ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. Справа №914/3239/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий-суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 20.06.2022 (вх.ЗАГС №01-05/1382/21 від 20.06.2022)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.06.2022 (суддя Артимович В.М., повний текст складено 10.06.2022), постановлену за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про уточнені грошові вимоги до боржника ОСОБА_2 в сумі 1850816,52 грн.

у справі №914/3239/21

за заявою: ОСОБА_2 , с. Плугів, Золочівський район, Львівська область

про: відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

за участю представників:

від боржника: ОСОБА_3 представник ОСОБА_2

від кредитора: ОСОБА_4 представник ОСОБА_1

від інших учасників: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.06.2022 у справі №914/3239/21 частково визнано уточнені грошові вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а саме в розмірі 1820339,99 грн., які підлягають включенню до другої черги реєстру вимог кредиторів як конкурсні без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, решту грошових вимог відхилено, витрати на оплату судового збору в розмірі 4962,00 грн. покладено на боржника, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині відхилення грошових вимог (п.2 резолютивної частини ухвали) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги ОСОБА_1 в сумі 30476,53 грн. (22852,66 грн. інфляційних нарахувань та 7623,87 грн. 3% річних), які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_2 , в решті ухвали суду залишити без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2022 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд справи на 06.07.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 розгляд справи відкладено на 17.08.2022.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила скасувати оскаржувану ухвалу в частині відхилення грошових вимог, а саме інфляційних нарахувань і 3% річних, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_2 , в решті ухвалу суду просила залишити без змін.

Представник боржника проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити оскаржену ухвалу без змін як законну та обґрунтовану.

Інші учасники у справі про банкрутство в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа про неплатоспроможність ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.12.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_2 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_2 відповідно до ст.121 Кодексу України з процедур банкрутства, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Мамченко Л.Н., постановлено оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.03.2022 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_2 в сумі 1 758 964,03 грн.

Заява кредитора обґрунтована наявністю у ОСОБА_2 як позичальника заборгованості перед ОСОБА_1 як позикодавцем, що підтверджується розпискою про отримання в позику грошових коштів в сумі 740 000,00 грн. під 4% місячних зі строком повернення до 25.11.2014, рішеннями Золочівського районного суду Львівської області від 14.07.2015 у справі №445/80/15-ц та від 20.04.2017 у справі №445/262/17, а також матеріалами виконавчих проваджень №51106124 та №56686884.

Боржник та керуючий реструктуризацією заявлені грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника визнали частково, а саме на загальну суму 1568434,19 грн., яка складається із заборгованості за виконавчим листом №445/80/15-ц на суму 437 058,64 грн. та заборгованості за виконавчим листом №445/262/17 на суму 1 131 375,55 грн. В частині визнання кредиторських вимог на суму 116 345,01 грн. інфляційних нарахувань та 44 184,83 грн. трьох відсотків річних заперечили, оскільки такі заявлені поза межами строку позовної давності за період з 25.08.2017 по 30.11.2021.

27.05.2022 представником ОСОБА_1 подано заяву про виправлення описки в заяві про визнання грошових вимог, зокрема, заявник із врахуванням допущених технічних описок в заяві від 26.02.2022 про грошові вимоги до боржника, просив визнати 437058,64 грн. основного боргу, 1161375,55 грн. процентів за користування позикою, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 01.12.2014 по.01.02.2017 (виконавчий лист №445/262/17), 188791,01 грн. інфляційні нарахування за період з 25.08.2017 по 30.11.2021 та 63591,32 грн. трьох відсотків річних за період з 25.08.2017 по 30.11.2021.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу, дійшов висновку про те, що уточнені грошові вимоги ОСОБА_1 слід визнати частково, в сумі 1820339,99 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_2 , з яких 1820339,99 грн. (основний борг) друга черга, як конкурсні без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, у визнанні решти вимог відмовити.

В апеляційній скарзі кредитор погоджується із встановленою судом сумою основного боргу, однак, вважає, що суд неправомірно відхилив грошові вимоги ОСОБА_1 в частині інфляційних витрат в сумі 22 852,66 грн. та трьох відсотків річних в сумі 7623,87 грн.

Так, скаржник вказує, що відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а отже, інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховуються на суму прострочення.

Апелянт звертає увагу на те, що у заяві про визнання грошових вимог розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань за вказаний період проведено з урахуванням часткового погашення основного боргу від суми прострочення. Тобто, з урахуванням того, що на дату 25.08.2017 сума прострочення становила 740 000 грн., на дату часткового погашення основного боргу 12.06.2018 546 638,50 грн., на дату погашення основного боргу 19.07.2018 і по 30.11.2021 437 058,64 грн. Виходячи з суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат, які визнано господарським судом, розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 25.08.2017 по 30.11.2021 проведено судом з простроченої суми основного боргу 437 058,64 грн. Відтак, ОСОБА_1 вважає свій розрахунок правильним і необґрунтованим відхилення грошових вимог в сумі 30 476,53 грн. (22 852,66 грн. інфляційних втрат та 7623,87 грн. трьох відсотків річних).

Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники у справі про банкрутство у встановлений судом строк не скористались. Відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вірно встановив наступні фактичні обставини:

25.09.2014 між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки, на підтвердження чого боржником була видана розписка, відповідно до умов якої ОСОБА_1 надав у борг, а ОСОБА_2 отримала грошові кошти в сумі 740000,00 грн., терміном повернення до 25.11.2014. За умовами вказаного договору позичальник мав повернути позикодавцю основну суму боргу та проценти в сумі 59200,00 грн.

25.09.2014 ОСОБА_2 надано розписку, за змістом якої підтверджено отримання грошових коштів в сумі 740000,00 грн.

Вказана боргова розписка містить у собі всі складові, які дають підстави вважати, що між заявником та боржником існували відносини позики.

Згідно з розпискою від 25.09.2014 грошові кошти в сумі 740000,00 грн. та проценти за користування позикою в сумі 59200,00 грн., отримані ОСОБА_2 від заявника, останньому повернуті не були.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором позики щодо сплати основного боргу та процентів, ОСОБА_1 звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , за результатами розгляду якого судом ухвалено рішення від 14.07.2015 у справі №445/80/15-ц, яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 828800,00 грн. боргу та 365,00 грн. судового збору. Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 14.07.2015 у справі № 445/80/15-ц залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.03.2016.

На примусове виконання рішення 12.05.2016 Золочівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист.

Постановою начальника Золочівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області від 16.05.2016 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Золочівського районного суду Львівської області від 12.05.2016 у справі №445/80/15-ц, ВП №51106124.

24.05.2016 Золочівським районним ВДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №51106124 до зведеного виконавчого провадження №48278768.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 20.04.2017 у справі №445/262/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою в сумі 740 000,00 грн., інфляційні нарахування на суму боргу в сумі 500 980,00 грн., інфляційні нарахування на суму несвоєчасно сплачених процентів в сумі 162 089,60 грн., три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в сумі 49 387,40 грн., 100,00 грн. судових витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

02.08.2017 на примусове виконання рішення Золочівського районного суду Львівської області від 20.04.2017 у справі №445/262/17 видано виконавчий лист.

Державним виконавцем Золочівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області 02.07.2018 відкрито виконавче провадження №56686884 з виконавчого листа від 02.08.2017 у справі № 445/262/17.

03.07.2018 Золочівським районним ВДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 56686884 до зведеного виконавчого провадження № 48278768.

Таким чином, наведеними рішеннями Золочівського районного суду Львівської області визначено розмір заборгованості по тілу кредиту та процентах.

Врахувавши преюдиційність обставин щодо існування у ОСОБА_2 заборгованості перед ОСОБА_1 за договором позики, встановлених у рішеннях Золочівського районного суду Львівської області від 14.07.2015 у справі №445/80/15-ц та від 20.04.2017 у справі №445/262/17, місцевий господарський суд вказав, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 згідно з рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14.07.2015 у справі № 445/80/15-ц (виконавчий лист від 12.05.2016 у справі №445/80/15-ц, ВП № 51106124) становить 829165,00 грн., а згідно з рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 20.04.2017 у справі №445/262/17 (виконавчий лист від 02.08.2017 у справі №445/262/17, ВП № 56686884) заборгованість боржника перед заявником становить 1452557,00 грн.

Вказана заборгованість була частково погашена боржником в межах виконавчих проваджень.

Так, згідно з відповіддю Золочівського районного ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 07.07.2020 за №19233, долученою до заяви з грошовими вимогами до боржника, залишок заборгованості боржника перед ОСОБА_1 становить 1598434,19 грн.

