ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2022м. ДніпроСправа № 904/192/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Риженко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Міністерства молоді та спорту України, м. Київ

до відповідача-1: Підприємства об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України", м. Дніпро

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "ХЕЛГ", м. Дніпро

про визнання недійсним договору на виконання однойменних робіт та стягнення 11 849 726, 15 грн.

Представники:

Від прокуратури: Трубіцин Д.М., посвідчення № 058493 від 07.12.20, представник

Від позивача: не з`явився

Від відповідача-1: Власюк В.В., ордер серії АІ № 1223879 від 23.02.2022, адвокат

Від відповідача-2: Волинець С.С., представник

Від відповідача-2: Тимошенко Л.П., довіреність № б/н від 28.01.2022, адвокат

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Міністерства молоді та спорту України звернувся до Господарського суду з позовом до відповідача-1: Підприємства об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України", Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "ХЕЛГ", в якому просить:

- визнати недійсним договір № 05-05-21-01 від 05.05.2021 на виконання однойменних робіт;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "ХЕЛГ" на користь Підприємства об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України" 11 849 726, 15 грн.

Ухвалою від 17.01.2022 позовну заяву залишено без руху.

08.02.2022 від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 02.03.2022 об 11:00 год.

У призначений судом час підготовче засідання не відбулося у зв`язку із введенням з 24.02.2022 на території України воєнного стану та виникненням внаслідок цього ризиків для здійснення безпечного розгляду справ у відкритих судових засіданнях.

Ухвалою суду від 15.03.2022 визнано поважними причини, що унеможливили проведення судового засідання у справі, яке було призначено на 02.03.2022. Про дату час та місце судового розгляду справи по суті вирішено повідомити сторін додатково.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому Верховною Радою України затверджено Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в країні з 26.03.2022 ще на 30 днів (до 24 квітня включно).

Розпорядженням голови Господарського суду Дніпропетровської області № 34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" відповідно до ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9, з метою недопущення випадків загрози житло, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, встановлено в Господарському суді Дніпропетровської області особливий режим роботи суду.

Ухвалою суду від 11.04.2022 призначено підготовче засідання на 26.04.2022.

18.04.2022 від відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із введенням військового стану в Україні та відсутністю представників, які на даний час є внутрішньо переміщеними особами та знаходяться за межами Дніпропетровської області.

Верховною Радою України затверджено Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в країні з 25.04.2022 строком на 30 діб.

26.04.2022 сторони в судове засідання не з`явилися.

Відповідач-1 направив відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив.

Ухвалою суду від 26.04.2022 вирішено відкласти підготовче засідання на 24.05.2022.

12.05.2022 прокуратура направила відповідь на відзив.

Верховною Радою України затверджено Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в країні строком на 90 діб до 23.08.2022.

24.05.2022 прокурор підтримав позовні вимоги

Відповідач-2 заявив клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з відсутністю представника.

Позивач та відповідач-1 в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою суду від 24.05.2022 відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 09.06.2022.

07.06.2022 від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь, в яких просить поновити строк для подання заперечення на відповідь та прийняти їх до розгляду, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Крім того, 07.06.2022 відповідач-1 надав клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.2 ч. 2 ст. 226 ГПК України.

09.06.2022 відповідач-1 в судовому засіданні підтримав подані заперечення на відповідь та клопотання про залишення позову без розгляду.

Прокурор заявив клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання письмових пояснень на заперечення відповідача-1.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Відповідач-2 проти позовних вимог заперечив.

Ухвалою суду від 09.06.2022 відкладено підготовче засідання на 21.06.2022.

20.06.2022 прокуратура направила заперечення на клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду.

21.06.2022 прокурор підтримав позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Відповідач-1 проти позовних вимог заперечив.

Відповідач-2 проти позовних вимог заперечив, надав заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 21.06.2022 закрито підготовче провадження призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.07.2022.

11.07.2022 в судовому засіданні розпочато розгляд справи по суті позовних вимог.

Прокурор підтримав позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Відповідач-1 проти позовних вимог заперечив.

Відповідач-2 проти позовних вимог заперечив.

Ухвалою суду від 11.07.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 01.08.2022.

01.08.2022 прокурор в судовому засіданні підтримав позові вимоги.

Відповідач-1 проти позовних вимог заперечив.

Відповідач-2 проти позовних вимог заперечив.

Позивач в судове засідання не з`явився.

За змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Згідно ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому, розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

Слід також відзначити, що з практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті статті 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

01.08.2022 в судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

ПОЗИЦІЯ ПРОКУРАТУРИ.

Прокурор зазначає, що при укладанні між відповідачем-1 та відповідачем-2 спірного договору не дотримано вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а також визначених у ньому принципів ефективного та прозорого здійснення закупівлі, максимальної ефективності та економії. Прокуратурою встановлено безпідставність застосовування відповідачем-1 переговорної процедури у закупівлі №UA-2021-04-07-004734-b, що є грубим порушенням вимог ст. 5, ч.1, абз.5 п.2 ч.2 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки саме відповідач-1 наділений майновими правами на розроблену проектно-кошторисну документацію, та може використовувати її у будь-який формі і будь-яким способом, у тому числі самостійно, або із залученням інших осіб брати участь у подальшій реалізації проекту.

Наслідком допущених порушень стало порушення інтересів держави щодо нераціонального та неефективного витрачання значної суми бюджетних коштів.

Крім цього, наслідком вказаних порушень стало унеможливлення досягнення мети, визначеної Законом України "Про публічні закупівлі", а саме забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері та розвиток добросовісної конкуренції.

З урахуванням викладеного, прокурор вважає, що спірний договір підлягає визнанню недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину у вигляді стягнення з відповідача-2 на користь відповідача-1 11 849 726,15 грн., а також стягнення з відповідачів на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судового збору.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позивач письмових пояснень по суті позовних вимог не надав.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА-1.

Відповідач-1 проти позову заперечив, зазначив, що ні позивач, ні прокуратур не має компетенції та відповідних повноважень здійснювати державний контроль у сфері закупівель та здійсню вати їх моніторинг.

Відповідач-1 вважає, що, в матеріалах справи відсутні докази повідомленням Дніпровською обласною прокуратурою Держаудитслужбу про необхідність здійснення моніторингу процедури проведення публічної закупівлі №UA-2021-04-07-004734-b та необхідності звернення Держаудитслужби з позовом про визнання недійсним договору про закупівлю послуг № 05-05-21-01 від 05.05.2021 та стягнення коштів.

Таким чином, оскільки прокурором не повідомлено Держаудитслужбу та/або інших органів, визначених ст..7 ЗУ «Про публічні закупівлі» про порушення процедури проведення публічної закупівлі №UA-2021-04-07-004734-b, що є порушенням ч.4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», у прокурора відсутні підстави звертатися до суду з позовом з підстав порушення ЗУ «Про публічні закупівлі».

Відповідач-1 також зазначив, що позов прокурора в особі Міністерства молоді та спорту України є безпідставним, оскільки прокурором не обґрунтовано та не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що проведення переговорної процедури публічної закупівлі №UA-2021-04-07-004734-b та укладення за її наслідками договору послуг № 05-05-21-01 від 05.05.2021 призвело до нецільового чи неефективного використання державних коштів.

Також у відзиві зазначено, що, звертаючись з позовом, прокурор зазначив позивачем орган, не уповноважений державою здійснювати функції контролю публічних закупівель у спірних правовідносинах.

Водночас прокурор, визначивши вищезазначений орган, не зазначив як позивача особу, права якої порушені, та на користь якої має бути виконано рішення суду, у той час як ПОГ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ РВСЦ» зазначено відповідачем у справі.

Отже, відповідач-1 вважає, що застосування наслідків нікчемного правочину на користь позивача при застосуванні процесуальної конструкції запропонованої прокурором, коли стягується з відповідача -2 на користь відповідача -1 грошових коштів є помилковим, оскільки не відповідає положенням ГПК України. Визначення прокурором у справі, складу сторін, має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, в інтересах якої подано позов, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Відповідач-1 зазначає, ПОГ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ РВСЦ» на момент прийняття робіт згідно Договором №18.20 від 25.08.2020, не набув всіх майнових прав інтелектуальної власності на Документацію.

Наявність вищезазначених обставин, свідчить про існування необхідності захисту прав інтелектуальної власності, законності застосування ПОГ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ РВСЦ» переговорної процедури на підставі абз. 5 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі» у процедурі закупівлі UA-2021-04-07-004734-b та відсутність підстав для визнання недійсним договору № 05-05-21-01 від 05.05.2021.

Крім того, відповідач-1 надавав клопотання про залишення позову без розгляду. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що ні Міністерство молоді та спорту України, ні Дніпропетровська обласна прокуратура немає компетенції та відповідних повноважень здійснювати державний контроль у сфері закупівель та здійснювати їх моніторинг. Відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" регулювання та державний контроль у сфері закупівель здійснюють, окрім інших, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (Державна аудиторська служба України). Матеріали справи не містять доказів повідомлення прокуратурою Держаудитслужби про необхідність здійснення моніторингу процедури проведення публічної закупівлі №UA-2021-04-07-004734-b та необхідності звернення Держаудитслужби з позовом про визнання недійсним договору про закупівлю послуг №05-05-21-02 від 05.05.2021 та стягнення коштів. Зазначене є порушенням ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а тому у прокуратури відсутні підстави для представництва в суді, оскільки не правильно визначено суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати державний контроль у сфері закупівель і контроль за цільовим та ефективним використанням державних коштів. Відповідач-1 просить залишити позовну заяву без розгляду як таку, що підписано особою, яка не має права її підписувати.

ВІДПОВІДЬ ПРОКУРАТУРИ НА ВІДЗИВ ВІДПОВІДАЧА-1.

Прокурор зазначив, що джерелом фінансування проектно-вишукувальних робіт для будівництва об`єктів відповідача-1 є саме кошти державного бюджету, головним розпорядником яких є Мінмолодьспорт, яке є заінтересованою особою щодо законного та раціонального витрачання цих коштів. Крім того, відповідно до положень Бюджетного кодексу України, Положення №220 Мінмолодьспорт наділено повноваженнями щодо здійснення контролю за витрачанням бюджетних коштів їх одержувачами та взятими зобов`язаннями, які передбачають оплату бюджетних коштів, а отже є уповноваженим державою органом здійснювати функції захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокуратура також зазначила, що подання позову зумовлено бездіяльністю Міністерства молоді та спорту України, яка виявилася у тому, що компетентним органом не було вжито жодних заходів протягом розумного строку після того, як прокурор повідомив йому про можливе порушення інтересів держави у бюджетній сфері, що призводить до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА-2.

Відповідач-2 відзиву на позов не надав, був присутній у судових засіданнях, надавав усні заперечення на позов, підтримував клопотання відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, до предмету доказування входять питання правомірності застосування переговорної процедури під час укладання спірного договору, вирішення питання дійсності/недійсності чи нікчемності спірного договору та наявність/відсутність підстав для стягнення грошових коштів за наслідками недійсності договору з урахуванням обраної прокурором вимоги - стягнення коштів з відповідача-2 на користь відповідача-1.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

17.07.2020 на офіційному веб-порталі електронної системи публічних закупівель Prozorro опубліковано оголошення про проведення ПОГ "Всеукраїнський РВСЦ" процедури закупівлі робіт: "Роботи з розробки проектно-кошторисної документації стадії ТЕО для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ "Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська".

10.08.2020 на сайті Prozzoro опубліковано повідомлення про намір укласти договір з Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Хелг".

25.08.2020 між Підприємством об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України" (далі - замовник, відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Хелг" (далі - виконавець, відповідач-2) укладений договір №18.20 (далі - договір №18.20).

Відповідно до п. 1.1 договору №18.20 замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання, відповідно до умов цього договору, виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації стадії ТЕО для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ "Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська" (далі за текстом - Об`єкт), за предметом закупівлі Роботи з розробки проектно-кошторисної документації стадії ТЕО для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ "Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська"", що здійснюється за кодом ДК 021:2015:71240000-2 Архітектурні, інженерні та планувальні послуги.

Роботи виконуються за рахунок коштів державного бюджету України (п. 1.2 договору №18.20).

Результатом робіт, визначених в п. 1.1 договору, є проектно-кошторисна документація у чотирьох примірниках (п. 1.8 договору №18.20).

Згідно з п. 2.1 договору №18.20, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №4, вартість робіт відповідно до Протоколу погодження договірної ціни (додаток №2 до цього договору) та Кошторису (додаток №4 до цього договору), становить 5 947 675,27грн, в тому числі ПДВ - 991279,21грн.

Договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору (п. 8.1 договору №18.20).

Відповідно до п. 9.1 договору №18.20 особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену проектно-кошторисну документацію, створену за дорученням замовника, належіть виконавцю. Замовнику належать усі майнові права інтелектуальної власності на розроблену документацію на зазначеній земельній ділянці України.

Відповідач-1 у повному обсязі розрахувався з відповідачем-2 за договором №18.20, що підтверджується розрахунковим документом №127 від 17.12.2020 на суму 1 983 670,20грн, розрахунковим документом №140 від 23.12.2020 на суму 2 179 702,48грн та розрахунковим документом №106 від 29.09.2020 на суму 1 784 302,59грн (т.1, а.с. 49-51).

25.08.2020 Підприємством об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України" за результатами проведення процедури відкритих торгів за №UA-2020-07-17-004037-b було укладено Договір №18.20 від 25.08.2020 на виконання робіт: "Роботи з розробки проектно-кошторисної документації стадії ТЕО для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ "Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська" (далі договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством "ХЕЛГ" (далі Виконавець, учасник, ТОВ НВП "ХЕЛГ") на загальну суму 5947675,28грн з терміном виконання до 01.10.2020р. Станом на дату закінчення строку виконання договору ТОВ НВП "ХЕЛГ" в рамках договору №18.20 від 25.08.2020 було виконано проектно-кошторисну документацію стадії техніко-економічного обґрунтування.

07.04.2021 на офіційному веб-порталі електронної системи публічних закупівель Prozorro опубліковано оголошення про проведення ПОГ "Всеукраїнський РВСЦ" процедури закупівлі робіт з розробки проектно-кошторисної документаці на об`єкт «Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська». І черга. «Інженерна підготовка території магістральні зовнішні інженерні мережі та споруди, транспортні шляхи».

18.04.2021 на сайті Prozzoro опубліковано повідомлення про намір укласти договір (під час застосування переговорної процедури) з відповідачем-2.

У повідомленні про намір укласти договір (під час застосування переговорної процедури) визначено, що умова застосування переговорної процедури закупівлі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі": необхідність захисту прав інтелектуальної власності.

Як обґрунтування застосування переговорної процедури закупівлі з посиланням на експертні, нормативні, технічні та інші документи, що підтверджують наявність умов застосування переговорної процедури закупівлі зазначено таке:

"Підприємством об`єднання громадян «Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України» в 2020 році відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» було проведено процедуру відкритих торгів стосовно закупівлі проектних робіт: «Роботи з розробки проектно - кошторисної документації стадії ТЕО для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ «Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська»» (ДК 021:2015: 71240000-2 Архітектурні, інженерні та планувальні послуги) (ідентифікатор закупівлі №UA-2020-07-17-004037-b).

25.08.2020 Підприємством об`єднання громадян «Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України» за результатами проведення процедури відкритих торгів за №UA-2020-07-17-004037-b було укладено Договір №18.20 від 25.08.2020 на виконання робіт: «Роботи з розробки проектно - кошторисної документації стадії ТЕО для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ «Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська»» (далі - Договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством «ХЕЛГ» (далі - Виконавець, учасник, ТОВ НВП «ХЕЛГ») на загальну суму 5 947 675 грн. 28 коп. з терміном виконання до 01.10.2020р. Станом на дату закінчення строку виконання договору ТОВ НВП «ХЕЛГ» в рамках договору №18.20 від 25.08.2020 було виконано проектно - кошторисну документацію стадії техніко економічного обґрунтування.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 3 підпункту 11.2. пункту 11 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 №45, для об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів зі значними наслідками (СС3), а також комплексів (будов), до складу яких входить хоча б один об`єкт, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів із значними наслідками (СС3), проектування виконується в три стадії:

- стадія ЕП (ескізний проект) або за рішенням замовника стадія ТЕО;

- стадія П (проект);

- стадія Р (робоча документація).

Положеннями пункту 13 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 №45, встановлено, що стадія ТЕО (ТЕР) після затвердження є підставою для розроблення наступних стадій проектування. Отже стадія «Техніко економічне обґрунтування» - є початковою стадією проекту, а інші стадії проектування (стадія П (проект) та стадія Р (робоча документація)) є продовженням одного проекту і становлять невід`ємну частину початкової стадії.

В рамках договору №18.20 від 25.08.2020 ТОВ НВП «ХЕЛГ» було виконано лише «Техніко економічне обґрунтування» (стадія «ТЕО»), тому для дотримання норм пункту 3 підпункту 11.2. пункту 11 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 №45, у замовника в 2021 році існує необхідність закупівлі робіт з розробки проектно-кошторисної документації стадії П (проект) та стадії Р (робоча документація) для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ «Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська».

Положеннями пункту 9 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 №45, передбачено, що проектна документація стадії «Проект» або «Робочий проект» може розроблятись на окрему чергу та бути затвердженою у встановленому порядку, якщо зазначене передбачено завданням на проектування та знайшло відображення у схваленій у встановленому порядку попередній стадії проектування: техніко-економічне обґрунтування (далі - стадія ТЕО), техніко-економічний розрахунок (далі - стадія ТЕР) або «Ескізний проект» (далі - стадія ЕП). Згідно виконаного в рамках договору №18.20 від 25.08.2020. техніко економічного обґрунтування передбачено, що проектна документація стадії «Проект» або «Робочий проект» буде розроблятись на окрему чергу.

Враховуючи зазначене вище та той факт, що в рамках договору №18.20 від 25.08.2020. ТОВ НВП «ХЕЛГ» було виконано лише «Техніко економічне обґрунтування» (стадія «ТЕО»), для дотримання норм пункту 3 підпункту 11.2. пункту 11 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 №45, замовник в 2021 році має намір здійснити закупівлю робіт з розробки проектно-кошторисної документації стадії П (проект) та стадії Р (робоча документація) для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ ««Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська.». При цьому розробка проектно-кошторисної документації стадії П (проект) та стадії Р (робоча документація) буде здійснюватися на кожну чергу згідно техніко-економічного обґрунтування.

Відповідно до норм абз.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про архітектурну діяльність» для створення об`єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає в себе, зокрема, пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту. Зауважимо, що відповідно до норм абз.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про архітектурну діяльність» проект це документація для будівництва об`єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об`єкта архітектури, та відповідає будівельним нормам і правилам.

Водночас нормами абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що архітектурне рішення це авторський задум щодо просторової, планувальної, функціональної організації, зовнішнього вигляду й інтер`єру об`єкта архітектури, а також інженерного та іншого забезпечення його реалізації, викладений в архітектурній частині проекту на всіх стадіях проектування і зафіксований у будь-якій формі.

Нормами ч.1 ст. 29 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що відносини, що виникають під час створення і використання об`єктів архітектури як об`єктів авторського права, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про авторське право і суміжні права", цим Законом та іншими законодавчими актами України. При цьому в ч.2 ст.29 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що об`єктами авторського права в галузі архітектури є твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва, а також плани, креслення, пластичні твори, ілюстрації, карти та ескізи, що стосуються архітектури.

Отже, підсумовуючи наведене вище, проектно - кошторисна документація стадії ТЕО для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ «Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська» є в розумінні Закону України «Про архітектурну діяльність» об`єктом авторського права в галузі архітектури.

Відповідно до інформації розміщеної на сайті міністерства Юстиції України (https://minjust.gov.ua/m/str_4487) "інтелектуальна власність" - це права на результати розумової діяльності людини в науковій, художній, виробничій та інших сферах, які є об`єктом цивільно-правових відносин у частині права кожного володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, які, будучи благом не матеріальним, зберігаються за його творцями і можуть використовуватися іншими особами лише за узгодженням з ними, крім випадків, визначених законодавством.

Згідно з нормами ч. 3 ст. 29 Закону України «Про архітектурну діяльність» особа (особи), творчою працею якої (яких) створено об`єкти архітектури як об`єкти авторського права, вважається автором (співавторами) цих об`єктів. Також, слід зауважити, що відповідно до норм ч. 5 ст. 30 Закону України «Про архітектурну діяльність» автор проекту твору архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва має виключне право на участь у подальшій його реалізації.

Також, пунктом 14 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 №45, передбачено, що інженерно-технічні, техніко-економічні, екологічні та інші розрахунки, матеріали проектів-аналогів, які не включаються в склад проектної документації на будівництво об`єктів, а також матеріали інженерних вишукувань та обстежень зберігаються у генпроектувальника (проектувальника) і надаються на вимогу замовникові відповідно до умов договору підряду або організації, яка відповідно до законодавства здійснює експертизу проектів будівництва, у тимчасове користування. Разом з цим підпунктом 13.1. пункту 13 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 №45, встановлено, що проектні рішення, передбачені проектною документацією, на стадії, що підлягає затвердженню, мають відповідати проектним рішенням, що були схвалені на попередніх стадіях проектування ЕП, ТЕО, ТЕР.

Тому ТОВ НВП «ХЕЛГ» володіє всіма наявними на цей час інженерно-технічними, техніко-економічними, екологічними та іншими розрахунками, матеріалами проектів-аналогів, які не включені в склад проектної документації стадії ТЕО та П (проект), але знання яких необхідне для подальшого проектування стадії П (проект) та стадії Р (робоча документація) чи здійснення авторського нагляду. Також, оскільки всі потрібні для подальшого проектування інженерно-технічні, техніко-економічні, екологічні та інші розрахунки, матеріали проектів-аналогів, які не включаються в склад проектної документації на будівництво об`єктів, а також матеріали інженерних вишукувань та обстежень зберігаються у генпроектувальника ТОВ НВП «ХЕЛГ», то заміна попереднього виконавця робіт ТОВ НВП «ХЕЛГ» може призвести до несумісності проектних рішень по об`єкту.

Отже, зазначене вище свідчить про доцільність та про наявність підстав для застосування переговорної процедури закупівлі саме з ТОВ НВП «ХЕЛГ» на здійснення закупівлі робіт з розробки проектно-кошторисної документації стадії П (проект) та стадії Р (робоча документація) для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ «Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська» по всіх чергах на підставі абз.5 п.2 ч.2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі» якщо роботи, товари чи послуги можуть бути виконані, поставлені чи надані виключно певним суб`єктом господарювання за наявності одного з таких випадків: існує необхідність захисту прав інтелектуальної власності.).».

05.05.2021 між Підприємством об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством "ХЕЛГ" (Виконавець) за результатами проведення процедури відкритих торгів за №UA-2021-04-07-004734-b було укладено Договір №05-05-21-01 (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець з розробки проектно - кошторисної документації на об`єкт «Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська». І черга. «Інженерна підготовка території, магістральні зовнішні інженерні мережі та споруди, транспортні шляхи» (далі за текстом - Об`єкт), за предметом закупівлі Роботи з розробки проектно - кошторисної документації будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ «Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська. І черга. Інженерна підготовка території, магістральні зовнішні інженерні мережі та споруди, транспортні шляхи.», що здійснюється за кодом ДК 021:2015: 71240000-2 Архітектурні, інженерні та планувальні послуги.

Роботи виконуються за рахунок коштів державного бюджету України (п. 1.3 договору).

Результатом робіт, визначених в п. 1.1 договору - є проектно-кошторисна документація у чотирьох примірниках (п. 1.9 договору).

Пунктом 2.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 22.12.2021 вартість робіт за цим договором є динамічною та визначена відповідно до ДСТУ Б Д.1.1-7:2013 і згідно з протоколом погодження договірної ціни (додаток 2 до цього договору) та Кошторисом (додаток №4 до цього договору) становить 14 720 606,4 грн., у тому числі ПДВ 20% - 2 453 434,40грн.

Дана вартість складається:

- 14 351 358,00грн, у тому числі ПДВ 20% - 2 391 893,00грн - вартість розробки проектно-кошторисної документації І черги.

- 369 248,40грн, у тому числі ПДВ 20% - 61 541,40грн - вартість експертизи проекту І черги.

Вартість робіт у 2021 році складає 11 849 726,15грн, у тому числі ПДВ 20% - 1 974 954,36грн.

Вартість робіт у 2022 році складає 2 870 880,25грн, у тому числі ПДВ 20% - 478 480,04грн.

Термін виконаня робіт 31.12.2022. (п. 3.1. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2022, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору (п. 8.1 договору).

Судом встановлено, що відповідач-1 розрахувався з відповідачем-2 за договором №05-05-21-01 у загальному розмірі 11 849 726,15грн, що підтверджується розрахунковими документами №204 від 23.12.2021 на суму 3 922 226,15грн, №200 від 21.12.2021 - 1 817 708,40грн, №199 від 21.12.2021 - 1 435 135,80грн, №150 від 03.11.2021 - 1 435 135,80грн, №198 від 21.12.2021 - 369 248,40грн, №85 від 07.07.2021 - 2 870 271,60грн (а.с. 78-84 том 1).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що прокурором належним чином обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави органами прокуратури з огляду на наступне.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Проте, з метою захисту інтересів держави прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежним чином.

Наведену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 687/379/17 та ухвалах Верховного Суду від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16.

Також, Верховним Судом зроблено ряд нових висновків при розгляді справ за позовами прокурора (постанови від 24.04.2019 у справі № 911/1292/18, від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 21.03.2019 у справі № 923/213/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18), якими фактично доведено обґрунтованість підстав для представництва інтересів держави прокурором.

Окремої уваги заслуговує правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, відповідно до якої невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного королівства" суд проголосив, що засіб захисту повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 ст.16 ЦК України). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Зокрема, така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №904/9169/17.

Відповідно до абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" (далі - Закон) наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Якщо після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, при наявності порушень інтересів держави внаслідок порушення законодавства про публічні закупівлі та не здійснення їх захисту відповідним органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, найефективнішим правовим способом захисту, поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право, буде саме представництво прокуратурою інтересів держави в особі Міністерства молоді та спорту України.

Неподання Міністерством молоді та спорту України позову до суду свідчить про неналежне здійснення вказаним органом своїх повноважень.

Оцінивши підстави звернення прокуратури до суду за захистом інтересів держави, суд дійшов висновку, що прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" і встановив, що позивач не має наміру звертатися до суду за захистом інтересів держави, які на думку прокуратури, підлягають захисту.

Отже, Дніпропетровською обласною прокуратурою належним чином обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави органами прокуратури.

З урахуванням викладеного, клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору №05-05-21-01 від 05.05.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством "Хелг" та Підприємством об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України", суд зазначає наступне.

Закон України "Про публічні закупівлі" визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що він застосовується до замовників за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі можуть здійснюватися шляхом застосування однієї з таких конкурентних процедур: відкриті торги; торги з обмеженою участю; конкурентний діалог. Як виняток та відповідно до умов, визначених у частині другій статті 40 цього Закону, замовники можуть застосовувати переговорну процедуру закупівлі.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі" переговорна процедура закупівлі використовується замовником як виняток і відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю після проведення переговорів щодо ціни та інших умов договору про закупівлю з одним або кількома учасниками процедури закупівлі.

Частиною 2 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі:

1) якщо було двічі відмінено процедуру відкритих торгів, у тому числі частково (за лотом), через відсутність достатньої кількості тендерних пропозицій, визначеної цим Законом. При цьому предмет закупівлі, його технічні та якісні характеристики, а також вимоги до учасника процедури закупівлі не повинні відрізнятися від вимог, що були визначені замовником у тендерній документації;

2) якщо роботи, товари чи послуги можуть бути виконані, поставлені чи надані виключно певним суб`єктом господарювання за наявності одного з таких випадків:

предмет закупівлі полягає у створенні або придбанні витвору мистецтва або художнього виконання;

укладення договору про закупівлю з переможцем архітектурного або мистецького конкурсу;

відсутність конкуренції з технічних причин;

існує необхідність захисту прав інтелектуальної власності;

укладення договору з постачальником "останньої надії" на постачання електричної енергії або природного газу;

3) якщо у замовника виникла нагальна потреба здійснити закупівлю у разі:

виникнення особливих економічних чи соціальних обставин, пов`язаних з негайною ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій, що унеможливлюють дотримання замовником строків для проведення тендера;

надання у встановленому порядку Україною гуманітарної допомоги іншим державам;

розірвання договору про закупівлю з вини учасника на строк, достатній для проведення тендера, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі про закупівлю, який розірваний з вини такого учасника. Застосування переговорної процедури закупівлі в такому випадку здійснюється за рішенням замовника щодо кожного тендера;

оскарження прийнятих рішень, дій чи бездіяльності замовника щодо триваючого тендера після оцінки тендерних пропозицій учасників, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків від очікуваної вартості тендера, що оскаржується;

здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях замовниками, визначеними у Законі України "Про оборонні закупівлі";

4) якщо після укладення договору про закупівлю у замовника виникла необхідність у постачанні додаткового обсягу товару у того самого постачальника, якщо в разі зміни постачальника замовник був би вимушений придбати товар з іншими технічними характеристиками, що призвело б до виникнення несумісності, пов`язаної з експлуатацією і технічним обслуговуванням. Закупівля додаткового обсягу товару у того самого постачальника здійснюється протягом трьох років після укладення договору про закупівлю, якщо загальна вартість такого постачання не перевищує 50 відсотків ціни договору про закупівлю;

5) якщо після укладення договору про закупівлю у замовника виникла необхідність у закупівлі додаткових аналогічних робіт чи послуг у того самого учасника. Можливість і умови таких додаткових робіт чи послуг можуть бути передбачені в основному договорі про закупівлю, який укладений за результатами проведення тендера. Закупівля додаткових аналогічних робіт чи послуг у того самого учасника здійснюється протягом трьох років після укладення договору про закупівлю, якщо загальна вартість таких робіт чи послуг не перевищує 50 відсотків ціни основного договору про закупівлю, укладеного за результатами проведення тендера;

6) закупівлі товарів за процедурою відновлення платоспроможності боржника згідно із законодавством;

7) закупівлі юридичних послуг, пов`язаних із захистом прав та інтересів України, у тому числі з метою захисту національної безпеки і оборони, під час врегулювання спорів щодо розгляду в закордонних юрисдикційних органах справ за участю іноземного суб`єкта та України, на підставі рішення Кабінету Міністрів України або рішень Ради національної безпеки і оборони України, введених в дію в порядку, визначеному законом, а також закупівлі товарів, робіт і послуг у разі участі замовника на підставі рішення Кабінету Міністрів України в міжнародних виставкових заходах.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач-2 в межах договору №18.20 від 25.08.2020 виконав проектно-кошторисну документацію стадії техніко-економічного обґрунтування, яка є початковою стадією проекту, а інші стадії проектування (стадія П (проект) та стадія Р (робоча документація)) є продовженням одного проекту і становлять невід`ємну частину початкової стадії.

Згідно з виконаним техніко-економічним обґрунтуванням в межах договору №18.20 від 25.08.2020 передбачено, що проектна документація стадії "Проект" або "Робочий проект" буде розроблятись в окрему чергу.

Замовник в 2021 році здійснив закупівлю робіт з розробки проектно-кошторисної документації стадії П (проект) та стадії Р (робоча документація) для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ "Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська" шляхом застосування переговорної процедури закупівлі як виняток, оскільки спірна закупівля, пов`язана із захистом прав інтелектуальної власності.

За результатами застосування переговорної процедури закупівлі між відповідачем-1 та відповідачем-2 укладений спірний договір №05-05-21-01.

Вивчивши обставини спірної закупівлі та надаючи оцінку правомірності застосування переговорної процедури, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності, відповідно до ч. 2 ст. 418 Цивільного кодексу України, становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до норм абз. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" для створення об`єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає в себе, зокрема, пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту.

Абзацом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що проект - це документація для будівництва об`єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об`єкта архітектури, та відповідає будівельним нормам і правилам.

Водночас, нормами абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про архітектурну діяльність" встановлено, що архітектурне рішення це авторський задум щодо просторової, планувальної, функціональної організації, зовнішнього вигляду й інтер`єру об`єкта архітектури, а також інженерного та іншого забезпечення його реалізації, викладений в архітектурній частині проекту на всіх стадіях проектування і зафіксований у будь-якій формі.

Нормами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про архітектурну діяльність" встановлено, що відносини, що виникають під час створення і використання об`єктів архітектури як об`єктів авторського права, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про авторське право і суміжні права", цим Законом та іншими законодавчими актами України.

При цьому в ч. 2 ст. 29 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що об`єктами авторського права в галузі архітектури є твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва, а також плани, креслення, пластичні твори, ілюстрації, карти та ескізи, що стосуються архітектури.

Проектно-кошторисна документація стадії ТЕО для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ "Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська" є в розумінні Закону України "Про архітектурну діяльність" об`єктом авторського права в галузі архітектури.

В силу ч. 1 ст. 14 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автору належать такі особисті немайнові права:

1) вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо;

2) забороняти під час публічного використання твору згадування свого імені, якщо він як автор твору бажає залишитись анонімом;

3) вибирати псевдонім, зазначати і вимагати зазначення псевдоніма замість справжнього імені автора на творі і його примірниках і під час будь-якого його публічного використання;

4) вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора.

Частиною 2 ст. 14 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що особисті немайнові права автора не можуть бути передані (відчужені) іншим особам.

До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право), відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" належать:

а) виключне право на використання твору;

б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права.

Судом встановлено, що сторони договору №18.20 у п. 9.1 узгодили, що особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену проектно-кошторисну документацію, створену за дорученням замовника, належать виконавцю. Замовнику належать усі майнові права інтелектуальної власності на розроблену Документацію на зазначеній земельній ділянці України.

Суд звертає увагу, що переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі, зокрема, закупівлі, пов`язаної із захистом прав інтелектуальної власності.

Фактичні обставини справи свідчать, що саме відповідачу-1 належать майнові права на проектно-кошторисну документацію стадії ТЕО для будівництва об`єкту Всеукраїнського РВСЦ НКСІУ "Будівництво Всеукраїнського реабілітаційно-відновлювального спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України у м. Дніпрі в Новокодацькому районі по вул. Набережна Заводська" і саме відповідач-1 має виключене право на їх використання.

Отже, матеріалами справи не підтверджено наявність умови, передбаченої ч. 2 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі", яка визначена замовником, а саме: необхідність захисту прав інтелектуальної власності.

Таким чином, відповідачем-1 переговорна процедура до спірної закупівлі застосована неправомірно.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. Аналогічна правова позиція міститься в пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Прокурор доводить недійсність договору №05-05-21-01 від 05.05.2021 як такого, що суперечить ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 577/5321/17.

Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Враховуючи те, що договір №06-05-21 від 06.05.2021, укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 з порушенням ч. 2 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки укладений на підставі переговорної процедури, визнаної судом неправомірно застосованою, суд приходить до висновку про те, що зазначений договір є нікчемним в силу закону на підставі п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про публічні закупівлі".

З огляду на викладене, обрання прокурором такого способу захисту, як визнання договору №05-05-21-01 від 05.05.2021 недійсним не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону, що також узгоджується із правовою позицією у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Таким чином, позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору №05-05-21-01 від 05.05.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством "Хелг" та Підприємством об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України" задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги прокурора про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Хелг" (Відповідач-2) на користь Підприємства об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України" (Відповідач-1) 11 849 726,15грн суд зазначає наступне.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах №570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).

Відповідно до частин 1 - 3 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

За змістом наведених норм сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які захищають свої інтереси і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. В судовому порядку підлягають захисту порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).

Застосування наслідків нікчемного правочину на користь позивача при застосуванні процесуальної конструкції запропонованої прокурором, коли стягується з відповідача-2 на користь відповідача-1 грошових коштів, що описано вище, є помилковим, оскільки не відповідає положенням ГПК України, а тому і в цій частині позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню.

Крім того, підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у вказаній частині є також те, що прокурор фактично веде мову про застосування такого способу захисту як одностороння реституція, що не передбачено нормами законодавства України.

Так, системне тлумачення абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України та пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що: (а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; (б) правила абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; (в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України (висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №396/29/17).

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.

При цьому, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01. 2020 у справі N 761/26815/17 (провадження N 61-16353сво18) зроблено висновок про те, що "недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватноправова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. За своєю суттю ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим".

Тлумачення змісту частини першої статті 216 ЦК України свідчить, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю.

Такі юридичні наслідки під час виконання сторонами недійсного правочину поєднуються з реституційними, які полягають у поверненні в натурі кожною стороною одна одній, одержаного ними на виконання цього правочину.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.

Таким чином, якщо у позові не заявлено вимоги про застосування двосторонньої реституції, суд має розглянути питання щодо ефективності способу захисту в цілому, і якщо проведення двосторонньої реституції не відновить права позивача, а погіршить його становище, або взагалі є неможливим, то це є підставою для відмови у задоволенні позову про визнання договору недійсним, адже невідворотнім наслідком такого задоволення є двостороння реституція.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №904/1907/15 від 21.09.2021 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №906/1061/20 від 03.12.2021.

Враховуючи викладене, а також обставини встановлені судом, застосування двосторонньої реституції у спірних правовідносинах може призвести до погіршення становища Підприємства об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України", оскільки у останнього можуть виникнути додаткові витрати в частині необхідності компенсації відповідачу-2 вартості виконаної роботи за договором №05-05-21-02 від 05.05.2021.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду у справі №921/511/20 від 12.01.2022.

Стосовно інших доводів прокурора і відповідачів суд зазначає наступне.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи прокурора і відповідачів та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень прокурора і відповідачів судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на Дніпропетровську обласну прокуратуру.

Керуючись положеннями Закону України "Про публічні закупівлі", Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 145, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Міністерства молоді та спорту України до відповідача-1: Підприємства об`єднання громадян "Всеукраїнський реабілітаційно-відновлювальний спортивний центр Національного комітету спорту інвалідів України", Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "ХЕЛГ" про визнання недійсним договору на виконання однойменних робіт та стягнення 11 849 726, 15 грн. - відмовити.

Судові витрати покласти на Дніпропетровську обласну прокуратуру

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 08.08.2022.

Суддя Н.Г. Назаренко