СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Харків Справа №922/3478/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

третіх осіб - не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, (вх.№7Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 року у справі №922/3478/21,

за позовом Фермерського господарства «Яблуневе Агро», с.Борисівка,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , м.Харків,

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м.Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Липецька сільська рада Харківського району Харківської області, с.Липці,

про визнання угод укладеними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фермерське господарство «Яблуневе Агро», звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання додаткових угод до договорів оренди укладеними із 23.07.2019 року в редакції наданої позивачем, а саме:

- додаткової угоди до договору оренди землі від 14.12.2016 року з кадастровим номером :01:004:0130, площею 15,2245 га;

- додаткової угоди до договору оренди землі від 14.12.2016 року з кадастровим номером :01:004:0131, площею 14,1213 га;

- додаткової угоди до договору оренди землі від 14.12.2016 року з кадастровим номером :01:004:0132, площею 14,8806 га;

- додаткової угоди до договору оренди землі від 14.12.2016 року з кадастровим номером :01:004:0133, площею 14,4497 га;

- додаткової угоди до договору оренди землі від 14.12.2016 року з кадастровим номером :01:004:0134. площею 14,0875 га.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 року (повний текст складено 30.12.2021 року, суддя Аріт К.В.) у справі №922/3478/21 позов задоволено в повному обсязі.

Визнано укладеними із 23 липня 2019 року додаткові угоди від« 17» липня 2019 року до договорів оренди землі б/н від 14.12.2016 року, реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19523149, укладених між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, у редакції позивача та яка викладена у резолютивній частині рішення.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 року у справі №922/3478/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до приписів ст. 24 Закону України «Про оренду землі», обов`язком орендодавця, тобто Головного управління, не було і не є укладення додаткової угоди у разі звернення орендаря з будь-яких підстав. У пункті 9 договорів оренди землі передбачено виключно можливість перегляду розміру орендної плати з визначених конкретних підстав, проте не встановлено імперативного обов`язку для такого перегляду.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що згідно приписів ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, що кореспондує загальноприйнятому принципу свободи договору. Наразі згоди між орендарем та Головним управлінням про укладення додаткових угод та перегляду розміру орендної плати досягнуто не було

Скаржник наполягає на тому, що наявна у договорі конструкція «переглядається» означає саме можливість перегляду орендної плати у разі зміни нормативної грошової оцінки землі, за взаємною згодою сторін, а не обов`язок Головного управління моментально та беззаперечно погодитися на пропозицію орендаря. Тобто, укладення додаткових угод до договорів оренди, які запропоновано та надіслано у 2019 році до Головного управління Трошкіним С.М., не було обов`язком орендодавця та не випливає з норм земельного законодавства.

Апелянт також вказує, що не зрозуміло і не було належним чином обґрунтовано позивачем і мотивовано судом першої інстанції, з якої причини додаткові угоди до договорів мають бути визнані укладеними з дати звернення ОСОБА_1 до Головного управління - з 23.07.2019 року.

Скаржник зазначає, що у зв`язку із набранням чинності Закону України №1423-ІХ, до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не належить розпорядження землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах територіальних громад. Земельні ділянки щодо яких позивач просить укласти додаткові угоди до договорів оренди перебувають у комунальній власності. Розпорядником земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Лук`янцівської сільської ради є Липецька сільська рада Харківського району. Таким чином, на переконання апелянта, Головне управління є неналежним відповідачем щодо вимог про визнання додаткових угод укладеними, оскільки відповідно до закону не може здійснювати розпорядження землями державної власності розташованими за межами населених пунктів у межах територіальних громад.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 року у справі №922/3478/21. Учасникам справи встановлено строк на протязі якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі. Призначено справу №922/3478/21 до розгляду на 28.02.2022 року на 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

10.02.2022 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1695), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року №03 «Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану» встановлено особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану з 01 квітня 2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема:

- зупинено тимчасово розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду;

- запроваджено з 01.04.2022 року роботу Східного апеляційного господарського суду у віддаленому режимі. Режим роботи суду може бути змінений з урахуванням об`єктивних обставин загострення збройної агресії (у тому числі ведення бойових дій) на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду;

- рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ;

- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку. У разі відсутності об`єктивної можливості дотримання приписів процесуального законодавства та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідні дії здійснювати після усунення обставин, що зумовили таку неможливість.

Отже, судове засідання, призначене на 28.02.2022 року у справі не відбулося, а в Україні продовжено строк дії воєнного стану та особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду, розташованого у м.Харкові.

В оголошеннях, розміщених на офіційному веб-порталі судової влади України та на сторінці Східного апеляційного господарського суду в мережі «Фейсбук», суд зазначив, що відповідні судові засідання будуть перенесені на іншу дату, про що учасників судових процесів буде повідомлено додатково.

Східний апеляційний господарський суд поступово відновлює свою роботу у особливому режимі, у зв`язку з чим виніс ухвалу від 20.07.2022 року, якою повідомив учасників справи, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 року у справі №922/3478/21 відбудеться « 09» серпня 2022 року об 11:00 год. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Офіційна електронна пошта суду: . Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Учасники справи про час та місце судового засідання повідомлялись шляхом направлення на їх поштові адреси та на електронні адреси, що наявні у матеріалах справи (повідомлені учасниками справи шляхом зазначення у документах, які надавались до суду) копії ухвали суду від 20.07.2022 року.

Крім того, згідно з положеннями ч.2 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, дату надходження позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення, стадії розгляду справи, місце, дату і час судового засідання, рух справи з одного суду до іншого є відкритою та має бути невідкладно оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України, крім випадків, установлених законом.

Згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).

Ухвали суду у даній справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим. Тобто, ухвала суду від 20.07.2022 року оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 21.07.2022 року і з цього моменту стала загальнодоступною для ознайомлення.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Колегія суддів вважає, що судом було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання. Нез`явлення в судове засідання представників учасників справи є свідченням їх суб`єктивної поведінки, яка не може бути підґрунтям для затягування розгляду справи - відповідної апеляційної скарги. До того ж суд повідомляв учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників), а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

03.08.2022 року від апелянта надійшло клопотання (вх.№4177), в якому просить не розглядати справу за відсутності його представника та відкласти розгляд справи до закінчення в Україні воєнного стану

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України). Так, відповідачем - апелянтом у справі, викладено у апеляційній скарзі доводи та вимоги по справі, а позивачем надано відзив. Наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення відповідно до вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України; явка учасників справи в судове засідання не визнавалася обов`язковою. Таким чином, суд вважає за можливе провести судовий розгляд апеляційної скарги без участі представника відповідача. Крім того до клопотання не додано доказів неможливості участі його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

14.12.2016 року між фізичною особою ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області (відповідач у справі) укладено договори оренди землі, предметом яких є користування ОСОБА_1 на умовах оренди земельними ділянками загальною площею 72,7636 га сільськогосподарського призначення, розташованими за межами населеного пункту на території Лук`янцівської сільської ради Харківського району Харківської області. Метою надання земельних ділянок в оренду, згідно з п.14 договорів, є ведення фермерського господарства.

У березні 2017 року наведені договори зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з реєстру (копії витягів наявні в матеріалах справи).

28.03.2019 року утворено фермерське господарство «Яблуневе Агро» (ФГ «Яблуневе Агро», позивач у справі), засновником та єдиним учасником якого на цей час є ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням засновника ФГ «Яблуневе» від 28.04.2019 року та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до акту передання земельних ділянок в користування від 01.07.2019 року, земельні ділянки, що є предметом договорів оренди, передані ОСОБА_1 у користування ФГ «Яблуневе Агро».

Директором ФГ «Яблуневе Агро» із 01.07.2019 року є ОСОБА_1 , що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

23.07.2019 року ОСОБА_1 , в якості сторони за договорами оренди та директора фермерського господарства, що виконує обов`язки орендаря/землекористувача земельних ділянок, що є предметом договорів, звернувся до відповідача із пропозицією укласти додаткові угоди до договорів оренди з метою внесення змін до умов про розмір орендної плати, що підтверджується копією листа від 23.07.2019 року з проектами додаткових угод.

Листом від 19.08.2021 року №Т-9280/0-/4985/0/95-19 Головним управлінням Держеокадастру у Харківській області відмовлено в укладенні додаткових угод до договорів оренди в редакції позивача, та повідомлено, щоб ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про укладення додаткових угод, встановивши менший строк оренди (7 років замість 14) та збільшений % від нормативної грошової оцінки (далі - НГО) земельних ділянок (12 замість 4).

27.08.2019 року ОСОБА_1 отриманий лист відповідача від 19.08.2019 року, згідно з яким орендодавець не погодився на укладення запропонованих додаткових угод.

Пунктом 5 договорів оренди визначений розмір нормативної грошової оцінки (далі - НГО) відповідної земельної ділянки на дату укладення договорів.

Пунктом 9 договорів оренди визначений розмір орендної плати за договором, яка складає 4% (чотири відсотки) від НГО, визначеної у пункті 5 договорів.

У зв`язку з змінами в законодавстві та прийнятими рішеннями, із 01.01.2019 року розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що є предметом договорів оренди, було змінено (зменшено), що підтверджується витягами про НГО від 03.07.2019 року.

Саме у зв`язку із наведеними обставинами ОСОБА_1 , в якості сторони за договором та керівника ФГ «Яблуневе», звернувся до орендодавця (відповідач у справі) із пропозицію внести відповідні зміни до договорів оренди землі.

Орендовані позивачем земельні ділянки з кадастровими номерами :01:004:0130, площею 15,2245 га; :01:004:0131, площею 14,1213 га; :01:004:0132, площею 14,8806 га; :01:004:0133, площею 14,4497 га; :01:004:0134 площею 14,0875 га перебувають у комунальній власності.

Розпорядником земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Лук`янцівської сільської ради на даний час є Липецька сільська рада Харківського району Харківської області.

Відмова відповідача від укладення додаткових угод, направлених на дотримання чинного законодавства, що регулює питання визначення орендної плати за користування земельними ділянками стала підставою для звернення до суду.

Так, у жовтні 2019 року позивач звернувся із відповідним позовом до Дзержинського районного суду м.Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.11.2019 року по справі №638/16856/19 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Отже, ОСОБА_1 в якості орендаря за договором та керівника ФГ «Яблуневе», вчинялися відповідні заходи із визнання укладеними додаткових угод у судовому порядку із 2019 року.

Відмова відповідача укладати додаткові угоди обґрунтована тим, що обов`язком орендодавця, тобто Головного управління, не було і не є укладення додаткової угоди у разі звернення орендаря з будь-яких підстав (ст.24 Закону України «Про оренду землі»), відсутня взаємна згода сторін (ст.30 Закону України «Про оренду землі»), на даний час розпорядником спірних земельних ділянок є третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Липецька сільська рада Харківського району Харківської області.

Щодо учасників спірних правовідносин слід звернути увагу на наступне. Договори оренди, зміни до яких шляхом визнання укладених угод, укладені між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1

28.03.2019 року утворено ФГ «Яблуневе Агро», засновником та єдиним учасником якого на цей час є ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.11.2020 року по справі №638/16856/19 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, у зв`язку із встановленням факту наявності правового висновку Верховного Суду щодо належного суб`єктного складу спору (замість орендаря за договором стороною спору має бути засноване ним фермерське господарство, у зв`язку із чим спір має бути розглянутий господарським судом).

Відповідно до правових висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №606/2032/16-ц; від 31.10.2018 року у справі №677/1865/16ц; від 13.02.2019 року у справі №666/1188/16-ц, після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації останнього обов`язки орендаря/землекористувача такої земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Зокрема, як відзначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №606/2032/16-ц: «можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього. За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Оскільки фермерські господарства с юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що у цій справі спір стосується земельної ділянки, наданої фермерському господарству в оренду.

Спори юридичних осіб, зокрема органів державної впади та місцевого самоврядування, із зареєстрованими в установленому порядку фермерськими господарствами мають розглядатися за правилами господарського судочинства».

Відповідно до наведеного, спори щодо умов та порядку виконання договорів оренди землі, укладених між третьою особою ( ОСОБА_1 ) та відповідачем у справі, мають розглядатися за правилами господарського судочинства. При цьому належним позивачем у такому спорі є відповідне фермерське господарство.

Таким чином в силу закону відбулась зміна сторони (орендаря) у спірних договорах з ОСОБА_1 на ФГ «Яблуневе Агро».

Станом на момент укладення договорів оренди з ОСОБА_1 органом державної влади, який відповідно до закону передає земельні ділянки у власність або користування було Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Відповідно до наказу Головного управління від 07.12.2020 року №11-ОТГ, у комунальну власність Липецькій сільській раді було передано 186 земельних ділянок, у тому числі земельні ділянки з кадастровими номерами :01:004:0130, площею 15,2245 га; :01:004:0131, площею 14,1213 га; :01:004:0132, площею 14.8806 га; :01:004:0133, площею 14,4497 га; :01:004:0134. площею 14,0875 га. Тобто, земельні ділянки, що є об`єктами оренди за договорами зміни до яких просить внести позивач.

Відповідно до пункту 58 Закону України 1423-ІХ від 28.04.2021 року внесено зміни до Земельного кодексу України, зокрема розділ X «Перехідні положення» доповнено пунктом 24, яким встановлено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій.

Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б)оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :01:004:0130, площею 15,2245 га; :01:004:0131, площею 14,1213 га; :01:004:0132, площею 14,8806 га; :01:004:0133, площею 14,4497 га; :01:004:0134 площею 14,0875 га перебувають у комунальній власності. Розпорядником земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Лук`янцівської сільської ради є Липецька сільська рада Харківського району Харківської області, яку залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача.

Таким чином, в силу Закону відбулась зміна сторони (орендодавця) у спірних договорах з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Відповідач зазначає, що у зв`язку із набранням чинності Закону України 1423-ІХ, до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не належить розпорядження землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах територіальних громад.

Проте позивач просить внести зміни з 23.07.2019 року, а тільки 07.12.2020 року спірні земельні ділянки передані у розпорядження третьої особи. Крім того, суд розглядає спірні правовідносини і надає їм оцінку на момент їх виникнення - на липень 2019 року. Тобто, на той момент, коли саме відповідач був розпорядником земельних ділянок і у зв`язку з діями (бездіяльністю) якого виник спір.

Крім того, згідно з приписами ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» зміна розпорядника земельної ділянки не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди землі.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем вірно визначено відповідачем саме Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.21 закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до ч.2 ст.18 закону України «Про оцінку земель» нормативно грошова оцінка земельних ділянок проводиться щодо земель, розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Згідно з п.п.14.1.147 и.14.1. ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.289.1 ст.289, п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативно грошова оцінка земельних ділянок.

Базою оподаткування земельним податком, є зокрема, нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XII ПК України.

Відповідно до п.12 укладених між позивачем та відповідачем договорів, розмір орендної плати переглядається у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду зробила наступний правовий висновок у своїй постанові: «Розмір орендної плати, визначений сторонами договору оренди, у випадку, коли об`єктом оренди є землі державної і комунальної власності, має враховувати нормативну грошову оцінку земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

З аналізу нормативно-правових норм ПК, Закону №1378-IV, Закону №161-XIV Велика Палата Верховного Суду вважає, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

При цьому зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати незалежно від домовленості сторін у договорі оренди землі про можливість такої зміни.

Підставою для перегляду розміру (ставки) орендної плати за земельну ділянку комунальної власності має бути саме законодавча зміна граничного (мінімального чи максимального) розміру такої плати або зміна розміру земельного податку, а не рішення органів місцевого самоврядування.

Такі рішення можуть бути підставою для внесення змін до договору оренди землі, якщо сторони договору оренди безпосередньо в самому договорі передбачили таку підставу для зміни розміру орендної плати, що узгоджується з принципом свободи договору».

Наразі, зміна розміру нормативної грошової оцінки є підставою для зміни розміру орендної плати, згідно з приписами чинного законодавства та умов спірних договорів.

Матеріалами справи - витягами про нормативну грошову оцінку від 03.07.2019 року, підтверджується, що нормативна грошова оцінка спірних земельних ділянок змінилась - зменшилась.

Відповідно до ч.1 ст.16, ч.ч.1,2 ст.651 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, зміна правовідношення.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Частиною 1 ст.641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору.

Пунктом 3 ст.653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до приписів ст.654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, визначений законом порядок звернення з приводу укладання додаткових угод про заміну розміру орендної плати у зв`язку зі зміною (зменшенням) нормативно-грошової оцінки землі дотримано, а саме позивачем направлено на адресу відповідача заяву від 23.07.2019 року з доданим до неї проектами додаткових угоди, які останній в добровільному порядку укладати відмовилося.

Як вірно відзначив місцевий господарський суд, відповідач не надав суду доказів неможливості укладання таких додаткових угод, в тому числі у зв`язку з відсутністю відповідних правових підстав, будь-яких інших проектів додаткових угод, відповідачем не надано.

Доводи відповідача про відсутність у нього прямого обов`язку укладати додаткові угоди колегія суддів відхиляє, оскільки як було зазначено вище, зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є безумовною підставою для перегляду розміру орендної плати відповідно до умов договору та чинного законодавства, а отже і умовою для знесення змін до договору.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі саме із 23.07.2019 року - день звернення позивача до відповідача.

Так, позивач просив суд фактично змінити умову договорів оренди землі щодо розміру орендної плати, шляхом визнання додаткових угод до договорів оренди землі укладеними в редакції наведеній позивачем. Тобто, перш за все вимога полягає у зміні умови договорів оренди землі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №921/530/18 від 16.02.2021 року надала висновок, що у випадку, якщо договір змінений судом, то відповідне договірне зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду законної сили (частина третя статті 653 Цивільного кодексу України). Також Велика Палата Верховного Суду відхилила посилання на частину п`яту статті 188 Господарського кодексу України, вказавши, що спір виник між сторонами у земельних відносинах, а згідно з частиною першою статті 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу земельні відносини.

Таким чином, наразі наявний правовий висновок, який встановлює, що зміна у судовому порядку договору (частини договору), яка може відбуватись за вимогою як викладення договору (частини договору) в новій редакції (внесення змін), або визнання додаткової угоди до договору, якою основний договір (частина договору) викладається в новій редакції, що свідчить про зміну договору, не може відбуватись з визначеної стороною або судом дати, а змінюється виключно з моменту набрання відповідного судового рішення законної сили.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі і визнання додаткових угод укладеними з 23.07.2019 року є помилковим.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання додаткових угод до договорів оренди укладеними, однак помилковими є висновки щодо визнання таких додаткових угод укладеними саме з 23.07.2019 року.

З огляду на викладене, оцінивши доводи і докази у справі в їх сукупності, Східний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що згідно із ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для часткового скасування такого рішення з прийняття нового судового рішення про часткову відмову в задоволенні позовних вимог і зміну резолютивної частини рішення, яка полягає у виключенні положення щодо визнання додаткових угод укладених з 23.07.2022 року. Вказане свідчить про те, що апеляційна відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ст. 275, п.п.1, 4 ч.1 ст. 277, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 року у справі №922/3478/21 скасувати в частині повного задоволення позовних вимог і прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 року у справі №922/3478/21 змінити, виключивши з неї умови про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди із 23.07.2019 року.

В частині позовних вимог про визнання додаткових угод до договорів оренди укладеними із 23.07.2019 року відмовити.

В решті рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 року у справі №922/3478/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2022 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук