РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2022Справа № 910/4554/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 1193854,85 грн

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Серьогіна С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.06.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» з вимогами до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 1193854,85 грн, з яких 1080497,36 грн основного боргу, 29454,65 грн пені, 272,34 грн 0,1% річних та 83630,50 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що він поставив відповідачу товар на суму 1080497,36 грн. Однак, відповідач у встановлений договором строк не оплатив товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1080497,36 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 29454,65 грн пені, 272,34 грн 0,1% річних та 83630,50 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2022 відкрито провадження у справі №910/4554/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.07.2022, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

06.07.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що відповідно до умов Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 строк оплати у покупця настає з моменту реєстрації продавцем податкової накладної. Оскільки реєстрація податкової накладної зупинена, то строк оплати поставленого позивачем товару не настав. Крім того, відповідач вказав на те, що єдиним документом, з дня підписання якого обраховується строк оплати товару, є акт приймання-передачі товару.

У підготовчому засіданні 13.07.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 03.08.2022.

14.07.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

22.07.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 03.08.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.08.2022.

16.08.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про проведення судового засідання 17.08.2022 за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.08.2022 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 17.08.2022 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.11.2021 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» (постачальник) укладено Договір поставки №ПР/НХ-21627/НЮ, предметом якого є поставка постачальником покупцю запасних частин до автомобільної та автотракторної техніки (товар) згідно з Специфікації №1 (Додаток №1); рік виготовлення - 2021; найменування, кількість товару зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1).

Відповідно до п. 4.3 Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Відповідно до п. 5.2 Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 загальна сума договору складає 1200267,60 грн.

Відповідно до п. 6.1 Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 постачальник передає у власність покупця товар, а покупець сплачує товар, визначений в кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації №1, що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною, на умовах поставки на склад покупця DDP (інкотермс 2010).

Розрахунок за поставлений товар здійснюється таким чином: 100% перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 6.3 Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021).

Відповідно до п. 10.2 Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 покупець за даним договором несе таку відповідальність: сторони відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1% річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що він поставив відповідачу товар на суму 1080497,36 грн. Однак, відповідач у встановлений договором строк не оплатив товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1080497,36 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 29454,65 грн пені, 272,34 грн 0,1% річних та 83630,50 грн інфляційних втрат.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що відповідно до умов Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 строк оплати у покупця настає з моменту реєстрації продавцем податкової накладної. Оскільки реєстрація податкової накладної зупинена, то строк оплати поставленого позивачем товару не настав. Крім того, відповідач вказав на те, що єдиним документом, з дня підписання якого обраховується строк оплати товару, є акт приймання-передачі товару.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У Специфікації №1 до Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 (Додаток №1) сторони погодили найменування товару та його виробника, встановили кількість товару, що поставляється позивачем, та визначили загальну вартість товару.

Судом встановлено, що 30.12.2021 позивач відповідно до умов Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 поставив відповідачу товар на суму 1080497,36 грн, що підтверджується видатковою накладною №82 від 30.12.2021, яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена відбитками печаток позивача і відповідача.

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію відповідної товарно-транспортної накладної.

Відповідачем у заявах по суті справи не заперечувався факт поставки позивачем товару на суму 1080497,36 грн за видатковою накладною №82 від 30.12.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що перебіг строку виконання ним обов`язку оплатити товару пов`язаний з датою підписання між сторонами саме акту приймання-передачі.

Однак, суд вважає вказані доводи відповідача необгрунтованими з огляду на наступне.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2020 у справі №910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

Відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2.5 зазначеного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За абз. 3 п. 2.4 вказаного Положення неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до п. 2.5 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання (п. п. 2.15, 2.16 Положення).

Згідно з п. 4.5 Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару.

Акт приймання-передачі або видаткова накладна та інші первинні документи, що стосуються виконання цього договору та приймання товару, підписуються особами, що визначені у п. 4.8 (п. 4.9 Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021).

Згідно з п. 7.5 Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 підтвердженням про одержання товару покупцем є підписана видаткова накладна обома сторонами договору, акт приймання-передачі товару та товарно-транспортна накладна, оформлені належним чином.

Отже, підписана покупцем та продавцем видаткова накладна (за відсутності акту приймання-передачі) є сама по собі належним доказом, що підтверджує факт виконання продавцем господарського зобов`язання - поставки товару. При цьому, відповідач визнав у відзиві на позовну заяву виконання відповідачем обов`язку з поставки товару.

Водночас, у п. 6.4 Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 сторонами погоджено, що із контрагентами - платниками ПДВ покупець здійснює оплату за поставлений товар по факту постачання товару на підставі підписаних актів приймання-передачі товару на 45-й банківський день з дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. На підтвердження реєстрації постачальник протягом 3-х банківських днів з дати реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних направляє квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних на електронну адресу покупця, яка вказана в договорі у розділі «Реквізити сторін». Якщо постачальник не зареєстрував, несвоєчасно зареєстрував або зареєстрував з помилками податкову накладну, незалежно від причин такої не реєстрації, несвоєчасної реєстрації чи реєстрації з помилками, строк оплати за отримані покупцем товари починає свій перебіг з дня реєстрації постачальником податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстрації коректної податкової накладної. Датою поставки товару вважається дата підсипання сторонами акту приймання-передачі товару.

Також, у Специфікації №1 сторонами було додатково погоджено, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем по факту постачання товару на підставі підписаних актів приймання-передачі товару на 45-й банківський день з дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Отже, керуючись принцом свободи договору, сторони погодили, що відповідач здійснює оплату товару на 45-й банківський день з дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Як вбачається з квитанції про реєстрацію податкової накладної, складеної позивачем за фактом поставки відповідачу товару на суму 1080497,36 грн за видатковою накладною №82 від 30.12.2021, реєстрація відповідної податкової накладної зупинена у зв`язку з тим, що платник податку відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків. Позивачу було запропоновано надати пояснення та копії документів, що підтверджують інформацію, зазначену в податковій накладній, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної.

Таким чином, оскільки строк виконання відповідачем обов`язку оплатити товар пов`язаний з датою реєстрації позивачем податкової накладної, тоді як на дату розгляду справи у суді позивачем не надано суду належних та допустимих доказів реєстрації у встановленому законом порядку відповідної податкової накладної, складеної позивачем за фактом поставки відповідачу товару на суму 1080497,36 грн за видатковою накладною №82 від 30.12.2021 (розгляд питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної зупинено), суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем обов`язку оплатити позивачу товар на суму 1080497,36 грн не настав.

Посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі №910/17889/20, відносно того, що «дата реєстрації позивачем податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних жодним чином не нівелює обов`язок відповідача зі сплати вартості поставленого товару саме у строк, обумовлений договором, оскільки відсутність у відповідача квитанцій про реєстрацію податкових накладних та будь-яких інших документів не може вважатись відкладальною умовою та не звільняє відповідача від обов`язку оплатити поставлений товар у визначений Договором строк» судом відхиляються, оскільки пунктом 4.2. договору (у справі №910/17889/20) було встановлено, що «оплата за кожну партію поставленого товару здійснюється покупцем у безготівковій формі не пізніше 30 банківських днів після дати поставки партії товару, відповідно з рахунком-фактурою на дану партію товару, обумовлену п. 6.1 договору та при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідно до вимог чинного законодавства (п. 4.1 договору)».

Тобто, умовами договору (у справі №910/17889/20) строк оплати покупцем товару не був пов`язаний з реєстрацією податкової накладної (не починав свій перебіг від дати реєстрації податкової накладної та не був пов`язаний з такою реєстрацією).

Натомість, в даному випадку умовами Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 встановлено, що початок перебігу 45-ти денного строку виконання відповідачем обов`язку оплатити товар виникає з дати реєстрації продавцем (позивачем) видаткової накладної.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зважаючи на ті обставини, що строк виконання відповідачем обов`язку оплатити товар станом на дату розгляду справи у суді є таким, що не настав, суд дійшов висновку відмовити у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» суми основного боргу у розмірі 1080497,36 грн.

Так само, суд відмовляє у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 29454,65 грн пені, 272,34 грн 0,1% річних та 83630,50 грн інфляційних втрат, оскільки вказані позовні вимоги є похідними та залежать від задоволення основної вимоги (суми основного боргу).

При цьому, умовами Договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 не встановлено відповідальності відповідача у вигляді пені.

Судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у позові.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 18.08.22.

Суддя О.М. Спичак