ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Справа № 924/851/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Крейбух О.Г. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Першко А.А.

представники сторін в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фітоліт" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року у справі №924/851/21 (повний текст складено 07 липня 2022 року, суддя Гладюк Ю.В.)

за позовом ТОВ "Слант Україна"

до ТОВ "Фітоліт"

про стягнення грошей

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року у справі №924/851/21 за позовом ТОВ "Слант Україна" до ТОВ "Фітоліт" про стягнення грошей, відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Фітоліт" про визнання наказу від 09 грудня 2021 року виданого у справі №924/851/21 таким, що не підлягає виконанню.

Вказана ухвала мотивована тим, що при наявності доказів виконання обов`язку боржника в період чинного (хоч і зупиненого) виконавчого провадження, підстави стверджувати про добровільність такого виконання відсутні. Інших підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню заявник не навів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ "Фітоліт" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року у справі №924/851/21 та ухвалити нове рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Хмельницької області від 09 грудня 2021 року у справі №924/851/21.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що виконання наказу господарського суду може здійснюватися у будь-який передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства, в тому числі, виконанням боржником визначеної в наказі вимоги в добровільному порядку. Таким чином, обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фітоліт" щодо сплати коштів, визначених у наказі суду від 09 грудня 2021 року у справі №924/851/21, добровільно виконаний останнім поза межами виконавчого провадження, яке було зупинено, згідно постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 14 лютого 2022 року.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що диспозиція норми статті 328 ГПК України вказує, що умовою визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є добровільне виконання такого документу. Однак, з часу коли ця норма була прийнята законодавцем, закон про виконавче провадження зазнав суттєвих змін та із виконавчого провадження був прибраний інститут добровільного виконання судового рішення. Відтак законодавство не містить чітких часових меж коли діє "право на добровільне виконання". Через те, що виконавче провадження більше не містить інституту добровільного виконання судового рішення, не означає, що таке право боржником було втрачене. На думку апелянта це означає, що така категорія набула ознак оціночної і суд, відповідно до внутрішнього переконання, враховуючи обставини справи, може зробити висновок, чи мало місце добровільне виконання в кожному конкретному випадку.

Листом №924/851/21/4047/22 від 28 липня 2022 року матеріали справи було витребувано з Господарського суду Хмельницької області.

01 серпня 2022 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/851/21.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фітоліт" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року у справі №924/851/21 та призначено дату судового засідання на "23" серпня 2022 року. Запропоновано позивачу та Відділу ДВС у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області надати відзив/письмові пояснення на апеляційну скаргу.

Від позивача ТОВ "Слант Україна" надійшли заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких останнє вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обгрунтування своїх доводів заявник зазначає, що заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню подана з метою уникнення з боку відповідача сплати виконавчого збору.

22 серпня 2022 року від представника ТОВ "Фітоліт" надійшло клопотання про розгляд справи без участі заявника, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2022 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Петухова М.Г. внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 серпня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ "Фітоліт" наухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року у справі №924/851/21 прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів.

Представники позивача та органу ДВС в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 16 листопада 2021 року у справі № 924/851/21 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фітоліт" (Хмельницька обл., м. Кам`янець-Подільський, вул. Лесі Українки, 31) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слант Україна" (м. Київ, вул. Предслов`янська, будинок 37) 690 000 грн. (шістсот дев`яносто тисяч грн. 00 коп.) боргу та 10 350 грн. (десять тисяч триста п`ятдесят грн. 00 коп.) судових витрат.

Згідно витягу з електронного листування, відповідач отримав рішення суду в справі №924/851/21 02 грудня 2021 року.

09 грудня 2021 року на виконання вищевказаного рішення видано наказ.

10 січня 2022 року старшим державним виконавцем ВДВС у місті Кам`янець-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП номер 68092351 відносно виконання рішення суду у справі № 924/851/21 (наказ від 09 грудня 2021 року).

04 лютого 2022 року Північно-західним апеляційним господарським судом постановлено ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі № 924/851/21, якою поновлено строк на оскарження рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 листопада 2021 року у справі №924/851/21 та зупинено дію рішення.

14 лютого 2022 року органом ДВС винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП номер 68092351 у зв`язку з тим, що боржнику поновлено строк на оскарження рішення суду у справі №924/851/21.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 травня 2022 року вищевказане рішення господарського суду Хмельницької області залишено без змін.

Згідно квитанції від 31 травня 2022 року №0.0..1 ТОВ "Фітоліт" оплатив ТОВ "Слант Україна" 5000 грн. за призначенням платежу - повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору.

Платіжним дорученням від 07 червня 2022 року №101 ТОВ "Фітоліт" перерахував ТОВ "Слант Україна" 695350 грн. за призначенням платежу - на виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 листопада 2021 року в справі №924/851/21.

08 червня 2022 року відділом ДВС у м. Кам`янець-Подільському винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій ВП № 68092351 у зв`язку з тим, що боржник надав квитанції про сплату заборгованості.

08 червня 2022 року органом ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП номер 68092351 в силу виконання рішення.

28 червня 2022 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла заява ТОВ "Фітоліт" про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 09 грудня 2021 року у справі №924/851/21 таким, що не підлягає виконанню.

Обгрунтовуючи подану заяву, заявник зазначає, що повний текст рішення суду в цій справі він отримав електронною поштою 02 грудня 2021 року. 21 грудня 2021 року заявник направив апеляційну скаргу на вищевказане рішення. Таким чином, апеляційна скарга на судове рішення подана боржником в межах 20 денного строку з дня отримання судового рішення, що дає відповідачу право на поновлення строку на його апеляційне оскарження. 04 лютого 2022 року апеляційним судом відкрито апеляційне провадження у справі №924/851/21. 11 січня 2022 року відповідачу стало відомо, що Господарським судом Хмельницької області видано наказ у справі № 924/851/21 на виконання рішення суду першої інстанції. При цьому, на думку суду, його рішення набрало законної сили 09 грудня 2021 року. Проте, згідно статті 241 ГПК України, зважаючи на подання апеляційної скарги, рішення суду в справі № 924/851/21 на той час не набрало законної сили, що свідчить про відсутність підстав для видачі наказу. 10 січня 2022 року органом ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 924/851/21, яке 14 лютого 2022 року зупинено у зв`язку з оскарженням судового рішення в апеляційному порядку. ТОВ "Фітоліт" здійснило повне погашення боргу, сплативши на рахунок позивача 5 000 грн. та 695 350 грн. згідно платіжних документів від 31 травня 2022 року та 07 червня 2022 року. 08 червня 2022 року органом ДВС винесено постанову про поновлення виконавчого провадження у зв`язку з поданням боржником квитанцій про оплату боргу та постанову про закінчення виконавчого провадження. Отже, наказ господарського суду, виданий у справі № 924/851/22 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню повністю, оскільки обов`язок боржника за ним відсутній в зв`язку з його добровільним виконанням поза межами виконавчого провадження, яке було зупинено.

Розглянувши подану ТОВ "Фітоліт" заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, місцевий господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. У рішенні від 17 травня 2005 року по справі Чіжов проти України (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19 березня 1997 року зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20 липня 2004 року зі справи "Шмалько проти України").

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №910/9026/13 від 12 жовтня 2018 року, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання та інше) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/15-ц, від 11 липня 2019 року у справі №910/8665/17.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що рішення суду у даній справі ухвалено 16 листопада 2021 року, повний текст складено 18 листопада 2021 року.

Відповідно статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

За статтею 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Враховуючи вказані законодавчі вимоги, суд, після спливу двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення №924/851/21, а саме 09 грудня 2021 року (рішення набрало законної сили), враховуючи відсутність на той час апеляційної скарги, правомірно видав виконавчий документ.

Згідно вимог статті 327 ГПК України, 16 грудня 2021 року наказ було направлено стягувачу. При цьому, видача наказу та направлення його стягувачу є обов`язком суду, невиконання якого є порушенням ГПК України. Підстави ж не видавати наказ (наявність апеляційної скарги) при настанні всіх умов щодо його видачі, на той час, були відсутні. При цьому, суд не може передбачити подання апеляційної скарги після спливу строку на її подання, а ймовірність такого подання не є обставиною, яка виключає видання наказу.

Отже, належне виконання судом свого обов`язку щодо видачі наказу не може вважатися помилкою, а виданий у відповідності до закону наказ не може вважатися помилково виданим.

Положення частини 2 статті 241 ГПК України (у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду) щодо видачі наказу, об`єктивно, може бути враховано лише при поданні апеляційної скарги у передбачені строки. Підтвердженням цього є ухвала апеляційного суду від 04 лютого 2022 року, якою суд постановив, у тому числі, поновити строк на оскарження рішення та зупинити дію рішення. Тобто такого рішення, яке вже набрало законної сили, що вимагає видачі наказу. Крім того, постанова ДВС про зупинення виконавчого провадження винесена також у зв`язку з тим, що боржнику поновлено строк на оскарження, а дію рішення зупинено.

Як встановлено судами, виконання обов`язку боржником за наказом здійснено у період зупиненого виконавчого провадження.

Як правильно зазначив місцевий господарський суд, докази такого виконання поза межами виконавчого провадження (до моменту відкриття) у справі відсутні.

Згідно Закону "Про виконавче провадження" виконавче провадження починається з його відкриття та завершується його закінченням. Зупинення ж виконавчого провадження є лише його певною (можливою) стадією, та не є свідченням його відсутності. Це лише період часу в межах виконавчого провадження, коли виконавчі дії тимчасово не здійснюються. Про відсутність виконавчого провадження, після його відкриття може свідчити лише постанова про його закриття.

За таких обставин, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції, що сплата заборгованості за наказом у період зупиненого виконавчого провадження, може вважатися такою, що здійснена під час виконавчого провадження.

Фактичне виконання наказу, в силу пункту 9 частини 1 статті 39 Закону "Про виконавче провадження", є підставою до закінчення виконавчого провадження. Отже, виконання боржником в повному обсязі визначеного судовим рішенням обов`язку в ході виконавчого провадження (хоч і зупиненого) є підставою для закінчення цього виконавчого провадження, що і було зроблено виконавцем, отримавши докази сплати боргу.

Місцевий суд обгрунтовано зауважив, що Закон "Про виконавче провадження", а відтак, і постанова про відкриття виконавчого провадження від 10 січня 2022 року не передбачають надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій. Натомість відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій є заходами примусового виконання рішення суду. Отже, за наявності доказів виконання обов`язку боржника в період чинного (хоч і зупиненого) виконавчого провадження, підстави стверджувати про добровільність такого виконання відсутні. Інших підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню заявник не навів.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими, грунтуються не неправильному тлумаченні норм процесуального права та є такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин підстав для зміни, скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фітоліт" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року у справі №924/851/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 07 липня 2022 року у справі №924/851/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №924/851/21 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "29" серпня 2022 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Філіпова Т.Л.