Погашення боргу за виконавчим листом у справі № 445/80/15-ц відбулося за рахунок передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме Ѕ частини транспортного засобу МERCEDES-BENZ, модель 350D, 1998 р.в., днз НОМЕР_2 , який відповідно до акту та постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу 26.09.2016 було передано стягувачу за ціною 212287,50 грн. Також часткове погашення боргу відбулось в результаті проведених електронних торгів з примусової реалізації Ѕ частини житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 та належав боржнику на праві власності, де в результаті кошти в сумі 109579,86 грн. було перераховано стягувачу в погашення боргу згідно АСВП № 51106124 та кошти в сумі 291181,45 грн. були перераховані стягувачу в погашення боргу згідно АСВП № 56686884.

На підставі постанови Золочівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області від 26.09.2016 ВП № 48278768 та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 26.09.2016 передано у власність Ѕ частини транспортного засобу AUDIA6 2.5 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_3 , як нереалізоване за результатами третіх електронних торгів. Таким чином погашено заборгованість згідно виконавчого документу на суму 70239,00 грн згідно АСВП № 51106124.

Враховуючи часткове погашення суми боргу, заборгованість боржника перед заявником по виконавчому листу від 12.05.2016 у справі №445/80/15-ц (ВП №51106124) становить 437058,64 грн., по виконавчому листу від 02.08.2017 у справі № 445/262/17 (ВП №56686884) становить 1161375,55 грн.

Вказана сума заборгованості також підтверджується листом Золочівського районного ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 17.02.2022 за № 9632.

Відтак суд першої інстанції встановив, що станом на дату звернення із заявою з грошовими вимогами до боржника, ОСОБА_2 не виконано зобов`язання з оплати заборгованості перед ОСОБА_1 на загальну суму 1598434,19 грн., вказані вимоги підтверджені матеріалами заяви кредитора та підлягають включенню до реєстру кредиторів.

Вказані обставини визнаються апелянтом та не заперечуються боржником.

Водночас скаржник вважає необґрунтованим відхилення заявлених грошових вимог в сумі 30 476,53 грн., а саме в частині 22 852,66 грн. інфляційних втрат та 7623,87 грн. трьох відсотків річних.

Як вбачається з матеріалів заяви кредитора, із врахуванням поданих ним уточнень, окрім основної заборгованості боржника ОСОБА_1 просив визнати 188 791,01 грн. інфляційних нарахувань та 63591,32 грн. трьох відсотків річних за період з 25.08.2017 по 30.11.2021.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18, відповідно до яких чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

У ч.2 ст.625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Боржником та керуючим реструктуризації у справі в повідомленнях про результати розгляду кредиторських вимог ОСОБА_1 було заявлено про застосування позовної давності.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Невиконання боржником грошового зобов`язання, яке встановлено на підставі рішенні суду є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 918/650/21.

Крім того, за правилами ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних за період з 25.08.2017 по 24.08.2020.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 23.09.2020 відкрито провадження у справі № 445/1482/20.

Заявою про збільшення позовних вимог від 04.03.2021 у справі №445/1482/20 збільшено позовні вимоги на суму інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних.

З урахуванням положень ст. 264 ЦК України пред`явленням вказаного позову ОСОБА_1 перервалась позовна давність за вимогами про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних за період з 25.08.2017 по 24.08.2020.

Суд першої інстанції здійснив перерахунок трьох відсотків річних та, інфляційних витрат на суму 437058,64 грн. за період з 25.08.2017 по 30.11.2021 та встановив, що три відсотки річних за прострочення заборгованості за договором позики становлять 55967,45 грн., а інфляційні витрати - 165938,35 грн. До матеріалів справи долучено відповідний розрахунок, здійснений 01.06.2022.

Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок часткового стягнення суми боргу у виконавчому провадженні №51106124 (за виконавчим листом від 12.05.2016 у справі №445/80/15-ц), непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 437058,64 грн. У позовній заяві у справі №445/1482/20 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних за період з 25.08.2017 по 24.08.2020 кредитор вказав суму основного боргу саме 437058,64 грн., відтак суд першої інстанції здійснив вірний перерахунок інфляційних витрат та трьох відсотків річних саме на заборгованість в розмірі 437058,64 грн.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, врахувавши межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.06.2022 у справі №914/3239/21 слід залишити без змін.

В порядку положень ст.129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 20.06.2022 (вх.ЗАГС №01-05/1382/21 від 20.06.2022) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.06.2022 у справі №914/3239/21 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 29.08.2022.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.