ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Справа№ 911/1105/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тихий Дніпро» на рішення Господарського суду Київської області від 04.10.2021 (повний текст складено 05.11.2021) у справі №911/1105/21 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України та Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тихий Дніпро»

про стягнення 182 435,60 грн,-

В С Т А Н О В И В:

30.04.2021 Заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України та Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тихий Дніпро» про стягнення 182435,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 31.08.2020 № 011777, винесеної головним державним інспектором Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, на Київському водосховищі, відповідальний за добування (вилов) водних біоресурсів ТОВ «Тихий Дніпро» Гайдук М.М., поблизу села Демидів Вишгородського району Київської області, здійснював промисловий вилов риби та, зокрема, допустив порушення «Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України», Режиму рибальства у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України у 2020 році, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 340 від 26.05.2020, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. За твердженнями прокурора, внаслідок вчинення суспільно-шкідливих дій ОСОБА_1, який перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Тихий Дніпро», заподіяв збитки рибному господарству в розмірі 182 435,60 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.10.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тихий Дніпро» на користь держави в особі Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області 182435,60 грн шкоди, заподіяної рибному господарству Київського водосховища та на користь Київської обласної прокуратури 2736,35 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що при вчиненні правопорушення у сфері природоохоронного законодавства Гайдук М.М. перебував у трудових відносинах із відповідачем та виконував свої трудові (службові) обов`язки, а отже в силу вимог статті 1172 Цивільного кодексу України заподіяна такою особою шкода навколишньому середовищу підлягає відшкодуванню відповідачем.

За наслідками дослідження змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 011777 від 31.08.2020 місцевим господарським судом встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, як обов`язкової передумови для застосування до особи відповідальності у вигляді відшкодування збитків: протиправної поведінки (порушення порядку спеціального використання водних біоресурсів у вигляді вилову риби, забороненої для самостійного промислу); шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини Відповідача. Отже, відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» Відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану ним навколишньому природному середовищу, в повному обсязі.

Щодо розміру завданої шкоди (збитків), то її обрахування здійснено Інспекцією на підставі Методики, яка призначена для розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству України юридичними та фізичними особами (підприємцями) унаслідок незаконного (з порушенням правил рибальства і охорони водних живих ресурсів) добування або знищення запасів водних живих ресурсів у територіальних та внутрішніх водах, на континентальному шельфі та у виключній (морській) економічній зоні України. Перевіривши підстави та порядок обчислення розміру збитків по визначеній в Методиці формулі, суд першої інстанції дійшов висновку про його обґрунтованість.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тихий Дніпро» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.10.2021 у справі №911/1105/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, та прийняте з неповним встановленням обставин, зокрема, судом не досліджувалися докази у справі. На думку апелянта, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували збитки, їх розмір та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та збитками. Апелянт не погоджується з розрахунком розміру завданої шкоди (збитків), оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вихідні дані. Крім того, суд першої інстанції помилково ототожнив намір відповідача укласти мирову угоду з Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області з визнанням відповідачем обставин завдання шкоди Гайдуком М.М.

01.12.2021 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

07.12.2021 до Господарського суду Київської області відправлено запит щодо витребування матеріалів справи.

13.12.2021 матеріали справи №911/1105/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 апеляційну скаргу залишено без руху з підстав невиконання апелянтом вимог пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України та ненадання суду доказів сплати судового збору у розмірі 4104,80 грн. Надано скаржнику строк на усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги.

Апелянтом протягом встановленого вказаною ухвалою строку (десять днів з дня вручення ухвали) були усунені недоліки оформлення апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 відкрито апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

17.02.2022 апелянтом подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 182 435,60 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування свого клопотання апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального законодавства та не досліджено докази у справі, а отже, розгляд справи слід здійснити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, з огляду на те, що розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи не суперечить принципам господарського судочинства та не впливає на об`єктивність та повноту розгляду судової справи. Водночас, колегія суддів зазначає, що порядок розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не впливає на результат вирішення такої справи по суті, зокрема, і у випадку порушення місцевим господарським судом норм процесуального чи матеріального законодавства.

10.02.2022 прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржуване рішення без змін. Заперечуючи проти апеляційної скарги Київська обласна прокуратура зазначила, що місцевий господарський суд надав повну оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи та дійшов правильного висновку про наявність підстав застосування статті 1172 Цивільного кодексу України до відповідача. Судом вірно встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, як обов`язкової передумови для застосування до особи відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Розмір завданих збитків підтверджується належними та допустимими доказами, які є достатніми для вирішення спору на користь позивачів. Водночас, до відзиву на апеляційну скаргу прокурором додано копії листів Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 08.02.2022 №1-3-9/457-22 та від 90.02.2022 №1-3-9/499-22, додатками до яких, серед іншого є: довідка ФОП Хижняк А.В. про роздрібні ціни на рибу від 01.09.2020 та моніторинг цін на внутрішньому ринку рибопродукції у м. Києві та Київській області станом на 01.09.2020.

23.02.2022 апелянтом до суду подано клопотання про призначення експертизи давності документу, а саме, довідки ФОП Хижняк А.В. про роздрібні ціни на рибу від 01.09.2020. На думку апелянта, оскільки прокуратурою не зазначено поважності причин неподання такого доказу разом з першим процесуальним документом по суті (позовною заявою), то є всі підстави вважати, що такий доказ підписаний та створений не 01.09.2020, а вже в процесі розгляду даної справи, тому фактично є підроблений.

За приписами частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Прокурором не обґрунтовано неможливість подання довідки ФОП Хижняк А.В. про роздрібні ціни на рибу від 01.09.2020 та моніторингу цін на внутрішньому ринку рибопродукції у м. Києві та Київській області станом на 01.09.2020 до суду першої інстанції. При цьому про існування останніх, йому достеменно було відомо, що підтверджується розрахунком збитків до протоколу про адміністративне порушення №011777 від 31.08.2020.

Враховуючи викладене колегія суддів зазначає, що довідка ФОП Хижняк А.В. про роздрібні ціни на рибу від 01.09.2020 не може бути досліджена судом апеляціної інстанції в якості доказу у справі, а відтак, суд залишає без розгляду клопотання про призначення експертизи давності такого документу.

Учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 31.08.2020 головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Левченком С.О. складено протокол про адміністративне правопорушення № 011777 відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і, як зазначено у протоколі, працює на посаді відповідального за добування (вилов) водних біоресурсів у ТОВ «Тихий Дніпро».

За змістом вказаного протоколу, на Київському водосховищі р. Дніпро, поблизу села Демидів, у Вишгородському районі Київської області, 31.08.2020 о 17:40 громадянин ОСОБА_1 , відповідальний за добування (вилов) водних біоресурсів ТОВ «Тихий Дніпро», проводив промисловий вилов риби з риболовного судна МСП-ІІІ бортовий номер ЯКД-0103 ставними сітками у кількості 16 шт., на 6 з яких не було міток (бирок) встановленого зразка, 8 з яких не мали розпізнавальних знаків - позначок; дві особи, які здійснювали вилучення водних біоресурсів, не мали посвідчення рибалок; відсутній Журнал обліку вилучених водних біоресурсів та здачі водних біоресурсів (квитанцій) встановленої форми; відсутня копія дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів. Також установлено, що використовувалось 16 сіток, що менше визначеного мінімального навантаження на безпалубне судно флоту рибної промисловості. При цьому ОСОБА_1 зберігав невраховані об`єкти промислу - виловлену рибу цінних видів загальною вагою 107 кг, а саме: лящ 52 шт. - 44,3 кг; сом 8 шт. - 18 кг; товстолобик 2 шт. - 18 кг; карась 11 шт. - 7,2 кг; судак 44 шт. - 19,5 кг.

У протоколі № 011777 від 31.08.2020 зафіксовано, що вказаними вище діями ОСОБА_1 порушив пп. 6.1.1, 6.1.2, 6.1.7, 9.13.1, 9.13.2, 9.13.3, 9.13.8, п. 13.5 «Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України», п. 5, 17, 20, 21 Режиму рибальства у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України у 2020 році, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 340 від 26.05.2020, за що передбачено відповідальність ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснені його права та обов`язки, а також надано копію протоколу, що засвідчено підписами ОСОБА_1 у відповідних графах протоколу № 011777 від 31.08.2020.

