УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

30.08.2022Справа № 910/7925/22

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В. розглянувши заяву б/н від 17.08.2022 року «Про видачу судового наказу» Товариства з обмеженою відповідальністю «УМБР-Бровари» (Київська обл., м. Бровари) /надалі - Заявник/ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стілмаш» (м. Київ) /далі - Боржник/ про стягнення попередньої оплати в розмірі 6023,35 грн. (шість тисяч двадцять три гривні 35 копійок), -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «УМБР-Бровари» надійшла заява б/н від 17.08.2022 року «Про видачу судового наказу» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стілмаш» про стягнення попередньої оплати в розмірі 6023,35 грн.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що боржник не здійснив в повному обсязі поставку попередньо оплаченого позивачем згідно рахунку-фактури № СФ-0001037 від 04.02.2022 року товару.

Розглянувши заяву б/н від 17.08.2022 року "Про видачу судового наказу" Товариства з обмеженою відповідальністю «УМБР-Бровари», суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.

Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Заявник стверджує, що між ним, як покупцем, та боржником, як постачальником, було укладено договір поставки у спрощений спосіб, за який 04.02.2022 року, згідно виставленого ТОВ "Стілмаш" рахунку-фактури № СФ-0001037 від 04.02.2022 року на суму 8528,64 грн. заявник здійснив попередню оплату товару на загальну суму 8528,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1720 від 04.02.2022 року. Заявник вказує, що боржник поставку попередньо оплаченого ним товару здійснив лише частково на суму 2505,29 грн., що підтверджується видатковою накладеною № РН-090205 від 09.02.2022 року. За розрахунками заявника, сума попередньої оплати становить 6023,35 грн.

Разом з тим, договору в письмовій (в тому числі електронній) формі, укладеного між заявником та боржником щодо поставки товару, заявником суду не надано.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 184 Господарського кодексу України унормовано, що укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ст. 181 ГК України).

За приписами ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що судовий наказ може бути виданий за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, виключно у формі єдиного документа.

В свою чергу, приписи ст. 148, 150 Господарського процесуального кодексу України не передбачають застосування інших ніж договір документів, зокрема, листів, телеграм тощо, на підставі яких укладення договору відбулось у спрощений спосіб.

Надана заявником видаткова накладна, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є лише первинним документом, який підтверджує факт здійснення господарської операції на виконання певного правочину, у тому числі, усного, і не може вважатись договором у розумінні ст. 148, 150 ГПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу, в тому числі, коли заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою «УМБР-Бровари» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стілмаш» попередньої оплати у розмірі 6023,35 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з наведених вище підстав унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 148, 152, 153, 154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви б/н від 17.08.2022 року «Про видачу судового наказу» Товариства з обмеженою відповідальністю «УМБР-Бровари» у справі № 910/7925/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 30 серпня 2022 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков