ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. Справа№ 910/13813/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.08.2022

від позивача: Алєксєєв О.І., Гаврилюк Т.В.

від відповідача: Сікорський Т.Г., Цвєтков Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022

у справі №910/13813/21 (суддя - Бойко Р.В. )

за позовом Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD"

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво"

про стягнення заборгованості, штрафних санкцій та збитків

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст, підстави позовних вимог та рух справи

У серпні 2021 Компанія "Power Construction Corporation of China, LTD" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" (ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво") 332 874 866,28 грн, з яких 32 492 457,70 грн - вартість невиконаних відповідачем робіт (надмірно сплачені позивачем кошти), 58 490 988,67 грн та 64 985 936,90 грн - збитків, 159 741 000,00 грн - сплаченого позивачем замовнику будівництва штрафу, 11 315 840,62 грн - штрафу, 5 848 642,39 грн - пені.

В обґрунтування заявлених вимог Компанія Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" вказувала,, що ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" зобов`язання за договором субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019 належним чином не виконало, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок з повернення суми вартості невиконаних робіт, що були оплачені позивачем. Крім того, Компанія "Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД" заявила до стягнення з ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво": збитки у розмірі 58 490 988,67 грн, понесені через вимушене залучення інших компанія для перероблення неякісно збудованого відповідачем фундаменту ВЕУ28 на технологічних дорогах №№1, 2; збитки у розмірі 64 985 936,90 грн, понесені через затримку в будівництві відповідачем 34 ВЕУ Сегмента 1; штраф у розмірі 159 741 000,00 грн, що був сплачений позивачем на користь замовника будівництва за прострочення виконання будівництва доріг і платформ; штраф у розмірі 11 315 840,62 грн на користь замовника будівництва за прострочення виконання будівництва фундаментів; пеню у розмірі 5 848 642,39 грн, нараховану за період прострочення виконання субпідрядником визначених вказаним договором робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2021 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/13813/21 було накладено арешт: на кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" (ідентифікаційний код 24922498), в межах суми у розмірі 29 616 226 (двадцять дев`ять мільйонів шістсот шістнадцять тисяч двісті двадцять шість) грн. 45 коп., що обліковуються на будь-яких виявлених державним виконавцем при виконанні даної ухвали рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" (ідентифікаційний код 24922498), в тому числі, на рахунках № НОМЕР_1 в АТ "СЕБ Корпоративний Банк" (МФО 380797), № НОМЕР_2 в АТ "Прокредит Банк" (МФО 320984); на належні Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" (ідентифікаційний код 24922498) транспортні засоби: малолітражний фургон Ford Transit (білий, вантажний, 2014 року випуску, дата реєстрації права власності - 23.07.2015), універсал Renault Duster (білий, легковий, 2019 року випуску, дата реєстрації права власності - 10.03.2021), універсал Renault Duster (білий, легковий, 2019 року випуску, дата реєстрації права власності - 10.03.2021), універсал Renault Duster (білий, легковий, 2019 року випуску, дата реєстрації права власності - 11.03.2021), універсал Renault Duster (білий, легковий, 2019 року випуску, дата реєстрації права власності - 12.03.2021), універсал Renault Duster (білий, легковий, 2019 року випуску, дата реєстрації права власності - 17.03.2021), універсал Renault Duster (білий, легковий, 2019 року випуску, дата реєстрації права власності - 17.03.2021).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 15.11.2021, у справі №910/13813/21 залишено позов Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про стягнення заборгованості, штрафних санкцій та збитків без розгляду. Скасовано вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2021 у справі №910/13813/21 заходи забезпечення позову.

23.12.2021 від Верховного Суду надійшла ухвала від 23.12.2021, якою було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії "Пауер Констакшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 і ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 та витребувано матеріали справи №910/13813/21.

29.12.2021 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 23.12.2021 матеріали справи №910/13813/21 були направленні до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 20.01.2022 касаційну скаргу Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 - залишено без змін.

Короткий зміст заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про винесення додаткового рішення у справі

24.01.2022 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" надійшла заява про винесення додаткового рішення у справі, в якій заявник просить суд вирішити питання розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 897 840,00 грн. Відповідач у своїй заяві зазначає, що позивач, будучи ініціатором укладення арбітражної угоди (застереження), діяв недобросовісно, пред`являючи позов до Господарського суду міста Києва. У зв`язку з наведеними діями позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" з метою представництва своїх інтересів залучило Адвокатське об`єднання "ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ". При цьому на момент подачі відзиву на позовну заяву розрахунок розміру вказаних витрат, а також очікуваних інших судових витрат, здійснити не вбачалось можливим з огляду на стадію судового розгляду.

Крім того, у вказаній заяві відповідач просив поновити Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" строк на подання такої заяви, у зв`язку з тим, що відповідач не мав можливості подати заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність остаточного вирішення справи в судах, з урахуванням оскарження позивачем судового рішення першої інстанції в судах апеляційної та касаційної інстанції.

Крім того, в доповненнях до вказаної заяви, заявник просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 34 032 986,27 грн. Так, відповідач вказує, що ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" вже надано суду докази понесення витрат у зв`язку з розглядом справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій в розмірі 748 200,00 грн. Попри наведене, 21.09.2021 відповідач також уклав договір про надання юридичних послуг з ТОВ "Алмарк Україна", у відповідності до якого у відповідача наявний обов`язок сплатити на користь ТОВ "Алмарк Україна" гонорар успіху в розмірі 10% від ціни позову за результатами ухваленого остаточного рішення, що складає 33 284 786,27 грн., що є співмірним до ціни позову, складності справи та її значенням для сторін.

Короткий зміст пояснень Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про винесення додаткового рішення у справі

Компанія "Power Construction Corporation of China, LTD" у поданих поясненнях просила залишити без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правову допомогу. В обґрунтування підстав залишення поданої заяви без розгляду заявник вказував, що Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" без поважних причин пропустило строк на подання доказів та заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу. Крім того, позивач вказує, що не вчиняв жодних необґрунтованих дій, оскільки подання позову, апеляційних та касаційних скарг - є процесуальними правами особи.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/13813/21 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" у поновленні строку на подачу заяви про винесення додаткового рішення. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про винесення додаткового рішення та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

- відповідачем не наведено поважних причин пропуску встановленого ч. 8 ст. 129, ч. 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України строку на подання заяви з доказами на підтвердження розміру судових витрат, в той час як складність справи та апеляційне/касаційне оскарження позивачем ухвали суду від 27.09.2021 жодним чином не перешкоджали своєчасному поданню до суду таких доказів, а відтак суд першої інстанції відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" в поновленні строку на подання доказів понесених судових витрат;

- оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та доповнення до неї, до яких було долучено докази на підтвердження розміру судових витрат, із пропуском встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку майже на 4 місяці, в той час як відповідачем не доведено наявність поважних причин пропуску такого строку, то суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення відповідної заяви та доповнень до неї без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою Господарського суд міста Києва від 19.05.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд відкрити апеляційне провадження по справі № 910/13813/21. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 по справі № 910/13813/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 по справі № 910/13813/21.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали:

- не було надано належної оцінки тому, що на момент подачі відзиву відповідач повідомив суд про подачу заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, в силу погодинної тарифікації послуг АО "ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ" та прив`язки гонорару успіху ТОВ «Алмарк Україна», до остаточного позитивного рішення по справі розмір правничої допомоги не міг бути зазначений у відповідній заяві;

- не було враховано, що оплата гонорару успіху в розмірі 10% від ціни позову - 332 847 866,28 грн. , є співмірною з ціною позову, складністю справи та її значенням для відповідача;

- судом першої інстанції не враховано, що саме адвокати ТОВ «Алмарк Україна» мали приймати безпосередньо участь в судовому процесі у випадку прийняття рішення судом щодо розгляду цієї справи по суті, і враховуючи приписи ст. 124 ГПК України та те, що судових дебатів по суті спору не відбулось, можна дійти висновку, що не сплинули процесуальні строки для заявлення судових витрат, оскільки судовий процес почався б із самого початку.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

02.08.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/13813/21 - без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, позивач узагальнено наголошував, що відповідач:

- не навів жодних причин пропуску процесуальних строків на подання заяви на ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат і не обгрунтував їх поважності;

- не надав жодних доказів на підтвердження існування будь-яких перешкод для подання до суду розрахунку витрат на правову допомогу та доказів на підтвердження таких втрат;

- вдається до вільного тлумачення норм чинного ГПК України, зазначаючи, що законодавством не передбачено зобов`язання для сторони процесу на звернення із заявою про розподіл судових витрат на кожній стадії судового процесу;

- Господарський суд міста Києва при постановленні ухвали від 19.05.2022 року повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, суд не порушив норми процесуального права;

- у Господарського суду міста Києва були відсутні правові і законні підстави для поновлення Відповідачу строків на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу та прийняття зазначеної заяви відповідача до провадження.

Також, 26.07.2022 через відділ діловодства Північного апеляційного господарського суду від Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" надійшла заява про невідповідність апеляційної скарги вимогам процесуального закону, передчасність ухвалення рішення про відкриття апеляційного провадження та спосіб участі представників позивача в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, в якій заявником зазначено про передчасність відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 з огляду на те, що:

- скаржником порушено строк подачі апеляційної скарги та не має права ан поновлення строку на підставі приписів п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України;

- судом апеляційної інстанції не зроблено висновку про невідповідність вимогам ст. 258 ГПК України апеляційної скарги скаржника;

- суд апеляційної інстанції застосував положення процесуального закону щодо поновлення процесуальних строків на рішення суду, коли оскаржується у даному випадку - ухвала.

Таким чином, у заяві про невідповідність апеляційної скарги вимогам процесуального закону, передчасність ухвалення рішення про відкриття апеляційного провадження та спосіб участі представників позивача в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції заявник просив залишити апеляційну скаргу без руху на підставі ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О.; судді - Алданова С.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського від 13.06.2022 витребувано справу № 910/13813/21 у Господарського суду міста Києва.

20.06.2022 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла справа № 910/13813/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 справу № 910/13813/13 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

01.07.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/13813/21 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" зазначений строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/13813/21, розгляд апеляційнної скарги призначено на 02.08.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, здійснити розгляд даної справи 02.08.2022 у визначеному складі суду неможливо.

Відповідно до пп. 2.3.25., 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 02.10.2018 р., за допомогою автоматизованої системи має бути здійснено заміну судді Гаврилюка О.М. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформувати відповідний протокол.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2022, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці, справу № 910/13813/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді- Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 прийнято справу № 910/13813/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 заяву представника позивача Гаврилюк Т.В. (що зафіксовано в протоколі судового засідання та аудіофіксації судового засідання 02.08.2022) про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Ткаченка Б.О. (головуючий), суддів: Алданової С.О. та Зубець Л.П. від розгляду справи № 910/13813/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 - визнано необґрунтованою, відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Гаврилюк Т.В. (що зафіксовано в протоколі судового засідання та аудіофіксації судового засідання 02.08.2022) про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Ткаченка Б.О. (головуючий), суддів: Алданової С.О. та Зубець Л.П. від розгляду № 910/13813/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 02.08.2022 з`явились представники позивача - Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" та представники відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво".

Під час судового розгляду, судом апеляційної інстанції на обговорення учасників справи було поставлено заяву Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" про невідповідність апеляційної скарги вимогам процесуального закону, передчасність ухвалення рішення про відкриття апеляційного провадження та спосіб участі представників позивача в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, в якій заявником зазначено про передчасність відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022.

Розглянувши в судовому засіданні 02.08.2022 заяву Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" про невідповідність апеляційної скарги вимогам процесуального закону, передчасність ухвалення рішення про відкриття апеляційного провадження та спосіб участі представників позивача в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, в якій заявником зазначено про передчасність відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022, заслухавши думку присутніх представників сторін щодо поданої заяви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її відхилення з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/13813/21 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" у поновленні строку на подачу заяви про винесення додаткового рішення. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про винесення додаткового рішення та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення залишено без розгляду, повний текст ухвали підписано 27.05.2022.

Отже, враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції від 19.05.2022 (повний текст складено та підписано 27.05.2022), а тому у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції тривав до 06.06.2022 включно.

В свою чергу, з апеляційною скаргою на постановлену ухвалу, скаржник звернувся 10.06.2022 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду, про що свідчить відбиток штампу канцелярію на примірнику апеляційної скарги, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, проте, в межах строку, встановленого п. 2 ч. 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України, а тому на підставі наведених норм в сукупності скаржник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що початок перебігу строку на апеляційне оскарження починається саме, внаслідок проголошення та підписання повного тексту відповідного процесуального документа, і жодним чином початок перебігу відповідного строку не пов`язується з надсиланням/отриманням стороною відповідного процесуального документа, оскільки у випадку отримання стороною процесуального документа з запізненням або неотримання, у скаржника виникає процесуальне право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, яке може бути реалізоване протягом визначеного строку з дня вручення йому відповідного рішення суду, і таке вручення/обізнаність не поновлює автоматично строк, а є підставою саме для його поновлення, що узгоджується з вищенаведеними приписами статті 256 Господарського процесуального кодексу України, а також ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Визначений законом строк подання апеляційної скарги є процесуальним строком, який може бути поновлений відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання апеляційною інстанцією поважності причин такого пропуску та за наявності клопотання заінтересованої сторони, оскільки вимоги процесуального закону не наділяють суд апеляційної інстанції правом або обов`язком самостійного відновлення такого строку, адже таке право нерозривно кореспондується саме з правом особи (сторони спору, учасника справи) на вчинення процесуальних дій в межах наданих їй законом повноважень.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

При цьому, в обгрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/13813/21 скаржник зазначав, що повний текст ухвали ним отримано 30.05.2022, 10-ти денний строк на апеляційне оскарження закінчується 10.06.2022. Апелянтом подано апеляційну скаргу 10.06.2022, в межах 10-ти денного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.05.2022.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно Конституції України реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що причини пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, яка є формою процесуального рішення - є поважними з огляду на відсутність відомостей про вручення йому оскаржуваної ухвали у день її постановлення судом першої інстанції та/або вручення у день складання повного тексту, а була отримана засобами зв`язку 30.05.2022.

Крім того, апеляційна скарга подана скаржником у строк, встановлений п. 2 ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції встановлено поважність причин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, матеріали, додані до апеляційної скарги, були достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло. Підстав для повернення апеляційної скарги або залишення без руху апеляційної скарги - не було встановлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що заявник посилався на статтю 256 Господарського процесуального кодексу України, яка регулює строки на апеляційне оскарження, і вказана стаття була застосована судом апеляційної інстанції в обґрунтування підстав поновлення скаржнику відповідного строку.

Стосовно доводів про те, що судом апеляційної інстанції не зроблено висновку про невідповідність вимогам ст. 258 ГПК України апеляційної скарги скаржника - суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що в назві товариства була допущена описка. При цьому, склад учасників спору зазначено у вступній частині ухвали Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 , а також у резолютивній частині ухвали вказаної ухвали щодо процесуальних рішень стосовно клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заява Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" про невідповідність апеляційної скарги вимогам процесуального закону, передчасність ухвалення рішення про відкриття апеляційного провадження та спосіб участі представників позивача в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, в якій заявником зазначено про передчасність відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 - не є законною та обґрунтованою, а отже задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції відмовляє у її задоволенні.

В судовому засіданні 02.08.2022 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 по справі № 910/13813/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.08.2022 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 по справі № 910/13813/21- без змін, як таку, що ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, у серпні 2021 Компанія "Power Construction Corporation of China, LTD" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" (ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво") 332 874 866,28 грн, з яких 32 492 457,70 грн - вартість невиконаних відповідачем робіт (надмірно сплачені позивачем кошти), 58 490 988,67 грн та 64 985 936,90 грн - збитків, 159 741 000,00 грн - сплаченого позивачем замовнику будівництва штрафу, 11 315 840,62 грн - штрафу, 5 848 642,39 грн - пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2021 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/13813/21 було накладено арешт: на кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" в межах суми у розмірі 29 616 226 (двадцять дев`ять мільйонів шістсот шістнадцять тисяч двісті двадцять шість) грн. 45 коп., що обліковуються на будь-яких виявлених державним виконавцем при виконанні даної ухвали рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" (ідентифікаційний код 24922498), в тому числі, на рахунках № НОМЕР_1 в АТ "СЕБ Корпоративний Банк" (МФО 380797), № НОМЕР_2 в АТ "Прокредит Банк" (МФО 320984); на належні Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" (ідентифікаційний код 24922498) транспортні засоби, згідно переліку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 15.11.2021, у справі №910/13813/21 залишено позов Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про стягнення заборгованості, штрафних санкцій та збитків без розгляду. Скасовано вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2021 у справі №910/13813/21 заходи забезпечення позову.

23.12.2021 від Верховного Суду надійшла ухвала від 23.12.2021, якою було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 і ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 та витребувано матеріали справи №910/13813/21.

29.12.2021 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 23.12.2021 матеріали справи №910/13813/21 були направленні до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 20.01.2022 касаційну скаргу Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 - залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" звернулось до суду першої інстанції про винесення додаткового рішення у справі, в якій заявник просив вирішити питання розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 897 840,00 грн. Відповідач у своїй заяві зазначав, що позивач, будучи ініціатором укладення арбітражної угоди (застереження), діяв недобросовісно, пред`являючи позов до Господарського суду міста Києва. У зв`язку з наведеними діями позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" з метою представництва своїх інтересів залучило Адвокатське об`єднання "ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ". При цьому на момент подачі відзиву на позовну заяву розрахунок розміру вказаних витрат, а також очікуваних інших судових витрат, здійснити не вбачалось можливим з огляду на стадію судового розгляду.

Крім того, у вказаній заяві відповідач просив поновити Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" строк на подання такої заяви, у зв`язку з тим, що відповідач не мав можливості подати заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність остаточного вирішення справи в судах, з урахуванням оскарження позивачем судового рішення першої інстанції в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Крім того, в доповненнях до вказаної заяви, заявник просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 34 032 986,27 грн. Так, відповідач вказує, що ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" вже надано суду докази понесення витрат у зв`язку з розглядом справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій в розмірі 748 200,00 грн. Попри наведене, 21.09.2021 відповідач також уклав договір про надання юридичних послуг з ТОВ "Алмарк Україна", у відповідності до якого у відповідача наявний обов`язок сплатити на користь ТОВ "Алмарк Україна" гонорар успіху в розмірі 10% від ціни позову за результатами ухваленого остаточного рішення, що складає 33 284 786,27 грн., що є співмірним до ціни позову, складності справи та її значенням для сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/13813/21 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" у поновленні строку на подачу заяви про винесення додаткового рішення. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про винесення додаткового рішення та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення залишено без розгляду.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 9 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про відмову поновити пропущений процесуальний строк, а відповідно п. 14 ч. 1 наведеної статті - про залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зазначеній конституційній нормі кореспондують положення ч.1 ст.6 Конвенції, що передбачає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказана норма означає, що право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним. Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права (пункти 36, 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Белле проти Франції", заява №23805/94). При цьому ефективне право на суд включає не лише право звертатися до суду, а також право на вирішення спору судом (п.25 рішення ЄСПЛ у справі "Кутіч проти Хорватії", заява №48778/99).

І хоча ЄСПЛ наголошує, що право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежене рішеннями суду (п.38 рішення "Голдер проти Сполученого Королівства", заява 4451/70), однак застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Обмеження не входить у сферу застосування ч.1 ст.6 Конвенції, якщо не переслідує "законну мету" і якщо відсутнє "пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою" (рішення ЄСПЛ у справах "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (п.57, заява №32555/96), "Файєд проти Сполученого Королівства" (п.65, заява №17101/90), "Марковіч та інші проти Італії" (п.99, заява № 1398/03) тощо).

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття "право" та "охоронюваний законом інтерес" особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно- смисловому зв`язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Як підтверджується наявними матеріалам справи, у поданій заяві про розподіл судових витрат, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" просило поновити пропущений процесуальний строк на подачу вказаної заяви, і за резултататми її розгляду - покласти на Компанію "Пауер Констакшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД" судові витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 34 032 986,27 грн., які скаладаються: із коштів у розмірі 748 200,00 грн., сплачених Адвокатському об`єднанню "ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ", та коштів у розмірі 33 284 786,27 грн., які підлягають сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю "Алмарк Україна".

Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як зазначив суд першої інстанції, відповідач ні у змісті відзиву, ні на окремому документів до відзиву не викладав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, посилаючись на те, що не може здійснити відповідний розрахунок з огляду на стадію судового процесу, а тому всі відповідні розрахунки будуть подані в межах передбачених Господарським процесуальним кодексом України процесуальних строків.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відзиві на позовну заяву, відповідачем зазначалось про те, що ним було залучено до супроводу та представництва його інтересів в межах даного спору, Адвокатське об`єднання "ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ". У зв`язку з чим відповідач очікує понести відповідні витрати на правову допомогу.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" могло розрахувати та в силу приписів частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України повинне було зазначити орієнтовний розрахунок суми судових витрат, - судом апеляційної інстанції визнаються помилковими, та такими, що не узгоджуються з приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тобто, саме на суд покладено обов`язок здійснити розгляд відповідних вимог в сукупності як з дотриманням стороною спору відповідного процесуального порядку їх заявлення, так і документального підтвердження наданих послуг, проте, вищенаведені висновки суду першої інстанції жодним чином не впливають на оцінку доводів стосовно строку подання відповідної заяви про відшкодування судових витрат в силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та оцінки поважності/ або неповажності пропуску такого строку стороною спору.

Також, частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, наведені приписи процесуального закону покладають на сторону спору зробити відповідну заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (як судових витрат), що і було зроблено відповідачем у відзиві, і залишення без розгляду відповідної заяви обумовлюється виключно у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, у випадку відсутності обумовлених законом підстав для поновлення процесуального строку на подачу відповідної заяви.

При цьому, у даному випадку, ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 залишено позов Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про стягнення заборгованості, штрафних санкцій та збитків без розгляду. Скасовано вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2021 у справі №910/13813/21 заходи забезпечення позову.

При цьому, постановою Північного апеляційного господарського суду 15.11.2021, у справі №910/13813/21, ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 залишено без змін.

23.12.2021 від Верховного Суду надійшла ухвала від 23.12.2021, якою було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії "Пауер Констакшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 і ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 та витребувано матеріали справи №910/13813/21.

Постановою Верховного Суду від 20.01.2022 касаційну скаргу Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 - залишено без змін.

У зв`язку з наведеним, відповідачем 24.01.2022 було подано відповідну заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, в якій відповідач просив поновити строк на подачу вказаної заяви, а також заявлено до відшкодування 897 840,00 грн. Крім того, 04.02.2022 відповідачем подано доповнення до заяви, в якій заявлено додатково до відшкодування 34 032 986,27 грн. судових витрат, як горорару успіху.

Вказані заяви в частині підстав поновлення процесуального строку мотивовані тим, відповідач не мав можливості подати заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність остаточного вирішення справи в судах, з урахуванням оскарження позивачем судового рішення першої інстанції в судах апеляційної та касаційної інстанції. Крім того, відповідач посилався також на приписи ч. 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, а також на приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Частиною 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За приписами ч. 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, позов Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" було залишено без розгляду на стадії підготовчого провадження, тобто судові дебати у справі №910/13813/21 - не проводились.

У постанові від 30.09.2021 у справі №918/853/20 Верховний Суд зазначив, що як у випадку відсутності проведення судових дебатів у справах загального провадження, що, зокрема, зумовлено залишенням позову без розгляду до початку розгляду справи по суті, так і у випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, відповідач має дотримуватися встановленого пунктом 2 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України 5-денного строку для подання заяви про розподіл судових витрат та доказів понесення таких витрат, а в разі його порушення вказаного строку належним чином обґрунтувати поважність причин його пропуску.

При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" подано заяву про винесення додаткового рішення 24.01.2022 та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення 04.02.2022, тобто із пропуском встановленого приписами ч. 8 ст. 129, ч. 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України строку, обгрунтовуючи причини його пропуску тим, що відповідач не мав можливості подати заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність остаточного вирішення справи в судах, з урахуванням оскарження позивачем судового рішення першої інстанції в судах апеляційної та касаційної інстанції, а також і тим, що чіткий розмір витрат на професійну правничу допомогу визначався за результатами остаточного вирішення спору.

В свою чергу, Постановою Верховного Суду від 20.01.2022 касаційну скаргу Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 - залишено без змін, і саме вказана постанова суду касаційної інстанції містить відповідне застереження про остаточність судового рішення у даному спорі, що відповідно, породжує сталу правову визначеність між сторонами спору стосовно процесуального вирішення справи.

При цьому висновки суду першої інстанціїпро те, що відповідач фактично визнає, що подання позову Компанією "Power Construction Corporation of China, LTD" та подальше оскарження ухвали суду про залишення позову без розгляду було обумовлене об`єктивними недоліками арбітражної угоди, а відтак такі дії позивача щодо подачі позову, на думку суду першої інстанції, не можуть вважатись необґрунтованими - судом апеляційної інстанції відхиляються в контексті оцінки поважності/неповажності причин пропуску відповідачем процесуального строку на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки першочерговим у даному випадку є оцінка поважності причин пропуску відповідного процесуального строку, який було пропущено відповідачем саме з підстав оскарження в апеляційному та касаційному порядках процесуального рішення суду першої інстанції, а не оцінка недоліків арбітражної угоди, як фактору, який впливає виключно на суть спору за пред"явленими вимогами, а не на процесуальну реалізацію позивачем своїх прав на подачу заяви про розподіл судових витрат. Крім того, оцінка суті та законності арбітражної угоди поза межами ініційованого спору у справі - не входить до предмету дослідження під час розгляду зокрема, заяв про поновлення пропущеного процесуального строку та ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Також, висновки суду першої інстанції про те, що після завершення розгляду справи місцевим господарським судом (шляхом ухвалення рішення суду по суті спору, чи постановлення ухвал про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) подання учасником справи доказів на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних із розглядом справи місцевим господарським судом, жодним чином не залежить від направлення даної справи до судів апеляційної чи касаційної інстанції, оскільки для вирішення питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду спору у суді першої інстанції відсутня необхідність встановлення остаточної (загальної) вартості наданої учаснику справи професійної правничої допомоги у всіх інстанціях - судом апеляційної інстанції визнаються помилковими в контексті оцінки підстав пропуску відповідачем процесуального строку на подання заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та відповідних доказів, оскільки дійсно, процесуальний закон не пов"язує подання учасником справи доказів на підтвердження розміру судових витрат з направленням даної справи до судів апеляційної чи касаційної інстанції, проте, на переконання суду апеляційної інстанції, суд повинен враховувати вказану обставину в контексті поважності причин пропуску процесуального строку на подання відповідних заяв та доказів, виходячи з необхідності дотримання ст. 2 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням зокрема того, щоб занадто суворе тлумачення процесуальної норми не позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає вказану обставину поважною причиною пропуску заявником процесуального строку, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач не мав можливості подати заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідними доказами з огляду на відсутність остаточного вирішення справи в судах, з урахуванням оскарження позивачем судового рішення першої інстанції в судах апеляційної та касаційної інстанції, а також і тим, що чіткий розмір витрат на професійну правничу допомогу визначався за результатами остаточного вирішення спору. При цьому, закон визначає можливість поновлення відповідного процесуального строку, а отже, не обмежує сторону обгрунтувати причини його пропуску, що і було здійснено відповідачем, і доводи останнього в контексті поважності приччин пропуску зазначеного строку визнаються судом апеляційної інстанції обгрунтованими та такими, що не були спростовані позивачем за результатами апеляційного розгляду справи.

Згідно ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1, 2 та 3 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України, визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуальним кодексом України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем наведено поважні причин пропуску встановленого ч. 8 ст. 129, ч. 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України строку на подання заяви з доказами на підтвердження розміру судових витрат, з урахуванням того, що відповідач не мав можливості подати заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність остаточного вирішення справи в судах, з урахуванням оскарження позивачем судового рішення першої інстанції в судах апеляційної та касаційної інстанції, а також і тим, що чіткий розмір витрат на професійну правничу допомогу визначався за результатами остаточного вирішення спору. Доводи скаржника у цій частині визнаються судом апеляційної інстанції обгрунтованими, з огляду, зокрема і на необхідність дотримання в сукупності приписів ст. 2 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенцї про ахист прав людини та основоположних свобод, і відповідний процесуальний строк підлягає поновленню з огляду на приписи ст. 118, ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а наведені скаржником причини пропуску процесуального строку на подачу заяви - є поважними, у зв`язку з чим відповідний процесуальний строк на подачу заяви підлягає поновленню.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що суд першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваної ухвали відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" у поновленні строку на подачу заяви про винесення додаткового рішення, а заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про винесення додаткового рішення та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення - залишив без розгляду.

При постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції керувався наступними нормами процесуального права: ст. ст. 2, 7, 13, 43, 78, 124, 126, 129, 130, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 244 Господарського процесуального кодексу України регулює порядок ухвалення додаткового рішення, тобто порядок дій суду щодо розгляду та ухваленян відповідного рішення.

В свою чергу, керуючись ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали надав правову оцінку діям відповідача з приводу подання доповнень до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" просило стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 33 284 786,27 грн., які підлягають сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю "Алмарк Україна", а також суд першої інстанції дослідив умови договору №21.09.2021 щодо надання юридичних послуг та документальне підтвердження їх надання (акт наданих послуг №21092021/02022022), умови надання та вартість юридичних послуг Адвокатського об`єднання "ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмарк Україна", здійснивши їх порівняльну оцінку та зробивши відповідні висновки стосовно обгрунтованості розмірів вартості відповідних послуг, а також обгрунтованості гонорару успіху Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмарк Україна", а також умови сплати вартості наданих послуг.

При цьому, суд першої інстанції за наслідками дослідження вищенаведених обставин, в мотивувальній частині зробив висновки, що:

- звертаючись до суду 24.01.2022 із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на оплату юридичних послуг Адвокатського об`єднання "ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ" вартістю близько 800 тис. грн., жодним чином не зазначило, що йому надавались юридичні послуги також Товариством з обмеженою відповідальністю "Алмарк Україна";

- відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алмарк Україна" було визнано успішним наданням послуг результат судового розгляду справи №910/13813/21, за досягнення якого, за твердженнями самого ж відповідача, відповідало Адвокатське об`єднання "ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ", з яким укладено відповідний договір;

- у Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" не виникло обов`язку з оплати юридичних послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "Алмарк Україна", а відтак дані витрати не можуть бути відшкодовані за рахунок позивача в силу ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, оскільки для розподілу судових витрат необхідно встановити вартість послуг, щодо яких виник обов`язок із оплати;

- у суду виник сумнів у реальності надання таких послуг в контексті необхідності та доцільності надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Алмарк Україна" та обсягу наданих послуг (виконаних робіт);

- подання Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" доповнень до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі визнається судом зловживанням процесуальними правами.

Відповідні висновки суду першої інстанції обгрунтовані псиланням на приписи ст. ст. 43 ч. 3, 78, ч. 2 ст. 126, 244 Господарського процессуального кодексу України, і зроблені за результатами оцінки поданих відповідачем документів в підтвердження документального оформлення наданих професійних юридичних послуг відповдними юридичними особами, які надавали відповідні послуги відповідачу.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було допущено порушення норм процесуального права, зокрема приписів ст. 129, 130, 244 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для скасуванян оскаржуваної ухвали, оскільки суд першої інстанції вказуючи у резолютивній частині про наявність обумовлених процесуальним законом підстав для відмови у поновленні процесуального строку на подання заяви про розподіл судових витрат та залишення без розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про винесення додаткового рішення та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали вдався до оцінки суті поданих заяв в контексті дослідження обгрунтованості та документального підтвердження вартості, обсягів наданих послуг, їх взаємозв`язку, оцінки ринку таких послуг та позиції на ринку відповідних юридичних осіб, та здійснив відповідну оцінку в контексті обгрунтованості в призмі зловживання процесуальними правами.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що подання обумовлених процесуальним законом заяв - є правом сторони спору, і надаючи оцінку вказаній заяві на предмет її обгрунтованості чи необгрунтованості по суті заявлених у ній вимог, суд наділений відповідними повноваженнями стосовно вирішення вказаних заяв в порядку, обумовленому процесуальним законом, зокрема з урахуванням ст. ст. 2, 244 Господарського процесуального кодексу України, чого судом першої інстанції дотримано не було, оскільки відмовивши Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" у поновленні строку на подачу заяви про винесення додаткового рішення, суд першої інстанції, надавши в мотивувальній частині ухвали оцінку по суті поданих заяви та про винесення додаткового рішення та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення, припустився порушення норм процесуального права, а саме: приписів ст. 129, 130, 244 Господарського процесуального кодексу України, зазначивши в резолютивній частині оскаржуваної ухвали про залишення відповідної заяви та доповнення - без розгляду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду дійшов висновку, що наведені обставини в сукупності є підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про поновлення строку на подачу заяви про винесення додаткового рішення у справі № 910/13813/21 - підлягає задоволенню, відповідний процесуальний строк на подачу заяви про винесення додаткового рішення у справі № 910/13813/21 - підлягає поновленню відповідачу з огляду на поважність причин його пропуску, з направленням справи до суду першої інстанції для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про винесення додаткового рішення та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення у справі № 910/13813/21, оскільки суд апеляційної інстанції в силу приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України не наділений повноваженнями щодо розгляду вимог, які фактично не були предметом розгляду в суді першої інстанції (виходячи з обставин, встановлених вище за наслідками апеляційного розгляду справи, стосовно саме залишення судом першої інстанції без розгляду поданої відповідачем заяви).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які 'суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу розглянуто неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; судове рішення не підписано будь- ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було неповно з`ясовано обставини, що мають значення, та допущено порушення норм процесуального права (ст. 129, 130, 244 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про поновлення строку на подачу заяви про винесення додаткового рішення у справі № 910/13813/21 - підлягає задоволенню, з направленням справи до суду першої інстанції для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про винесення додаткового рішення та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення у справі № 910/13813/21.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/13813/21 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі №910/13813/21 - скасувати.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про поновлення строку на подачу заяви про винесення додаткового рішення у справі № 910/13813/21 - задовольнити.

4. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» строк на подачу заяви про винесення додаткового рішення у справі № 910/13813/21.

5. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про винесення додаткового рішення та доповнення до заяви про винесення додаткового рішення у справі № 910/13813/21 - направити до Господарського суду міста Києва для розгляду.

6. Матеріали справи №910/13813/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець

Повний текст постанови підписано 15.08.2022.