляді клопотання відповідача про відкладення розгляду справи враховує також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи судом.

Таким чином, беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь банку обов`язковою, відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, причини неявки судом поважними не визнані, враховуючи наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами.

Межі та строк розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з такого.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

06.01.2021 між Приватним підприємством «ТІЗ-Карбогаз» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АПК «Агрорент» (покупець, відповідач) був укладений Договір поставки № 06012021-1 (далі - Договір або Договір № 06012021-1 від 06.01.2021), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставляти покупцеві рідкий двоокис вуглецю (далі - товар) для використання останнім у виробництві, а покупець зобов`язується приймати товар і оплачувати його вартість в строки та порядку, що передбачені даним Договором.

Згідно п. 4.1 Договору постачальник поставляє покупцю товар на умовах DDP, згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року. Постачання товару покупцю здійснюється спеціалізованою дорожньою цистерною постачальника та приймається покупцем в його спеціалізовану ємність, що передбачена для тривалого зберігання товару і збереження його якісних показників та відповідає вимогам по завантаженню товару погодженої та належної якості.

Партією товару вважається кількість товару, яку було поставлено по одній видатковій накладній. Датою поставки вважається дата передачі товару покупцю, поставленого згідно товарно-транспортної накладної, що підтверджується підписом уповноваженої особи покупця та штампом складу покупця в товарно-транспортній накладній (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткової накладної, яка засвідчує момент отримання товару на складі покупця. Підписання покупцем видаткової накладної здійснюється після вивантаження товару з дорожньої цистерни постачальника в спеціалізовану ємність в місці поставки, зважування ємності співробітниками покупця за допомогою спеціальних ваг, та співставлення отриманих показників з вагою товару, що вказана у видатковій накладній, за результатами якого встановлена відповідність ваги.

Умовами п. 5.1 Договору передбачено, що покупець здійснює приймання поставленого йому постачальником товару на підставі видаткової накладної. Взамін постачальнику надається оригінал довіреності на одержання товару уповноваженою особою покупця, яка також підписує примірник товарно-транспортної накладної для постачальника.

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що загально сума даного Договору дорівнює сумі всіх партій товару, що будуть фактично поставлені постачальником та прийняті покупцем за цим Договором.

Ціна товару, що поставлятиметься постачальником вказуватиметься в специфікації до цього Договору (Додаток № 1), який є його невід`ємною частиною та діє до кінця строку дії Договору. В односторонньому порядку ціна на товар не може бути змінена. З метою уникнення інфляційного та курсового впливу на ціну товару, ціни вказується в гривні та в еквіваленті EUR (п. 6.2 Договору).

Згідно Специфікації № 1 від 06.01.2021 сторони погодили, що ціна товару становить:

- м. Енергодар, вул. Комунальна, 1 - 7 500,00 грн з ПДВ, що в еквіваленті складає 216,45 євро;

- м. Южноукраїнськ - 7 200,00 грн з ПДВ, що в еквіваленті складає 207,80 євро;

- м. Вараш - 6 400,00 грн з ПДВ, що в еквіваленті складає 184,70 євро.

Офіційний міжбанківський курс гривні до Євро на 05.01.2021 становить 34,6495 грн/євро.

Відповідно до п. 6.5 Договору покупець здійснює оплату за поставлену партію товару на банківський рахунок постачальника протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів від дати поставки (дата підписання відповідної видаткової накладної покупцем) на складі покупця. Датою оплати вважається дата надходження коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Всі банківські витрати на території України несе покупець. Якщо крайній термін відповідного платежу припадає на вихідний/святковий день, платіж повинен бути здійснений у робочий день, що йому передує.

Пунктом 7.2 Договору сторони погодили, що у випадку прострочення покупцем більше 15-ти днів, зазначених у пунктах 6.3, 6.5 цього Договору термінів оплати, він зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від суми, що прострочена. Своє право застосування попереднього пункту Договору постачальник реалізує шляхом виставлення покупцеві претензії (вимоги). У разі виставлення претензії (вимоги) сплата здійснюється покупцем протягом 10-х банківських днів від дати його погодження покупцем. У випадку, якщо за даним Договором у покупця перед постачальником утворилась заборгованість, її погашення при надходженні грошових коштів від покупця на рахунок постачальника зараховуються в наступному порядку: у першу чергу сплачуються проценти, штрафи і неустойка; у другу чергу сплачується основна сума боргу.

Цей Договір вступає в силу після підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками строком на 1 рік, до 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. У випадку, якщо жодна із сторін за один місяць до закінчення дії даного Договору письмово не заявить про його припинення, даний Договір вважається продовженим на тих же умовах на кожен наступний календарний рік (п. 10.2 Договору).

Позивач стверджєу, що у період з березня по червень 2021 року позивачем було поставлено відповідачу товару на підставі Договору №06012021-1 від 06.01.2021 на загальну суму 4 936 560,00 грн в підтвердження чого позивач подав видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату.

Враховуючи вищезазначене позивач наполягає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Агрорент» утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 928 004,00 грн.

Також позивач в підтвердження боргу надав до справи Акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 18.06.2021, який підписаний відповідачем електронним цифровим підписом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які свідчили б про припинення Договору № 06012021-1 від 06.01.2021, а, отже, станом на час розгляду справи по суті вказаний Договір є чинним.

З огляду на зазначене, суд, з урахуванням положень ст. 204 ЦК України, приймає до уваги Договір № 06012021-1 від 06.01.2021 як належну підставу у розумінні норм ст. 11 ЦК України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з поставки товару.

Також судом встановлено, що Договір № 06012021-1 за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення статті 204 Цивільного кодексу України).

Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконання договору поставки у період з березня по червень 2021 року позивачем було поставлено відповідачу товар на підставі Договору № 06012021-1 від 06.01.2021 на загальну суму 4 936 560,00 грн.

Факт поставки підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 132 від 05.03.2021 на суму 150 000,00 грн, № 134 від 09.03.2021 на суму 153 750,00 грн, № 190 від 15.03.2021 на суму 123 520,00 грн, № 203 від 15.03.2021 на суму 152 250,00 грн, № 26 від 18.03.2021 на суму 146 592,00 грн, № 214 від 22.03.2021 на суму 148 320,00 грн, № 16 від 29.03.2021 на суму 123 904,00 грн, № 54 від 29.03.2021 на суму 149 904,00 грн, № 201 від 30.03.2021 на суму 38 880,00 грн, № 236 від 01.04.2021 на суму 146 250,00 грн, № 242 від 09.04.2021 на суму 144 720,00 грн, № 338 від 09.04.2021 на суму 15 750,00 грн, № 267 від 19.04.2021 на суму 37 152,00 грн, № 285 від 28.04.2021 на суму 146 250,00 грн, № 269 від 28.04.2021 на суму 146 250,00 грн, № 303 від 30.04.2021 на суму 127 360,00 грн, № 347 від 30.04.2021 на суму 147 600,00 грн, № 320 від 30.04.2021 на суму 150 000,00 грн, № 357 від 07.05.2021 на суму 124 800,00 грн, № 379 від 07.05.2021 на суму 148 464,00 грн, № 465 від 07.05.2021 на суму 157 500,00 грн, № 391 від 14.05.2021 на суму 152 250,00 грн, № 419 від 17.05.2021 на суму 150 000,00 грн, № 405 від 17.05.2021 на суму 123 520,00 грн, № 425 від 20.05.2021 на суму 148 608,00 грн № 438 від 21.05.2021 на суму 155 100,00 грн, № 315 від 26.05.2021на суму 144 720,00 грн, № 496 від 26.05.2021 на суму 153 750,00 грн, № 96 від 01.06.2021 на суму 123 904,00 грн, № 238 від 01.06.2021 на суму 122 496,00 грн, № 462 від 01.06.2021 на суму 128 000,00 грн, № 360 від 01.06.2021 на суму 157 500,00 грн, № 517 від 01.06.2021 на суму 121 856,00 грн, № 529 від 01.06.2021 на суму 144 000,00 грн, № 554 від 01.06.2021 на суму 131 200,00 грн, № 589 від 01.06.2021 на суму 125 440,00 грн, № 96 від 01.06.2021 на суму 123 904,00 грн, № 238 від 01.06.2021 на суму 122 496,00 грн, № 462 від 01.06.2021 на суму 128 000,00 грн, № 360 від 01.06.2021 на суму 157 500,00 грн, № 517 від 01.06.2021 на суму 121 856,00 грн, № 529 від 01.06.2021 на суму 144 000,00 грн, № 554 від 01.06.2021 на суму 131 200,00 грн, № 589 від 01.06.2021 на суму 125 440,00 грн.

Вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, що свідчить про прийняття відповідачем поставленого позивачем товару без зауважень та заперечень.

Матеріали справи також містять товарно-транспортні накладні №132 від 05.03.2021, № 134 від 09.03.2021, № 190 та № 203 від 15.03.2021, № 26 від 18.03.2021, № 214 від 22.03.2021, № 16 та № 54 від 29.03.2021, № 201 від 30.03.2021, № 236 від 01.04.2021, № 242 від 09.04.2021 та № 338 від 09.04.2021, № 267 від 19.04.2021, № 285 та № 269 від 28.04.2021, № 303, № 347 та № 320 від 30.04.2021, № 357, № 379 та № 465 від 07.05.2021, № 391 від 14.05.2021, № 419 від 17.05.2021 та № 405 від 17.05.2021, № 425 від 20.05.2021, № 438 від 21.05.2021, № 315 та № 496 від 26.05.2021, № 96, № 238, № 462, № 360, № 517, № 529, № 554 та № 589 від 01.06.2021, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Крім того, в матеріалах справи наявні рахунки на оплату № 84 від 01.06.2021 на суму 123 904,00 грн, № 419 від 01.06.2021 на суму 128 000,00 грн, № 464 від 01.06.2021 на суму 121 856,00 грн, № 479 від 01.06.2021 на суму 144 000,00 грн, № 500 від 01.06.2021 на суму 131 200,00 грн, № 534 від 01.06.2021 на суму 125 440,00 грн.

Товар згідно наведених видаткових накладних був оплачений відповідачем лише частково на загальну суму 4 010 506,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 266 та № 237 від 05.03.2021, № 326 від 09.03.2021, № 293 та № 294 від 15.03.2021, № 385 від 18.03.2021, № 384 від 22.03.2021, № 39 та № 40 від 29.03.2021, № 493 від 30.03.2021, № 494 від 01.04.2021, № 554 та № 555 від 09.04.2021, № 657 від 19.04.2021, № 655 та № 656 від 28.04.2021, № 101, № 102 та № 103 від 30.04.2021, № 128, № 129 та № 130 від 07.05.2021, № 168 від 14.05.2021, № 178 від 17.05.2021, № 208 від 20.05.2021, № 216 від 21.05.2021, № 231 та № 232 від 26.05.2021, № 276 від 09.06.2021.

Враховуючи вищезазначене у Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Агрорент» утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 928 004,00 грн.

Наявність вказаного боргу додатково підтверджується наявним в матеріалах справи Актом звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 - 18.06.2021, який підписаний відповідачем електронним цифровим підписом.

Однак, зі свого боку, відповідач зобов`язання перед позивачем з оплати поставленого товару виконало неналежним чином, чим порушив умови Договору.

Згідно п. 6.5 Договору покупець здійснює оплату за поставлену партію товару на банківський рахунок постачальника протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів від дати поставки (дата підписання відповідної видаткової накладної покупцем) на складі покупця.

Отже, виходячи з умов укладеного між сторонами Договору, відповідач був зобов`язаний оплатити товар в сумі 928 004,00 грн, отриманий згідно видаткових накладних від 01.06.2021, у строк до 16.06.2021 включно.

03.08.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією №103 від 02.08.2021, відповідно до якої просив останнього в семиденний строк з моменту отримання претензії сплатити на користь ПП «ТІЗ-Карбогаз» 1 020 804,40 грн, з яких: 928 004,00 грн - заборгованість за поставлений товар, 92 800,40 грн - штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань. Вказана претензія була отримана відповідачем 11.08.2021, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення № 659.

Відповідач відповіді на претензію не надав та заборгованість не сплатив.

Як вбачається із положення ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або загалі не приступив до виконання зобов`язання, або, якщо і приступив, але не виконав його у встановлений договором або законом термін.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ст. 530 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «АПК «Агрорент» заборгованості в сумі основного боргу в сумі 928 004,00 грн.

У доводах апеляційної скарги відповідач вказує на те, що спірні видаткові накладні не можуть прийматись до уваги судом, в підтвердження виконання зобов`язань з поставки товару, оскільки у видаткових накладних не зазначено реквізити довіреностей за якими здійснювалося прийняття товару.

Щодо зазначених аргументів суд звертає увагу, що за ст. 1, ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарську операцію.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Судом досліджені видаткові накладні, що наявні у справі, останні містять такі обов`язкові реквізити як дата складання; назву підприємства, від імені якого складено документ і якому здійснюється поставка за цією накладною; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особистий підпис уповноважених осіб сторін (підписи яких були засвідчені відтиском печатки товариств) тощо.

Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі Товариства як юридичної особи, у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Таким чином, аргументи скаржника суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відсутність реквізитів довіреності (на підставі якої діяли уповноважені особи відповідача при прийнятті товару) в накладній не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки, їх відсутність за наявності інших реквізитів у видатковій наклданій, а також інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Окрім основного боргу позивачем заявлено до стягнення з відповідача 92 800,40 грн штрафу, 6 025,67 грн 3% річних та 928,00 грн інфляційних нарахувань.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 92 800,40 грн на підставі п. 7.2 Договору суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 6.5 Договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату за поставлену партію товару на банківський рахунок постачальника протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів від дати поставки (дата підписання відповідної видаткової накладної покупцем) на складі покупця.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 7.2 Договору сторони погодили, що у випадку прострочення покупцем більше 15-ти днів, зазначених у пунктах 6.3, 6.5 цього Договору термінів оплати, він зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від суми, що прострочена.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявлена до стягнення сума штрафу обчислена позивачем арифметично вірно, обґрунтовано, відповідно до приписів чинного законодавства та умов Договору № 06012021-1 від 06.01.2021, а відтак стягненню з відповідача на користь позивача за порушення виконання умов Договору підлягає штраф у розмірі 92 800,40 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 025,67 грн 3% річних за період з 17.06.2021 по 03.09.2021 та 928,00 грн інфляційних втрат за липень 2021 року, суд відзначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 025,67 грн 3% річних підлягають задоволенню.

Розрахунок інфляційних втрат, наведений позивачем у позовній заяві, також є обґрунтованим та арифметично вірним, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 928,00 грн інфляційних втрат також правомірно задоволені судом.

Щодо доводів відповідача про порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника про те, що дана справа не могла бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), оскільки з огляду на предмет та ціну позову, суд визнав дану справу малозначною та такою, де ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні від сторін до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає порушень п.п. 1,2 ч. 5 ст. 12, ч.ч. 1, 2, п. 8 ч. 4 ст. 247 ГПК України.

Також скаржник посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги акт звірки взаємних розрахунків, оскільки у позовній заяві позивач не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Ці твердження спростовуються матеріалами справи, оскільки на останньому аркуші позовної заяви позивачем зазначено примітку про те, що у позивача наявні всі оригінали документів, на котрі відбувається посилання у позовній заяві, у додатках до позову позивач вказав та долучив акт звірки копію акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2021-18.06.2021. Тому порушень ч. 4 ст. 96 ГПК України колегія суддів не вбачає.

Твердження скаржника про те, що судом не витребувано у позивача оригіналу електронного доказу суд також відхиляє.

Колегія суддів зазначає, що учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини четверта, п`ята статті 96 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, в силу приписів частин третьої та п`ятої статті 96 Господарського процесуального кодексу України праву учасника справи подати до суду паперову копію електронного доказу відповідає право суду витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу з власної ініціативи, зокрема, у випадку, якщо суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. При цьому невзяття судом до уваги паперової копії оригіналу електронного доказу є процесуальним наслідком саме неподання оригіналу електронного доказу на вимогу суду (а не неподання його разом із позовом чи відзивом на нього).

Відповідно, добросовісно реалізуючи право на подання електронного доказу в його паперовій копії, учасник справи, виходячи з принципу правової визначеності, може розраховувати на відповідні процесуальні дії суду, у випадку виникнення у нього (суду) сумнівів щодо відповідності поданої паперової копії оригіналу, включаючи і право учасника справи, у разі відсутності у нього можливості подати доказ, який витребовує суд, або відсутності можливості подати такий доказ у встановлені строки, повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про витребування таких доказів (частини восьма, десята статті 81 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною четвертою статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Що стосується даного випадку, аналізуючи викладені норми процесуального закону, колегія суддів не вбачає у даному випадку порушень, оскільки стаття 96 ГПК України визначає саме право суду витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу з власної ініціативи, зокрема, у випадку, якщо суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. В той же час, відповідач не був позбавлений процесуального права звернутись із клопотанням учасника справи про витребування цього доказу.

Поряд з цим, колегія суддів також вважає необхідним акцентувати, що суд у даному випадку розглянув справу на підставі сукупності доказів наявних у матеріалах справи, і даний акт звіряння взято судом до уваги додатково в сукупності з іншими первинними бухгалтерськими документами, які подані в підтвердження факту поставки товару.

Твердження скаржника про те, що останній не отримав позовної заяви, що позбавило його можливості ознайомити із матеріалами долученими до позову колегія суддів вважає такими, що не слугують підставою для скасування судового рішення у цій справі. У даному випадку як до позову, так і до заяви про усунення недолків позивачем долучено докази надсилання позовної заяви та додатків. Ухалу суду першої інстанції про відкриття позовного провадження від 12.11.2021 було надіслано відповідачу та отримано останнім - 19.11.2021, що підтверджується відомостями зворотного поштового повідомлення (а.с. 180). Отже, відповідач не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, в тому числі на ознайомлення із матеріалами справи в порядку ст. 42 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, за результатом апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі №910/17095/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 17.08.2021.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

О.В. Попікова