ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2022м. ДніпроСправа № 904/6018/21

за позовом Нікопольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, смт. Червоногригорівка, Дніпропетровська область

до Відповідача-1: Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, смт. Червоногригорівка, Дніпропетровська область

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", м. Київ

про визнання недійсним додаткових угод та стягнення 244 891,15 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від прокуратури: Шустова В.А. службове посвідчення № 058606 від 14.12.20

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

РУХ СПРАВИ.

Нікопольська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" про визнання недійсними додаткових угод: № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 до договору № 37 від 29.01.2021 постачання природного газу, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2; стягнення з відповідача-2 244 891,15грн.

Ухвалою суду від 29.06.2021 (суддя ОСОБА_1) відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Розгляд справи тривав до 15.09.2021.

Розпорядженням керівника апарату № 1350 від 15.09.2021, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 904/6018/21 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 з посади.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2021 справу № 904/6018/21 було передано на розгляд судді Ніколенку М.О.

Ухвалою суду від 20.09.2021 прийнято справу № 904/6018/21 до свого провадження.

Розгляд справи тривав до 08.12.2021.

Ухвалою суду від 08.12.2021 позов Нікопольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області до Відповідача-1: Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" про визнання недійсним додаткових угод та стягнення 244 891,15 грн. - залишено без розгляду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2022 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2022 у справі № 904/6018/21 скасовано. Справу № 904/6018/21 передано до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 04.07.2022 призначено справу № 904/6018/21 до розгляду у підготовчому засіданні на 20.07.2022.

Ухвалою суду від 20.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 03.08.2022.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПРОКУРОРА.

Прокурор зазначив, що виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, 01.12.2020 оприлюднив на веб-сайті «Prozorro» оголошення UA-2019-01-21-001990-b про проведення відкритих торгів щодо закупівлі природного газу в обсязі 287 055 кубічних метрів із очікуваною вартістю 3 588 187,50 грн.

За твердженням прокурора, за результатами розгляду тендерних пропозицій (звіт про результати процедури закупівлі UA-2019-12-01-007185-b від 29.01.2021) тендерну пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" визнано переможцем з остаточною ціною 1 409 440,05 грн.

Прокурор вказав, що за результатами публічної закупівлі, між Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (надалі - постачальник) та Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (надалі - споживач) укладений договір постачання природного газу № 37 від 29.01.2021 (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2021 році товар: природний газ (ДК 021:2015:09120000-6- Газове паливо) (надалі - газ) в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах.

Відповідно до п. 1.5. договору, постачальник передає споживачу газ в обсягах 154 287 055 метрів кубічних.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що загальна вартість даного договору складає 1 409 440,05 грн. з ПДВ

Згідно з п. 2.2. договору, ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1000 куб. м. газу та без ПДВ: 4 091,67 грн., крім того ПДВ 20% - 818,33 грн. Разом 4 910 грн.

Згідно п.п. 10.3, 11.5 договору, умови договору може бути змінено на підставі нормативних актів Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України. НКРЕКП або іншого органу, що регулюють відносини з поставок газу та правил роботи на ринку газу України. шляхом підписання відповідних додаткових угод.

Прокурор зазначив, що, в подальшому, додатковими угодами № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 було збільшено ціну за одиницю товару (тобто, за 1 000 кубічних метрів природного газу).

Так, відповідно до додаткової угоди № 1/1 від 04.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 5 401 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 08.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 5 941,10 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 09.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 6 535,21 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від 10.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 7 188,73 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 5 від 12.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 7 907,60 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 6 від 15.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 8 698,36 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 7 від 02.04.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 9 473,44 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Підставами для підвищення ціни, за твердженням прокурора, стали експертні висновки Київської торгово-промислової палати № Ц-1/1 від 04.01.2021, № Ц-1/2 від 04.01.2021, № Ц-1/3 від 04.01.2021, № Ц-1/4 від 04.01.2021, № Ц-1/5 від 04.01.2021, № Ц-5/2 від 05.01.2021, № 659/21 від 16.03.2021.

Також вказаними додатковими угодами внесені зміни до п. 1.5 договору у частині зменшення обсягів предмету закупівлі, що підлягає поставці, з 287 055 куб.м. газу до 148 766,09 куб.м. газу.

Прокурор вважає, що під час укладання таких додаткових угод відповідачами було порушено вимоги ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі»; ціна за 1 кубічний метр газу була підвищена безпідставно; надані експертні висновки Київської торгово-промислової палати не є допустимими підставами для внесення змін до спірного договору у частині ціни за одиницю товару.

Також прокурор зазначив, що, відповідно до актів № 1611 від 15.03.2021, № 1612 від 15.03.2021, № 1611 від 15.03.2021, № 1613 від 15.03.2021, № 1614 від 15.03.2021, № 1615 від 15.03.2021, № 1660 від 15.03.2021, № 1661 від 15.03.2021, № 2320 від 13.04.2021, постачальник поставив споживачу 71,01018 куб. м. природного газу.

Згідно з п. 2.2. договору, ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1000 куб. м. газу та без ПДВ: 4 091,67 грн., крім того ПДВ 20% - 818,33 грн. Разом 4 910 грн.

А отже, за розрахунком прокурора, за 71,01018 куб. м. природного газу споживач мав сплатити постачальнику 348 659,98 грн.

Натомість, за твердженням прокурора, платіжними дорученнями № 845 від 16.03.2021, №844 від 16.03.2021, № 849 від 16.03.2021, № 848 від 16.03.2021, № 843 від 16.03.2021, № 842 від 16.03.2021, № 846 від 16.03.2021, № 847 від 16.03.2021, № 1210 від 13.04.2021, № 1208 від 13.04.2021, № 1211 від 13.04.2021, № 1209 від 13.04.2021 споживач сплатив постачальнику грошові кошти за поставлений природний газ у загальному розмірі 593 551,13 грн.

Прокурор вказав, що, за таких обставин, переплата відповідача-1 за поставлений відповідачем-2 природний газ становить 244 891,15 грн.

Прокурор у позові зазначив, що такі грошові кошти мають бути стягнуті з відповідача-2 на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач письмово викладеної правової позиції щодо позовних вимог не надав.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-1.

Відповідач-1 відзиву на позов не надав.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-2.

Відповідач-2 наполягає на тому, що прокурор звернувся до суду з цим позовом не в інтересах уповноваженої особи. Червоногригорівська селищна рада Нікопольського району Дніпропетровської області, за твердженням відповідача-2, не є стороною спірних правовідносин.

На думку відповідача-2, належним органом, уповноваженим на представництво інтересів держави у даному випадку є Держаудитслужба або Виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

Також відповідач-2 послався на висновки Київської торгово-промислової палати, які. на його думку, підтверджують збільшення ринкової ціни на природний газ.

Відповідач-2 зазначив, що оспорюваними додатковими угодами сторони правомірно збільшили ціну за одиницю товару на 10%, що не суперечить ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі».

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про визнання недійсними додаткових угод: № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 до договору № 37 від 29.01.2021 постачання природного газу, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2; стягнення з відповідача-2 244 891,15 грн. надмірно сплачених грошових коштів.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити дотримання відповідачами вимог ЗУ «Про публічні закупівлі» під час укладення оспорюваних додаткових угод.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, 01.12.2020 оприлюднив на веб-сайті «Prozorro» оголошення UA-2019-01-21-001990-b про проведення відкритих торгів щодо закупівлі природного газу в обсязі 287 055 кубічних метрів із очікуваною вартістю 3 588 187,50 грн.

За результатами розгляду тендерних пропозицій (звіт про результати процедури закупівлі UA-2019-12-01-007185-b від 29.01.2021) тендерну пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" визнано переможцем з остаточною ціною 1 409 440,05 грн.

За результатами публічної закупівлі, між Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (надалі - постачальник) та Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (надалі - споживач) укладений договір постачання природного газу № 37 від 29.01.2021 (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2021 році товар: природний газ (ДК 021:2015:09120000-6- Газове паливо) (надалі - газ) в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах.

Відповідно до п. 1.5. договору, постачальник передає споживачу газ в обсягах 154 287 055 метрів кубічних.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що загальна вартість даного договору складає 1 409 440,05 грн. з ПДВ

Згідно з п. 2.2. договору, ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1000 куб. м. газу та без ПДВ: 4 091,67 грн., крім того ПДВ 20% - 818,33 грн. Разом 4 910 грн.

Згідно п.п. 10.3, 11.5 договору, умови договору може бути змінено на підставі нормативних актів Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України. НКРЕКП або іншого органу, що регулюють відносини з поставок газу та правил роботи на ринку газу України. шляхом підписання відповідних додаткових угод.

В подальшому, додатковими угодами № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 було збільшено ціну за одиницю товару (тобто, за 1 000 кубічних метрів природного газу).

Так, відповідно до додаткової угоди № 1/1 від 04.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 5 401 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 08.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 5 941,10 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 09.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 6 535,21 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від 10.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 7 188,73 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 5 від 12.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 7 907,60 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 6 від 15.02.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 8 698,36 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Відповідно до додаткової угоди № 7 від 02.04.2021, збільшено ціну газу за 1 кубічний метр газу до 9 473,44 грн. за 1000 кубічних метрів газу з ПДВ.

Підставами для підвищення ціни стали експертні висновки Київської торгово-промислової палати № Ц-1/1 від 04.01.2021, № Ц-1/2 від 04.01.2021, № Ц-1/3 від 04.01.2021, № Ц-1/4 від 04.01.2021, № Ц-1/5 від 04.01.2021, № Ц-5/2 від 05.01.2021, лист відповідача-2 № 30-7 від 30.03.2021 з посиланням на експертний висновок № 659/21 від 16.03.2021 (сам експертний висновок у матеріалах справи відсутній).

Загалом ціна товару збільшилася на 92,94 % від цінової пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" та вартості, встановленої в укладеному договорі.

Також вказаними додатковими угодами внесені зміни до п. 1.5 договору у частині зменшення обсягів предмету закупівлі, що підлягає поставці, з 287 055 куб.м. газу до 148 766,09 куб.м. газу.

Законом України «Про публічні закупівлі» (надалі - Закон) (тут і в подальшому в редакції, чинної станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно ст. 5 Закону, закупівлі здійснюються, у тому числі, за принципами максимальної економії, ефективності та пропорційності.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 22 Закону "Про публічні закупівлі", тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 525 ЦК встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Абзацом 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Так, частиною 5 ст. 41 Закону встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Отже, Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 цього Закону. Зокрема, у випадку коливання цін на ринку товару у сторону збільшення чи у сторону зменшення. Що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, разом з тим, не більше ніж на 10 % та не збільшуючи загальну суму договору.

В постанові від 27 липня 2021 року у справі № 922/2030/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виклав правову позицію, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі», уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Положенням про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, визначено, що вказане Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державних та публічних закупівель.

У листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю» роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 907/788/18, від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18.

Як зазначено вище, в обґрунтування необхідності підвищення ціни за одиницю товару відповідач-2 надав відповідачу-1 листи експертні висновки Київської торгово-промислової палати:

- № Ц-1/1 від 04.01.2021, згідно з яким вартість природного газу станом на 20.11.2020 складала 5 760 грн. за 1 тис. кубічних метрів з ПДВ;

- № Ц-1/2 від 04.01.2021, згідно з яким вартість природного газу станом на 10.12.2020 складала 6 480 грн. за 1 тис. кубічних метрів з ПДВ;

- № Ц-1/3 від 04.01.2021, згідно з яким вартість природного газу станом на 22.12.2020 складала 7 165,51 грн. за 1 тис. кубічних метрів з ПДВ;

- № Ц-1/4 від 04.01.2021, згідно з яким вартість природного газу станом на 29.12.2020 складала 7 721,99 грн. за 1 тис. кубічних метрів з ПДВ;

- № Ц-1/5 від 04.01.2021, згідно з яким вартість природного газу станом на 30.12.2020 складала 8 105,88 грн. за 1 тис. кубічних метрів з ПДВ;

- № Ц-5/2 від 05.01.2021, згідно з яким вартість природного газу станом на 05.01.2021 складала 8 590 грн. за 1 тис. кубічних метрів з ПДВ;

Оскільки законодавством у сфері публічних закупівель конкретну особу, наділену повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку, не визначено, то виходячи з норм чинного законодавства, до суб`єктів надання такої інформації можна віднести, зокрема, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; Торгово-промислову палату України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації.

Таким чином, довідки та експертні висновки Торгово-промислової палати України можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18.

Надаючи оцінку змісту наданих до суду експертних висновків Київської торгово-промислової палати слід зазначити про таке.

У документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Надані листи вказаного порівняння не містять.

Крім того, надані експертні висновки Торгово-промислової палати України не містять жодної інформації про те, для яких категорій споживачів встановлена ціна на природний газ, за якими умовами оплати передбачено таку ціну (передоплата, післяплата тощо) та чи включена до вказаної ціни на природний газ надбавка за доступ до потужностей газу, яка, у свою чергу, є однією зі складових обумовленої ціни у договорі постачання природного газу № 37 від 29.01.2021.

Прокурором, в свою чергу, було надано до суду інформацію з офіційного веб-сайту

Товарної біржі «Українська енергетична біржа» з якої вбачається, що з 29.01.2021 по 04.02.2021 ціна природного газу навпаки зменшувалась. Тоді як відповідачами вартість одиниці товару за договором постійно збільшувалась.

За таких обставин, саме надані відповідачем-2 експертні висновки Торгово-промислової палати України не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту коливання ціни на товар у сторону збільшення у спірний період.

Статтею 42 ГК України, яка кореспондується положеннями з ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про підприємництво", визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Слід звернути увагу, що спірний договір був укладений 29.01.2021, тоді як у Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" вже були в наявності усі експертні висновки, які покладено в основу обґрунтувань підвищення ціни на газ.

Тобто, маючи інформацію про те, що вартість природного газу станом на 05.01.2021 вже складала 8 590 грн. за 1 тис. кубічних метрів з ПДВ, відповідач-2 свідомо уклав з відповідачем-1 договір, визначивши ціну природного газу, що має поставлятись за цим договором, на рівні 4 910 грн. за 1 тис. кубічних метрів з ПДВ.

Після цього, відповідачами послідовно (з проміжками часу 5, 5, 1, 1, 2, 3, 16 днів відповідно) збільшувались ціна природного газу шляхом укладення додаткових угод для бюджетної установи. Внаслідок чого відбулось збільшення вартості природного газу з 4 910 грн. до 9 473,44 грн. за 1 тис. кубічних метрів, що склало 192,94 % від початкової вартості товару.

Разом з цим, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Водночас, метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

З огляду на викладене, обставини справи можуть свідчити про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", бажаючи перемогти у відкритих торгах, могло навмисно занизити пропоновану ціну природного газу. А після укладення договору збільшити ціну шляхом укладення додаткових угод.

Відповідачі не могли не розуміти особливості функціонування ринку газу (тобто постійне коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння були прогнозованими).

А отже, дії відповідачів з короткочасного, послідовного та необґрунтованого, в порівнянні з первісною ціною, встановленою у договорі, можуть бути кваліфікувані як недобросовісні.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону "Про публічні закупівлі".

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами факту наявності обумовлених законом підстав для збільшення ціни товару, передбаченої у договорі постачання природного газу № 37 від 29.01.2021.

А отже, додаткові угоди № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 до договору № 37 від 29.01.2021 постачання природного газу укладені з порушенням вимог ч. 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 43 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону.

За таких обставин, додаткові угоди № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 до договору № 37 від 29.01.2021 є нікчемними в силу п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі».

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Касаційного господарського суду Верховного суду від 03.12.2020 у справі № 909/703/19, 27 липня 2021 року у справі № 922/2030/20.

Як було вказано вище, згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За таких обставин, визнання додаткових угод до договору недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону, і не потребує визнання їх недійсними судом. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

А отже, вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод: № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 до договору № 37 від 29.01.2021 постачання природного газу є необґрунтованими.

Щодо вимог прокурора про надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 244 891,15 грн.

Відповідно до актів № 1611 від 15.03.2021, № 1612 від 15.03.2021, № 1611 від 15.03.2021, №1613 від 15.03.2021, № 1614 від 15.03.2021, № 1615 від 15.03.2021, № 1660 від 15.03.2021, № 1661 від 15.03.2021, № 2320 від 13.04.2021, постачальник поставив споживачу 71,01018 куб. м. природного газу.

Згідно з п. 2.2. договору, ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1000 куб. м. газу та без ПДВ: 4 091,67 грн., крім того ПДВ 20% - 818,33 грн. Разом 4 910 грн.

А отже, за 71,01018 куб. м. природного газу споживач мав сплатити постачальнику 348 659,98 грн.

Натомість, платіжними дорученнями № 845 від 16.03.2021, № 844 від 16.03.2021, № 849 від 16.03.2021, № 848 від 16.03.2021, № 843 від 16.03.2021, № 842 від 16.03.2021, № 846 від 16.03.2021, № 847 від 16.03.2021, № 1210 від 13.04.2021, № 1208 від 13.04.2021, № 1211 від 13.04.2021, № 1209 від 13.04.2021 споживач сплатив постачальнику грошові кошти за поставлений природний газ у загальному розмірі 593 551,13 грн.

Тобто, переплата становить 244 891,15 грн.

Прокурор у позові зазначив, що такі грошові кошти мають бути стягнуті з відповідача-2 на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

Разом з цим, з огляду на правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, грошові кошти, отримані стороною за договором, не можуть стягуватися на підставі статті 1212 ЦК України у разі нікчемності додаткової угоди з таких підстав.

У разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статей 1212 ЦК України.

Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

У справі, що розглядається, нікчемними є додаткові угоди № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021. Нікчемність цих додаткових угод (недійсність відповідно до закону) не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані Договором, тобто зобов`язання є договірними.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до частини 1 статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України "Купівля-продаж" і тому як правова підстава такого повернення не може бути застосована стаття 1212 цього Кодексу.

Нікчемність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються первісним Договором, укладеним між сторонами.

Разом з цим, у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19.

За приписами частини 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За таких обставин, слід застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів - додаткових угод № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" на користь Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 244 891,15 грн.

ЩОДО НАЯВНОСТІ ПІДСТАВ ПРЕДСТАВНИЦТВА ПРОКУРОРОМ ІНТЕРЕСІВ ДЕРЖАВИ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ ДАНОГО СПОРУ:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Предметом позову у даній справі є вимога Прокурора до Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" про визнання недійсними семи додаткових угод до договору постачання природного газу, укладеного між відповідачами та стягнення коштів.

При зверненні із цим позовом в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області Прокурор доводив у чому саме полягає бездіяльність уповноваженого органу - Червоногригорівської селищної ради, яка будучи обізнаною про порушення інтересів держави, за наявності відповідних повноважень, не вживала належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо поновлення права територіальної громади стосовно використання коштів місцевого бюджету.

При цьому, на переконання Прокурора, останнім встановлено виключний випадок для реалізації представницьких повноважень в інтересах держави та вжиті усі можливі заходи в межах Закону України "Про прокуратуру" для захисту майнових інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 4 ГПК України, до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Саме приписами ст. 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

До таких осіб норми процесуального закону відносять прокурора та визначають підстави участі цієї особи у господарській справі.

Так, відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч.4 ст.53 ГПК України).

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Зазначена стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина 7).

У постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №924/1256/17 містяться такі правові висновки стосовно представництва прокурором держави в суді: з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу в питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено; прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України); участь прокурора в судовому процесі можлива, крім іншого, за умови обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме: має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах компетентним органом або підтверджено його відсутність (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"); щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні компетентний орган, який відсутній або всупереч вимогам закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду; підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема (але не виключно): повідомленням прокурора на адресу відповідного компетентного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від такого органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Отже, у наведеній справі колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що для підтвердження судом підстав для представництва інтересів прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетентний орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Однією з підстав для представництва, є бездіяльність компетентного органу, яку прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 містяться такі правові висновки стосовно представництва прокурором держави в суді: бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк; звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення; невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо; прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим; частина 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Водночас, необхідно відзначити, аби інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм та судової практики стосовно представництва прокурором держави в суді, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 74, 77 ГПК України).

Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення Прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Втім, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив позицію відповідно до якої сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу; підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання ч. ч. 3 - 5 ст. 53 ГПК України та ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави.

Прокурор звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради виходячи із наступного.

Відповідно ст. 142 Конституції України, ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 5 частиною 1 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Частиною 2 статті 5 Бюджетного кодексу України передбачено, що місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 5 ст. 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету, відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується на таких принципах: ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Згідно з положеннями ст. 22 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.

Згідно з ст. 26 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень ( пункт 3 частини 1 статті 26).

Відповідно до п.п. 1.3., 1.10., 2.1 "Положення про виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради восьмого скликання" затвердженого рішенням Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 12.11.2020 р. № 12 - 01/VIII, виконавчий комітет є підзвітним і підконтрольним селищній раді, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Як вбачається з вищенаведених положень законодавства та "Положення про виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради восьмого скликання" виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради є у повній мірі підзвітним і підконтрольним селищній раді.

Власником коштів місцевого бюджету Червоногригорівської селищної ради є територіальна громада селища Червоногригорівка. Червоногригорівська селищна рада є відповідальною перед територіальною громадою при використанні коштів місцевого бюджету та має здійснювати контроль за дотриманням законодавства її виконавчими органами при розпорядженні коштами місцевого бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

При зверненні Прокурора до суду з позовом про визнання недійсними договорів закупівлі та додаткових угод до них, Прокурор може звертатися в інтересах органів, до сфери управління яких належить замовник. Відповідна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18, від 30.07.2020 у справі №904/5598/18 від 19.08.2020 у справі № 925/47/19, від 25.08.2020 у справі № 913/153/19, від 17.02.2021 у справі № 912/738/20.

Така правова позиція вказана в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2022 під час апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 у справі 904/6018/21 про залишення позовної заяви без розгляду.

За таких обставин, в даному випадку наявні підстави для звернення прокурора до суду за даним позовом в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається прокурор, доводяться оголошенням про проведення відкритих торгів (т. 1 а.с. 26 - 27), звітом про результати проведення процедури закупівлі (том 1 а.с. 28 - 31), договором № 37 від 29.01.2021 (том 1 а.с. 32 - 42), додатковими угодами до договору (том 1 а.с. 43 - 49), аналітичною інформацією щодо цін на електроносії (том 1 а.с. 50 - 63), листом ГУС у Дніпропетровській області (том 1 а.с. 72 - 73), листуванням між сторонами (том 1 а.с. 74 - 76, 97 - 98, 105 - 117, 121 - 125), платіжними дорученнями (том 1 а.с. 77 - 84. 92 - 95), актами надання послуг (том 1 а.с. 85 - 91, 96), висновками торгово-промислової палати (том 1 а.с. 99 - 104).

Обставини, на які посилається відповідач-2, доводяться аналітичною інформацією щодо цін на електроносії (том 1 а.с. 258 - 263), договором № 37 від 29.01.2021 (том 1 а.с. 264 - 274), витягом з веб-сайту Червоногригорівської селищної ради (том 1 а.с. 275), витягом з веб-сайту Дніпровської обласної прокуратури (том 1 а.с. 276 - 277), витягом з веб-сайту Оператора ГТС (том 1 а.с. 278 - 285).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" на користь Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 244 891,15 грн.

У задоволенні позовних вимог Нікопольської окружної прокуратури про визнання недійсними додаткових угод: № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 до договору № 37 від 29.01.2021 постачання природного газу - слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати прокурора зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями ЗУ «Про публічні закупівлі», Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 18/14, оф. 311, ідентифікаційний код: 34933742) на користь Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (місцезнаходження: 53283, Дніпропетровська обл., смт. Червоногригорівка, вул. Ярмарочна, 33; ідентифікаційний код: 41783306) надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 244 891,15 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 18/14, оф. 311, ідентифікаційний код: 34933742) на користь Дніпровської обласної прокуратури (місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38; ідентифікаційний код: 02909938) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 673,37 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Нікопольської окружної прокуратури про визнання недійсними додаткових угод: № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 до договору № 37 від 29.01.2021 постачання природного газу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 15.08.2022.

Суддя М.О. Ніколенко