УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

19.08.2022Справа № 910/7740/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі № 910/7740/22

за позовом ОСОБА_1 до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Добромиль-Київ", 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Мєагруп", 4) ОСОБА_2

про визнання права власності на частку у статутному капіталі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" (далі - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Добромиль-Київ" (далі - відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Мєагруп" (далі - відповідач-3) та ОСОБА_2 (далі - відповідач-4) про визнання права власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс", що становить 100% статутного капіталу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративних прав) Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс", укладеного 23.10.2021 між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Добромиль-Київ", набула право власності на частку в статутному капіталі відповідача-1 у розмірі 800 500,00 грн, що становить 100% статутного капіталу товариства.

Однак ОСОБА_2 , який є одноосібним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Мєагруп", яке у свою чергу є одноосібним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Добромиль-Київ", не визнає набуття позивачем корпоративних прав та чинить перешкоди у реалізації останньою правомочностей власника Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс".

Одночасно із пред`явленням позовної заяви, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зміни складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" (номер запису в Єдиному державному реєстрі: 1 009353 від 13.04.2006), місцезнаходження: Україна, 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 32, .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову, за доводами заявника, обумовлена її залякуванням з метою відчуження нею належних їй корпоративних прав в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" поза її волевиявленням, а також зверненням ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України щодо скасування реєстраційної дії від 26.10.2021 № 019009353 про зміни складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс".

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Предметом заявленого позову, як було вказано вище, є вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" у розмірі 800 500,00 грн, що становить 100% статутного капіталу товариства.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на подання 15.07.2022 відповідачем-4 скарги до Міністерства юстиції України, у якій він просить скасувати реєстраційну дію від 26.10.2021 № 019009353, якою позивача було включено до складу учасників відповідача-1.

Частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом першим частини першої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають мотивоване рішення, зокрема, про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації).

У разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України (п. 1 ч. 7 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Водночас, пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову.

В матеріалах справи відсутні докази розгляду скарги ОСОБА_2 , а відтак вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо зміни складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Плюс" буде втручанням у компетенцію Міністерства юстиції України та фактично надасть можливість не виконувати наказ, якщо ним буде скасована оскаржувана реєстраційна дія.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, надає право заінтересованій особі надати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються колегією до розгляду (пункти 10, 12 цього Порядку).

За таких обставин ОСОБА_1 має змогу викласти свої доводи, міркування, заперечення щодо поданої ОСОБА_2 скарги у сфері державної реєстрації безпосередньо до Мін`юсту та захистити свої права та/або інтереси, які вона вважає порушеними, під час розгляду відповідної скарги.

У поданій заяві про забезпечення позову позивачем не наведено належних доводів, які б свідчили про наявність потенційних труднощів у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог, в той же час заборона вчинення реєстраційних дій за умови наявності невирішеної скарги у сфері державної реєстрації створить передумови для невиконання наказу Мін`юсту, якщо ним буде скасована оскаржувана реєстраційна дія.

За висновком суду, вжиття вищевказаного заходу забезпечення позову призведе до порушення розумного балансу інтересів сторін.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай