ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2022 р. Справа№ 910/12963/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Шапрана В.В.

Куксова В.В.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача -Войтюк Д.В. ( ордер КС №697174 від 06.08.21);

Семенюк В.Є. ( довір. №5/55 від 20.05.22);

від відповідача - Коваль О.С. ( довір. №62-Д від 27.07.21);

від третьої особи 1- не з`явився;

від третьої особи 2- не з`явився;

від третьої особи 3 - не з`явився;

розглянувши апеляційні скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" та Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021

у справі № 910/12963/21 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1.Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

2.Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"

3.Кабінет міністрів України

про стягнення 3 483 978, 11грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/12963/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" 397 954грн 83коп пені, 1 344 034грн 22коп. штрафу, а також 52 259грн 67коп. судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення господарського суду міста Києва ґрунтується на тому, що:

- сума основної заборгованості (38 400 977,73грн), яка є основою базою для нарахування пені та штрафу в даній справі, узгоджена сторонами та зафіксована у п.1 Угоди про реструктуризацію заборгованості за договором;

- заявлений позивачем до стягнення розмір штрафу відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору; в свою чергу судом прийнято до уваги значний розмір нарахованої позивачем неустойки, вжиття Гарантованим покупцем всіх залежних від нього заходів по виконанню зобов`язань згідно з договором та повне фактичне виконання таких зобов`язань на час розгляду справи, отже можливим є часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій на 50%.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- позивач не обґрунтував власні позовні вимоги та стан розрахунків між сторонами на дату обрахування заявленої ним неустойки; при розрахунку пені позивачем включається день фактичної оплати в період часу, за який нараховано неустойку; з огляду на зміну зобов`язання за договором угодою №10/4-ГП/20/1889/0/20, включення в періоди дати набуття чинності такою угодою є неправомірним, оскільки з моменту підписання угоди зобов`язання між сторонами змінилися, відповідно дата укладення угоди не повинна включатись в період нарахування неустойки;

- при вирішенні питання притягнення Гарантованого покупця до відповідальності за порушення умов договору підлягають врахуванню графіки надходження грошових коштів до державного підприємства від постачальників універсальних послуг; відповідно, при нарахуванні штрафних санкцій необхідно враховувати і графіки надходження коштів від постачальників універсальних послуг;

- відповідно до балансу ДП «Гарантований покупець» станом на 31.12.2020 дебіторська заборгованість становить 34 489 107тис грн., тоді як кредиторська заборгованість 36 112 263тис. грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Шапрана В.В., Куксова В.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021, справу №910/12963/21 призначено на 14.07.2022.

Не погоджуючись з рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- ДП «Гарантований покупець» взятий на себе за спірним договором обов`язок щодо своєчасної оплати поставленої йому в липні 2020 року електричної енергії не виконав належним чином, допустивши прострочення оплати;

- 12.10.2020 між сторонами укладено Угоду №10/4-ГП/20/1889/01/20 про реструктуризацію заборгованості за укладеним договором купівлі-продажу електричної енергії, в п.5 якої прямо передбачено, що Гарантований покупець визнає, що укладенням цієї Угоди продавець не позбавляється права на звернення до суду за захистом порушеного права або інше досудове врегулювання з Гарантованим покупцем відносин щодо отримання від Гарантованого покупця плати за порушення строків та порядку оплати за договором як штрафних санкцій (штрафу та пені) на користь продавця за період, з моменту виникнення заборгованості до моменту набрання чинності цієї Угоди;

- позивачем вжито всіх можливих та ефективних методів, спрямованих на врегулювання питання щодо погашення наявної заборгованості з метою уникнення будь-яких негативних обставин, в том числі фінансово-економічних, для кожної із сторін договору;

- посилання відповідача на відсутність коштів спростовується тією обставиною, що 06.07.2021 Господарський суд міста Києва частково задовольнив позов ДП «Гарантований покупець» до ПрАТ «НЕК «Укренерго» в справі №910/6563/21 та стягнув на користь ДП «Гарантований покупець» 614 млн грн, у т.ч. пеню в розмірі 193,1млн грн, штраф - 215,7млн грн, 3% річних у розмірі 65,65млн грн, індекс інфляції в розмірі 138,9млн грн;

- позивач і відповідач є суб`єктами господарювання і несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Шапрана В.В., Куксова В.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021, справу №910/12963/21 призначено на 14.07.2022. Об`єднано апеляційні скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» та Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» в одне провадження по справі №910/12963/21.

Від Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (20.06.2022) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ДП «Гарантований покупець» щодо скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 в частині задоволених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що:

- позивачем під час подання позовної заяви до суду було подано всі необхідні та належні докази в обґрунтування заявлених позовних вимог зі стягнення штрафних санкцій, якими встановлений, зокрема, розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення зобов`язання;

- заявлені у справі вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій відповідають нормам чинного законодавства та обумовлені домовленостями, які були досягнуті сторонами під час укладення договору, про що, зокрема свідчить підписання договору уповноваженими представниками та скріплення договору печатками;

- відповідач, як на обставину, яка впливала на його можливість виконувати взяті на себе зобов`язання за договором, а також , як виняткову обставину, за якої зменшення неустойки є обов`язковим, посилався на відсутність необхідних коштів, разом із тим, абз.2 ч.1 ст. 617 ЦК України чітко визначає, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Від третьої особи 3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа 3 просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа 3 зазначає про те, що:

- розрахунок за електричну енергію за «зеленим» тарифом здійснюється, зокрема, в порядку, визначеному в Закону України «Про ринок електричної енергії»;

- Порядком купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 №641 регулюється питання розрахунку з гарантованим покупцем за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Від відповідача (24.06.2022) надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких відповідач зазначає про те, що:

- п.6.2 договору містить умови, що пеня нараховується за кожен день прострочення, разом з тим не містить умови щодо того, від чого саме має стягуватись подвійна ставка НБУ, тобто не містить бази нарахувань пені, тобто в даному пункті не зазначено від якої суми нараховується подвійна облікова ставка НБУ; відповідно, зазначене є підтвердженням відсутності правових підстав для застосування за договором до Гарантованого покупця такої міри відповідальності, як сплати пені.

Від відповідача (24.06.2022) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:

- судом прийнято до уваги значний розмір нарахованої позивачем неустойки, вжиття Гарантованим покупцем всіх залежних від нього заходів по виконанню зобов`язань згідно з договором та повне фактичне виконання таких зобов`язань на час розгляду справи; вказані висновки суду є законними, обґрунтованими та повністю відповідають фактичним обставинам.

Від позивача (06.07.2022) надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких позивач зазначає про те, що:

- внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, звернення позивача до суду з позовом про стягнення неустойки (пені, штрафу) є належним та закріпленим на законодавчому рівні ефективним способом захисту порушеного права позивача;

- аргументи відповідача у клопотанні про зменшення розміру неустойки були необґрунтованими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи;

- доказів на підтвердження існування обставин того, що неналежне виконання стороною своїх зобов`язань були зумовлені винятковими обставинами відповідачем надано не було.

Від позивача (06.07.2022) надійшли пояснення на заперечення на відзив на апеляційну скаргу ДП «Гарантований покупець», в яких позивач зазначає про те, що:

- при укладенні Угоди про реструктуризацію заборгованості сторони додатково зафіксували можливість продавця звернутись до суду і стягнути штрафні санкції за порушення строків оплати за електричну енергію, і в даному випадку - це період з 11.08.2020 (момент виникнення заборгованості ) по 12.10.2020 (момент набуття чинності Угоди про реструктуризацію), при цьому безпосередньо підстави, розмір та порядок нарахування пені визначені в самому договорі (п.6.2), у тому числі, де прямо зазначено, що нарахування пені здійснюється на кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Від позивача (06.07.2022) надійшли письмові пояснення на надані письмові пояснення третіх осіб у справі, в яких позивач зазначає про те, що:

- встановлений спеціальний алгоритм розрахунку з гарантованим покупцем за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, і так само недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника, в тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, не врегульовує правовідносини між позивачем та відповідачем, а отже не є підставою для звільнення відповідача уданій справі від виконання своїх договірних зобов`язань із позивачем;

- наразі відсутній будь-який нормативний акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань ДП «Гарантований покупець» перед позивачем, ніж передбачено договором.

В судове засідання 14.07.2022 не з`явились представники третіх осіб.

Враховуючи те, що треті особи про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, з урахуванням думки представників позивача та відповідача щодо розгляду справи у відсутності третіх осіб, неявка третіх осіб не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників третіх осіб.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судовою колегією встановлено.

18.06.2020 року між Державним підприємством "Гарантований покупець" (Гарантований покупець) та Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" (Товариство, продавець) укладено договір купівлі-продажу електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів № 07-ГП/20/1511/01/20, за умовами якого продавець зобов`язався продати електричну енергію Гарантованому покупцю, а останній, у свою чергу, зобов`язався купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому договорі.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

У пункті 2.2 договору сторони погодили, що обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску продавцем та відбору Гарантованим покупцем електричної енергії.

Пунктами 3.1, 3.2 договору передбачено, що періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год першого числа місяця по 24:00 год останнього числа такого місяця (місяць постачання). Обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим договором, у місяці постачання визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для місяця постачання.

Відповідно до пункту 3.3 договору купівля-продаж електричної енергії у місяці постачання здійснюється згідно з графіком відпуску/відбору електричної енергії, що зазначається у додатковій угоді для місяця постачання.

За умовами пункту 3.7 договору право власності та ризик втрати електричної енергії переходить від продавця до Гарантованого покупця у точках комерційного обліку на відпуск, що розташовані на межі балансової належності електричних мереж продавця.

Купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною, яка визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для місяця постачання. Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється з нарахуванням податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України (пункт 4.1 договору).

Пунктом 4.3 цієї угоди передбачено, що Гарантований покупець здійснює оплату за куплену електричну енергію згідно з відповідним графіком оплати. При цьому не пізніше останнього числа місяця постачання Гарантований покупець забезпечує оплату продавцю вартості електричної енергії у розмірі не менше 75 % від її вартості електричної енергії за цим договором. Не пізніше 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання, Гарантований покупець здійснює на користь продавця остаточний платіж за куплену у місяці постачання електричну енергію.

У випадку, якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в останній робочий день, що передує даті такого платежу (пункт 4.4 договору).

Згідно з пунктом 4.6 договору оплату за куплену електричну енергію Гарантований покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті, що перераховуються на банківський рахунок продавця, вказаний у пункті 12 цього Договору, або на інший банківський рахунок продавця, про реквізити якого продавець повідомив електронним листом з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) не менш ніж як за 2 календарні дні до дати платежу з подальшим підтвердженням цього у письмовому вигляді. Оплата за цим договором вважається належним чином здійсненою за умови оплати Гарантованим покупцем за електричну енергію на банківський рахунок продавця, що вказаний продавцем останнім. Датою отримання оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця.

Відповідно до пункту 10.1 договору останній вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 10.08.2020 року. В частині виконання фінансових зобов`язань договір діє до їх повного виконання.

18.06.2020 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1/1512/01/20 до договору, за умовами якої відповідно до результатів електронного аукціону від 18.06.2020 року, аукціонного свідоцтва № 03-EP-180620-GB-1-1 від 18.06.2020 року та договору Гарантований покупець купує у продавця електричну енергію. Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин першого числа липня 2020 року по 24:00 годин останнього числа липня 2020 року. Обсяг електричної енергії, що підлягає продажу у місяці постачання відповідно до умов цієї додаткової угоди, становить 115 320 МВт/год. Ціна електричної енергії становить 673,76 грн./1МВт, а вартість електричної енергії складає 77 698 003,20грн. Гарантований покупець зобов`язується оплатити продавцю вартість електричної енергії відповідно до умов договору. У пункті 7 Додаткової угоди від 18.06.2020 року № 1/1512/01/20 сторони погодили графік купівлі-продажу електричної енергії.

Крім того, 18.06.2020 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 2/1513/01/20 до договору, за умовами якої відповідно до результатів електронного аукціону від 18.06.2020 року, аукціонного свідоцтва № 03-EP-180620-GB-2-1 від 18.06.2020 року та договору Гарантований покупець купує у продавця електричну енергію. Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин першого числа липня 2020 року по 24:00 годин останнього числа липня 2020 року. Обсяг електричної енергії, що підлягає продажу у місяці постачання відповідно до умов цієї додаткової угоди, становить 6 900 МВт/год. Ціна електричної енергії становить 673,76 грн./1МВт, а вартість електричної енергії складає 4 648 944,00 грн. Гарантований покупець зобов`язується оплатити продавцю вартість електричної енергії відповідно до умов договору. Також, у пункті 7 Додаткової угоди від 18.06.2020 року № 2/1513/01/20 сторони погодили графік купівлі-продажу означеної електричної енергії.

18.06.2020 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 3/1514/01/20 до договору, за умовами якої відповідно до результатів електронного аукціону від 18.06.2020 року, аукціонного свідоцтва № 03-EP-180620-GB-3-1 від 18.06.2020 року та договору Гарантований покупець купує у продавця електричну енергію. Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин першого числа липня 2020 року по 24:00 годин останнього числа липня 2020 року. Обсяг електричної енергії, що підлягає продажу у місяці постачання відповідно до умов цієї додаткової угоди, становить 2 912 МВт/год. Ціна електричної енергії становить 673,76 грн./1МВт, а вартість електричної енергії складає 1 961 989,12 грн. Гарантований покупець зобов`язується оплатити продавцю вартість електричної енергії відповідно до умов договору. У пункті 7 Додаткової угоди від 18.06.2020 року № 3/1514/01/20 сторони погодили графік купівлі-продажу означеної електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору 31.07.2020 року між Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" та Державним підприємством "Гарантований покупець" підписано акт купівлі-продажу електричної енергії за липень 2020 року, за яким позивач продав відповідачу електричну енергію обсягом 125 132 МВт/год загальною вартістю 101 170 723,58 грн. (у тому числі ПДВ - 16 861 787,26 грн.). Означений акт купівлі-продажу підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання без будь-яких зауважень чи заперечень.

У той же час судом встановлено, що 12.10.2020 року між продавцем та Гарантованим покупцем укладено угоду № 10/4-ГП/20/1889/01/20 про реструктуризацію заборгованості за договором (далі - Угода).

У пункті 1 Угоди сторони дійшли згоди про те, що сума основної заборгованості за договором складає 38 400 977,73 грн.

За умовами пункту 2 Угоди Гарантований покупець забезпечує повну оплату продавцю сум заборгованості за електричну енергію, куплену у періоді постачання (01.07.2020-31.07.2020), у такому порядку:

- до 31.10.2020 року включно - 640 016,30 грн. (з ПДВ) в рахунок вартості електричної енергії, купленої у періоді постачання (01.07.2020-31.07.2020);

- до 30.11.2020 року включно - 640 016,30 грн. (з ПДВ) в рахунок вартості електричної енергії, купленої у періоді постачання (01.07.2020-31.07.2020);

- до 31.12.2020 року включно - 640 016,30 грн. (з ПДВ) в рахунок вартості електричної енергії, купленої у періоді постачання (01.07.2020-31.07.2020);

- до 31.01.2021 року включно - 640 016,30 грн. (з ПДВ) в рахунок вартості електричної енергії, купленої у періоді постачання (01.07.2020-31.07.2020);

- до 28.02.2021 року включно - 640 016,30 грн. (з ПДВ) в рахунок вартості електричної енергії, купленої у періоді постачання (01.07.2020-31.07.2020);

- до 31.03.2021 року включно - 35 200 896,23 грн. (з ПДВ) в рахунок вартості електричної енергії, купленої у періоді постачання (01.07.2020-31.07.2020).

Згідно з пунктом 7 цієї Угоди остання набуває чинності з моменту укладення та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Водночас із матеріалів справи вбачається, що Гарантований покупець взятий на себе за спірним договором обов`язок щодо своєчасної оплати поставленої йому в липні 2020 року електричної енергії виконав неналежним чином, допустивши прострочення оплати.

Так, за наявними у матеріалах справи документами (у тому числі наданими відповідачем платіжними дорученнями) Гарантований покупець 17.06.2020 року відповідно до платіжного доручення від 17.06.2020 року № 32 047 сплатив на користь позивача 21 077 234,08 грн. (із призначенням платежу: "Гарант внесок для уч в електр аукц ЕР-180620-GB від 18.06.2020 та рах від 16.06.20р № 01-ЕР-180620-GB-43068454-1 без ПДВ (тенд не потреб)", згідно з платіжним дорученням від 10.07.2020 року № 35 530 Гарантований покупець сплатив Приватному акціонерному товариству "Укргідроенерго" 3 112 216,95 грн., згідно з платіжним дорученням від 10.07.2020 року № 35 531 - 186 214,85 грн., згідно з платіжним дорученням від 10.07.2020 року № 35 532 - 78 588,07 грн., згідно з платіжним дорученням від 20.07.2020 року № 37 668 - 22 608 248,69 грн., згідно з платіжним дорученням від 20.07.2020 року № 37 669- 1 352 730,80 грн., згідно з платіжним дорученням від 20.07.2020 року № 37 670 - 570 891,61 грн., згідно з платіжним дорученням від 30.07.2020 року № 39 105 - 2 191 126,85 грн., згідно з платіжним дорученням від 30.07.2020 року № 39 106 - 131 102,80 грн., згідно з платіжним дорученням від 30.07.2020 року № 39 107 - 55 329,18 грн., згідно з платіжним дорученням від 31.07.2020 року № 41 026 - 6 704 194,10 грн., згідно з платіжним дорученням від 31.07.2020 року № 41 027 - 401 135,44 грн., згідно з платіжним дорученням від 31.07.2020 року № 41 028 - 169 290,78 грн., згідно з платіжним дорученням від 12.08.2020 року № 41 073 - 3 807 482,09 грн., згідно з платіжним дорученням від 12.08.2020 року № 41 074 - 227 815,01 грн., згідно з платіжним дорученням від 12.08.2020 року № 41 075 - 96 144,54 грн., згідно з платіжним дорученням від 27.10.2020 року № 59 308 - 640 016,30 грн., згідно з платіжним дорученням від 27.11.2020 року № 71 285 - 640 016,30 грн., згідно з платіжним дорученням від 10.12.2020 року № 76 104 - 640 016,30 грн., згідно з платіжним дорученням від 31.12.2020 року № 994 - 640 016,30 грн., згідно з платіжним дорученням від 31.12.2020 року № 1001 - 640 016,30 грн. та згідно з платіжним дорученням від 30.03.2021 року № 113 880 - 35 200 896,23 грн.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1, 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, позивач просить стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" 795 909,66грн пені, з яких: 27 890,11 грн - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 42 532 419,37грн у період з 11.08.2020 року по 12.08.2020 року, 768 019,55грн - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 38 400 977,73грн у період з 13.08.2020 року по 12.10.2020 року. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 2 688 068,44грн штрафу, що становить 7 % від простроченої понад 30 календарних днів заборгованості Державного підприємства "Гарантований покупець" в сумі 38 400 977,73грн.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

Визначення поняття "пеня" міститься у частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Приписи даної статті також кореспондуються з положеннями статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

В силу приписів статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

За умовами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 6.2 Договору сторони погодили, що у випадку незабезпечення Гарантованим покупцем оплати за електричну енергію відповідно до графіка оплати та повної оплати за електричну енергію до 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання, продавець має право нарахувати Гарантованому покупцю пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. Нарахування пені здійснюється за увесь час порушення зобов`язання.

Розрахунок пені в сумі 795 909,66грн є таким, що відповідає положенням чинного законодавства та умовам договору.

Державне підприємство "Гарантований покупець" вказує про те, що до позовної заяви Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" не додано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості, яка взята базою для обчислення пені.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, сума основної заборгованості (38 400 977,73 грн.), яка є основною базою для нарахування пені та штрафу в даній справі, узгоджена сторонами та зафіксована у пункті 1 Угоди, долученої позивачем до матеріалів позовної заяви. Крім того, у позовній заяві Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" прямо зазначено, що періодом нарахування пені є період з 11.08.2020 року по 12.10.2020 року, тобто з наступного дня, коли зобов`язання мало бути виконано належним чином відповідно до умов Договору та до моменту укладання Угоди (включно).

Разом із тим, база нарахування пені у період з 11.08.2020 по 12.08.2020 в розмірі 42 532 419,37грн, яка також прямо зазначена позивачем у розрахунку пред`явлених до відповідача вимог, фактично підтверджена у тому числі наданими самим відповідачем документами, зокрема платіжними дорученнями. Більше того, зважаючи на приписи господарського процесуального законодавства, а також враховуючи наданий позивачем акт купівлі-продажу електричної енергії за липень 2020 року на загальну суму 101 170 723,58грн, який є достатньою правовою підставою для виникнення у відповідача обов`язку з оплати поставленого у липні 2020 року обсягу електричної енергії у встановлений договором строк, суд дійшов вірного висновку про те, що доказування обставин обґрунтованості/необґрунтованості відповідних баз нарахування штрафу та пені протягом спірного періоду, вказаних у розрахунку позивача (які не перевищують 101 170 723,58грн), покладається на обидві сторони, і такі обставини підлягають встановленню та перевірці судом.

Доводи відповідача про невідповідність позовних вимог статтям 547 Цивільного кодексу України та статті 231 Господарського кодексу України не знайшли свого підтвердження спростовуються її матеріалами.

За умовами частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках за кожен день прострочення виконання від суми саме несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

У той же час, укладеним між сторонами договором саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати електричну енергію для забезпечення загальносуспільних інтересів та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та законодавства України.

Доводи відповідача щодо відсутності у суду правових підстав для прийняття доказів на підтвердження сум заборгованості, на які нараховується пеня, наданих позивачем поза межами встановленого законом строку, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на те, що необхідні докази на підтвердження обґрунтованості вимог позивача, зокрема в частині стягнення заявленої суми пені, були надані Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" разом із позовною заяво.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що 12.08.2020 року Державним підприємством "Гарантований покупець" були здійснені часткові погашення заборгованості за актом купівлі-продажу електричної енергії за липень 2020 року, а відтак день фактичної сплати суми заборгованості не повинен включатися до періоду часу, за який здійснюється стягнення пені. Крім того, відповідач зазначав про необґрунтоване нарахування цієї штрафної санкції на дату укладення між сторонами Угоди.

Проте, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

У той же час, у пункті 6.2 договору сторони прямо та за взаємною згодою передбачили те, що пеня за цим правочином нараховується за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Зважаючи на наведені положення договору, необґрунтованим є посилання відповідача на неможливість врахування дня фактичної сплати ним суми заборгованості у період нарахування пені, оскільки умовами договору сторони погодили протилежне.

Разом із тим, згідно з правилами української мови про вживання прийменника "до" для числових позначень, наприклад, до моменту набуття чинності угодою, момент набуття чинності угодою (день) є останнім днем строку, тобто прийменник "до" виражає кінцеву календарну дату та за сферою використання закріплений за офіційним діловим стилем, тоді як прийменник "по" - за розмовним (вказані прийменники в українській мові є тотожними та відрізняються лише за сферою використання).

Вказані висновки знайшли відображення у судовій практиці, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року в справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 року в справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 року в справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 року в справі № 814/4170/15, від 08.10.2018 року в справі № 927/490/18 тощо.

Таким чином, судом обґрунтовано відхилено доводи відповідача щодо неправомірності включення дати набрання чинності Угодою (12.10.2020 року) до періоду нарахування позивачем пені.

Доводи відповідача про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на те, що укладена між сторонами Угода, яка за своїм змістом і правовою природою є новацією в розумінні статті 604 Цивільного кодексу України, замінила виконання встановлених договором зобов`язань новими, не беруться судовою колегією до уваги, оскільки не спростовують позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" про нарахування та стягнення з відповідача пені у період з 11.08.2020 року по 12.10.2020 року (до укладення між сторонами Угоди).

Крім того, у пункті 5 Угоди прямо передбачено, що Гарантований покупець визнає, що укладанням цієї Угоди продавець не позбавляється права на звернення до суду за захистом порушеного права або інше досудове врегулювання з Гарантованим покупцем відносин щодо отримання від Гарантованого покупця плати за порушення строків та порядку оплати за Договором як штрафних санкцій (штрафу та пені) на користь продавця за період, з моменту виникнення заборгованості до моменту набуття чинності цієї Угоди.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" пені в сумі 795 909,66 грн є законними та обґрунтованими.

Крім того, звертаючись з позовом до суду позивач просить стягнути з відповідача 2 688 068,44 грн. штрафу, що становить 7 % від простроченої понад 30 календарних днів заборгованості Державного підприємства "Гарантований покупець" в сумі 38 400 977,73 грн.

Частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до пункту 6.3 договору за прострочення оплати Гарантованим покупцем за електричну енергію на строк понад 30 календарних днів, Гарантований покупець додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 7 % від суми простроченої заборгованості

Оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір штрафу відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 2 688 068,44 грн. колегія суддів вважає законною та обґрунтованою.

Відповідач як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі вказує на наявність підстав для звільнення його від відповідальності, у зв`язку із відсутністю вини Гарантованого покупця.

В обґрунтування зазначених доводів відповідач посилався на одночасне поширення на Гарантованого покупця дії постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року № 483 з наступними змінами "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії" та факт відсутності належних розрахунків від контрагента відповідача - НЕК "Укренерго" на ринках РДН/ВДР з січня 2020 року, а також ст. 91 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" щодо механізму компенсації втрат від вартості послуги, яку відповідач надає третім особам.

Проте зазначені доводи не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки вони не є підставами для звільнення відповідача від відповідальності за порушення умов договору.

Відповідач не довів наявності правових підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання в розумінні статті 614 Цивільного кодексу України, у той час як відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

У той же час, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Зазначене викладено у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 року в справі № 917/194/18, від 19.09.2019 року в справі № 904/5770/18 та інших, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 року в справі № 910/12876/19.

Відтак, вимоги Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" про стягнення з відповідача 2 688 068,44 грн. штрафу та 795 909,66 грн. пені є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду першої інстанції було подано клопотання від 08.09.2021 року № 15/3831 про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру штрафних санкцій до 1 грн.

За частиною другою статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 Господарського кодексу України).

За частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Так, відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен, зокрема, об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та інше. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

У той же час зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 року в справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 року в справі № 916/553/19.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Отже, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення штрафних санкцій, відповідач посилався, зокрема, на невиконанням Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" спеціальних обов`язків, покладених Законом України "Про ринок електричної енергії", Порядком та постановами КНРЕКП, а також зобов`язань за договорами, укладеними з відповідачем, у зв`язку з чим у Гарантованого покупця відсутні необхідні суми грошових коштів. Також, відповідач посилався на специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні. Поряд із цим, позивач заявив позовну вимогу лише про стягнення штрафних санкцій, а не суми основного боргу, який погашено Гарантованим покупцем у позасудовому порядку.

Так, неустойка має подвійну правову природу. Вона є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності. Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості. При цьому законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням інтересів обох сторін, зазначених відповідачем причин та обставин прострочення виконання ним договірних зобов`язань з оплати поставленої позивачем електроенергії, зважаючи на вжиття Гарантованим покупцем відповідних заходів до виконання взятих на себе зобов`язань, враховуючи відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження факту понесення позивачем збитків внаслідок допущеного відповідачем прострочення, а також враховуючи невідповідність розміру стягуваних штрафних санкцій наслідкам порушення Гарантованим покупцем зобов`язання зі своєчасної оплати електричної енергії, судова колегія дійшла висновку, що в даному конкретному випадку є можливим часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій на 50 %.

У той же час, вирішуючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд обґрунтовано зазначено про те, що зменшення розміру нарахованої неустойки до 1 гривні нівелює сам інститут штрафних санкцій, як відповідальності.

Відтак, судова колегія вважає вірним та обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що стягненню з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" підлягає 397 954,83грн пені та 1 344 034,22 грн штрафу, тоді як у решті позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/12963/21 залишити без змін.

4. Матеріали справи №910/12963/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 17.08.2022

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді В.В. Шапран

В.В. Куксов