До зазначеного протоколу ОСОБА_1 надав письмові пояснення від 31.08.2020 на окремому аркуші наступного змісту: « 31.08.2020 був на промисловому лову, а саме підйом сіток промисловим судном ЯКД 0103 з промисловими сітками в кількості 16 шт, на яких не було 6 бірок. В сітки попала риба в кількості лящ - 37,5 кг (35 шт.), сом - 9 кг (5 шт.), судак (2 шт.), товстолоб - 18 кг (2 шт.) карась - 7 кг (10шт.)… Рибу здав на РПП «Тихий Дніпро» без квитанції, оскільки відсутній журнал обліку вилучених водних біоресурсів».

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 31.08.2020 № 011777, винесеною головним державним інспектором управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області Левченком С.О. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

У постанові № 011777 по справі про адміністративне правопорушення від 31.08.2020 вказано, що штраф (сума нарахованих збитків та вартість поверненої риби) належить унести в «додається на окремому аркуші» до 15.09.2020.

У графі вказаної постанови «Постанова мені оголошена, копію тримав(ла)» міститься підпис ОСОБА_1 .

Відповідно до Розрахунку збитків до Протоколу про адміністративне правопорушення № 011777 від 31.08.2020 сума загальних збитків складає 182435,60 грн.

Згідно з додатком до журналу обліку вилучених водних біоресурсів № К-1 від 03.07.2020, затвердженого директором ТОВ «Тихий Дніпро» Ярешко Н.М. та наданим Управлінням Державного агентства рибного господарства у Київській області з листом від 26.03.2021 № 1-3-911663-21, ОСОБА_1 є відповідальним за видобування (вилов) водних біоресурсів на вказаному підприємстві на підставі наказу №1206-20 від 12.06.2020 та посвідчення рибалки № 1.

За інформацією Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, викладеної у листі від 25.02.2021 № 1-3-9/1054-21, ОСОБА_1 штраф у розмірі 170,00 грн, накладений постановою № 011777 по справі про адміністративне правопорушення від 31.08.2020, сплачено добровільно.

Викладені обставини, стали підставою звернення прокурора з позовом до ТОВ «Тихий Дніпро» про відшкодування збитків, завданих рибному господарству Київського водосховища суспільно-шкідливими діями ОСОБА_1

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 «Про охорону навколишнього природного середовища», ч. 1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», ч. 2 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи винні, в тому числі: в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу; незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; перевищенні лімітів та порушенні інших вимог використання природних ресурсів.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» спеціально уповноваженим органам державного управління у галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів надано право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків і втрат, заподіяних в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ст. 1166 ЦК України.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, зобов`язання з відшкодування шкоди є деліктними (позадоговірними). Форми і розміри позадоговірної відповідальності визначаються лише законом. Підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи: шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок та вину особи, яка заподіяла шкоду.

Отже на позивача покладений обов`язок доведення шкоди ( в т. ч., її розміру ), протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок; на відповідача - відсутність вини.

Статтею 17 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що до спеціального використання об`єктів тваринного світу віднесено усі види використання тваринного світу (за винятком передбачених законодавством випадків безоплатного любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) із природного середовища.

Згідно зі ст. ст. 25, 26 цього Закону на території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство. Правила рибальства, об`єкти рибальства, порядок надання у користування рибогосподарських водних об`єктів, а також вимоги щодо ведення рибного господарства визначаються у порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об`єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об`єктів та континентальному шельфі України.

Відповідно до визначень, наведених у ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» рибальство - добування водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах; добування (вилов) - вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування.

Відповідно до статті 27 зазначеного Закону вилучення з природного середовища (крім, любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах та обсягах безоплатного вилову), тобто вилов риби є спеціальним використанням водних біоресурсів.

Для спеціального використання водних біоресурсів (риби) (крім любительського рибальства та використання ресурсів, запаси яких формуються виключно шляхом їх штучного розведення) статтею 28 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлюються ліміти.

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» ліміт спеціального використання водних біоресурсів (загальнодопустимий улов) - обсяг вилучення з природного середовища (вилову, добування, збирання) конкретних видів водних біоресурсів на конкретному водному об`єкті, встановлений на певний проміжок часу з метою попередження перевищення прогнозу допустимого вилову.

З метою збереження та забезпечення раціонального використання окремих водних біоресурсів, які інтенсивно експлуатуються та/або характеризуються відповідно до наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, незадовільним станом, встановлюються ліміти промислового вилову на наступний календарний рік, які в подальшому розподіляються на квоти. Перелік видів водних біоресурсів, щодо яких встановлюються ліміти промислового вилучення, та обсяги лімітів на підставі наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості (ч. 2 ст. 28 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»).

Для регулювання промислу водних біоресурсів, щодо яких не встановлюються ліміти вилову, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, на підставі наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери його управління, визначає прогноз допустимого вилову на наступний календарний рік. Прогноз допустимого вилову може коригувати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства (ч. 3 ст. 28 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»).

Спеціальне використання тих видів водних біоресурсів, щодо яких у зв`язку з особливостями їх просторового розподілу у водному об`єкті або відповідно до технічних можливостей промислу не може бути досягнуто рівня вилучення, який загрожує стану запасів ресурсів, ліміти та прогнози допустимого вилову не встановлюються (ч. 4 ст. 28 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»).

Порядок затвердження лімітів та прогнозів допустимого вилову водних біоресурсів встановлює Кабінет Міністрів України (ч. 5 ст. 28 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»).

Порушення цих лімітів, а так само й порушення правил рибальства утворюють склади правопорушень, передбачених частинами третьою і четвертою ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому правила рибальства - це нормативно-правові акти, які у визначеному районі дії встановлюють умови, способи добування, допустимі до вилучення розміри водних біоресурсів, вимоги щодо їх охорони, а також можуть визначати кількість, типи, розміри, технічні характеристики суден флоту рибної промисловості та знарядь вилову, умови користування рибогосподарськими водними об`єктами та навантаження на них (ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»).

Відповідно до п. п. 2, 6.1, 6.1.1 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.1999 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.05.1999 р. за № 326/3619, користувачі водних живих ресурсів - підприємства, установи й організації незалежно від форм власності, а також громадяни України та особи без громадянства, які використовують водні живі ресурси при здійсненні промислу водних живих ресурсів, зобов`язані здійснювати промисел згідно з Правилами, Режимами рибальства та іншими вимогами законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів.

Відповідно до п. 4 Правил контроль за використанням водних живих ресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України здійснюється державними органами рибоохорони та іншими уповноваженими на це державними органами.

Пунктом 9.5 Правил визначено, що забороняється вилучення заборонених, незаконно встановлених знарядь лову та незаконно вилучених водних живих ресурсів без відповідного запису в судновому журналі і без оповіщення державних органів рибоохорони.

Згідно з ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил рибальства тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 240 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи рибоохорони розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил рибальства та охорони рибних запасів, передбачені статтею 50, частиною третьою статті 85, статтями 86-1, 91-2 і 188-5 цього Кодексу. Від імені органів рибоохорони розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: Головний державний інспектор рибоохорони України, головні державні інспектори рибоохорони в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, провідні державні інспектори рибоохорони, старші державні інспектори рибоохорони.

Так, відповідно до п. 2.1 Інструкції з оформлення органами рибоохорони матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики України від 09.04.2003 № 101 (далі - Інструкція), при вчиненні громадянами правопорушень уповноважені на те посадові особи органів рибоохорони згідно із статтею 255 КУпАП складають протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) згідно з додатком 1.

Протокол складається на місці виявлення правопорушення. У разі неможливості скласти його на місці виявлення правопорушення, якщо складання протоколу є обов`язковим, інспектори рибоохорони можуть доставляти порушника(ів) до органів місцевого самоврядування та/або органів внутрішніх справ (пункт 2.6 Інструкції)

За змістом п. 2.8 Інструкції протокол підписується особою, яка його склала, порушником і свідками, якщо вони є. У разі відмови порушника підписати протокол у ньому робиться запис про це, який засвідчується підписом особи, яка склала протокол, та іншими особами, які брали участь у виявленні правопорушення. Порушник має право додати до протоколу пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви відмови від підпису.

Особа, яка склала протокол, повідомляє порушнику про місце і час розгляду справи щодо адміністративного правопорушення, роз`яснює його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі (п. 2.9 Інструкції).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення № 011777 від 31.08.2020 ОСОБА_1 був ознайомлений, оскільки у відповідних графах міститься його особистий підпис, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того інспектором рибоохорони ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено його права та обов`язки, що також засвідчено його підписом.

До протоколу про адміністративне правопорушення № 011777 від 31.08.2020 були надані пояснення ОСОБА_1 , у яких він жодним чином не заперечив факт вчинення ним правопорушення та не висловив незгоду з обсягом біоресурсів, про які зазначено у протоколі та постанові інспектора рибоохорони, а також з твердженнями про незаконність їх добування.

За приписами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, Київським рибоохоронним патрулем у постанові та у протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вказано про завдання майнової шкоди і перераховано кількість та обсяг незаконно добутих водних біоресурсів - риби цінних видів, що не оскаржувалось правопорушником. На підставі вказаної інформації був зроблений і розрахунок збитків, заподіяних суспільно-шкідливими діями ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а відтак, добровільна сплата штрафу та відсутність факту оскарження постанови про адміністративне правопорушення у строки передбачені законом розцінюється судом як згода ОСОБА_1 з фактами, що встановлені протоколом, в тому числі і додатком до нього, яким здійснено розрахунок завданих збитків.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції не досліджував докази у справі також не знаходять свого підтвердження, оскільки місцевим господарським судом у рішенні враховано доводи та заперечення учасників справи. Щодо пояснення третьої особи, яке на думку апелянта не було враховано судом, слід зазначити, що рішення суду містить наступний висновок: посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 сплатив штраф задля економії часу та коштів на оскарження постанови не впливає на законність прийнятого уповноваженим органом рішення, з огляду на роз`яснення всіх прав, обов`язків та наслідків такого рішення. Пояснення третьої особи зводяться до фактично викладених заперечень відповідача у відзиві на позовну заяву та не наводять додаткових фактів стосовно дій ОСОБА_1 , окрім оскарження протоколу про адміністративне правопорушення поза межами строків встановлених чинним законодавством, що стало підставою для залишення без руху його заяви.

При цьому посилання позивача на відсутність підпису ОСОБА_1 під текстом пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення № 011777 від 31.08.202 спростовується поясненнями ОСОБА_1 у справі, де останній засвідчив факт написання ним пояснень до протоколу.

Щодо незгоди відповідача з розрахунком завданої шкоди слід зазначити, що пунктом 6.15 Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2012 № 26, передбачено, що Управління має право визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.

Приписами ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема: вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони і використання водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.

Місцевий господарський суд встановив, що розрахунок збитків до протоколу про адміністративне правопорушення № 0011777 від 31.08.2020, проводився відповідно до Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних живих ресурсів, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 12.07.2004 № 248/273, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.11.2004 за № 1446/10045 (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.2 Методики остання призначена для розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству України юридичними та фізичними особами (підприємцями), у тому числі іноземними, унаслідок незаконного (з порушенням правил рибальства і охорони водних живих ресурсів) добування або знищення запасів водних живих ресурсів у територіальних та внутрішніх водах, на континентальному шельфі та у виключній (морській) економічній зоні України.

Підставою та основними вихідними даними для розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству порушенням правил рибальства та охорони водних живих ресурсів, можуть бути акти, рапорти, повідомлення, службові записки, фотографії та інші документи, складені посадовими особами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства та посадовими особами їх територіальних органів, посадовими особами підприємств, установ та організацій, що здійснюють охорону, використання і відтворення тваринного світу, та громадськими інспекторами у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, та особами, що безпосередньо спостерігали ті або інші вияви спричинення збитків, прямі підрахунки і виміри, результати контрольних ловів, а також офіційні відомості науково-дослідних установ та організацій про стан сировинних запасів даного об`єкта промислу та інші аспекти спричинення збитків (пункт 1.3 Методики).

Збитки відшкодовуються у разі: загибелі риби (на всіх стадіях розвитку), інших водних живих ресурсів, а також їх незаконного вилучення з водних об`єктів; зменшення запасів риби, інших водних живих ресурсів при погіршенні умов їх існування і відтворення (пункт 1.4 Методики).

Визначення заподіяних збитків підраховується послідовно. Спочатку підраховується розмір прямих збитків у вартісному виразі, а потім збитки від утрати потомства. Сума величин безпосередніх збитків та від утрати потомства приймається за загальний збиток, завданий рибному господарству внаслідок загибелі або незаконного вилучення водних живих ресурсів з водних об`єктів (п. 3.1 - 3.3 Методики).

Колегія суддів зазначає, що детальний розрахунок збитків наведено у додатку до протоколу про адміністративне правопорушення № 0011777 від 31.08.2020, а сам протокол містить інформацію, що штраф (сума нарахованих збитків та вартість поверненої риби) «додається на окремому аркуші» та належить унести до 15.09.2020. А відтак, ОСОБА_1 був обізнаний про завдані збитки, однак, не вчинив жодних дій щодо їх оскарження, в тому числі і щодо вихідних даних, згідно яких здійснено обрахунок. Твердження ОСОБА_1 про необізнаність про завдані збитки є неспроможними в силу підписання ним відповідного протоколу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків розраховував їхній розмір з протоколу про адміністративне правопорушення № 0011777 від 31.08.2020, який не оскаржувався, а накладений штраф в добровільному порядку сплачений винною стороною. А відтак, належним доказом щодо розміру збитків є додаток до протоколу про адміністративне правопорушення № 0011777 від 31.08.2020, а не довідка ФОП Хижняка А.В. про роздрібні ціни на рибу від 01.09.2020, на підставі якої здійснено розрахунок.

Частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, крім загальних підстав, відповідальність суб`єкта господарювання за шкоду настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з особою, до якої подано позов, у трудових відносинах, і шкода заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Як встановлено судом першої інстанції, що підтверджується матеріалами справами, між відповідачем та особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, існували трудові відносини і зазначена особа діяла від імені відповідача під час виконання службових обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що за змістом частини 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, що виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Отже, намір ТОВ «Тихий Дніпро» ініціювати укладення мирової угоди з Димерською селищною радою, за участю Держрибагентства, по відшкодуванню зазначених вище збитків в натурі з урахуванням поданих доказів дають суду дійти висновку про існування стверджуваної обставини наявності всіх елементів, необхідних для притягнення ТОВ «Тихий Дніпро» до відповідальності за шкоду і такі обставини є більш вірогідними, ніж протилежними.

А відтак, прокурором доведено і належними доказами підтверджено факт наявності всіх елементів, необхідних для притягнення ТОВ «Тихий Дніпро» до відповідальності за шкоду, заподіяну рибному господарству його працівником - ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових обов`язків, доведено вчинення ним правопорушення, його вину, доведено розмір шкоди та наявність причинного зв`язку між поведінкою ОСОБА_1 і нанесеною шкодою.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тихий Дніпро» на рішення Господарського суду Київської області від 04.10.2021 у справі №911/1105/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 04.10.2021 у справі №911/1105/21 залишити без змін.

Матеріали справи №911/1105/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, перебуванням у відпустці головуючого судді Кропивної Л.В. з 04.04.2022 по 14.04.2022 та на навчанні в Академії фінансового моніторингу з 15.04.2022 по 22.04.2022, у відпустці судді Барсук М.А. з 30.05.2022 по 13.06.2022 та судді Пономаренка Є.Ю. з 26.07.2022 по 09.08.2022, повний текст постанови складено та підписано 09.08.2022.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук