ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2022 р. Справа№ 910/12803/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Мальченко А.О.

Яковлєва М.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 10.02.2022

у справі №910/12803/21 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика"

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Національний банк України

про стягнення 2 679 888 731,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

09.02.2022 до Господарського суду міста Києва звернувся адвокат Кузяєв О В. як представник ОСОБА_1 із заявою про виправлення описки в Додатковому рішенні у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у задоволенні заяви адвоката Кузяєва О. В. представника ОСОБА_1 про виправлення описки у додатковому рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №910/12803/18 - відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити подану заяву про виправлення описки.

Також скаржник звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст ухвали отримано 15.02.2022.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив неправильне застосування судом норм матеріального права. Апелянт наголошує, що всупереч нормам чинного законодавства та аналогічному судовому рішенню Верховного Суду (ухвала в цій справі від 11.11.2021), суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні заяви про виправлення описки.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Мальченко А.О., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12803/21.

Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/12803/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло обґрунтоване клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21, а також докази направлення учасникам апеляційного провадження копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 відновлено ОСОБА_1 строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Інші учасники своїм процесуальним правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1,5,6,8,9,12,18,31,32,33,34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

У даній справі рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у позові відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/12803/18 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 судові витрати, понесені під час розгляду справи № 910/12803/18, на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор ПАТ «БАНК «ТАВРИКА», 616 700, 00 грн. судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у справі №910/12803/18 рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 змінено, викладено його мотивувальну частину в іншій редакції. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 залишено без змін. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №910/12803/18 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким судові витрати, понесені під час розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/12803/18, покладено на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор ПАТ "Банк "Таврика".

Постановою Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 910/12803/18 касаційну скаргу ОСОБА_26 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у справі №910/12803/18 залишено без задоволення; касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у справі №910/12803/18 задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у справі №910/12803/18 скасовано, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 залишено в силі.

Пунктом 7.1 Постанови ВС КГС відповідно до частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України та з огляду на те, що спір у даній справі виник із неправильних дій відповідачів, що стали причиною неплатоспроможності та ліквідації Банку, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору за подання касаційної скарги, покладаються на відповідачів.

У зв`язку із скасуванням Постанови апеляційної інстанції Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/12803/18 є чинним.

Ухвалою Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/12803/18 виправлено описку у п.4 резолютивної частини Постанови ВС КГС шляхом виключення ОСОБА_12 та ОСОБА_1 зі списку відповідачів на яких покладено обов`язок щодо відшкодування судового збору за подання касаційної скарги і відповідно щодо розміру судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12803/18 заяву ОСОБА_12 про виправлення описки у додатковому рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №910/12803/18 - задоволено, ОСОБА_12 виключено зі списку відповідачів, на яких покладено обов`язок щодо відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду справи №910/12803/18 у суді першої інстанції. Виправлено описку в п. 2 резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду міста Києва №910/12803/18 від 21.03.2019, виклавши вказаний пункт додаткового рішення в новій редакції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 910/12803/18 заяву адвоката Кузяєва О.В. (б/н від 27.01.2022) (представника ОСОБА_1 ) про виправлення описки в Додатковому рішенні Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №910/12803/18 - задоволено, ОСОБА_1 виключено зі списку відповідачів, на яких покладено обов`язок щодо відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду справи №910/12803/18 у суді першої інстанції. Виправлено описку в п. 2 резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду міста Києва №910/12803/18 від 21.03.2019, виклавши вказаний пункт додаткового рішення в новій редакції.

У подальшому, 09.02.2022 до суду звернувся адвокат Кузяєв О В. як представник ОСОБА_1 із заявою (б/н від 08.02.2022) про виправлення описки в Додатковому рішенні.

Вказана заява про виправлення описки обґрунтована тим, що, згідно ухвали КГС ВС від 11.11.2021 у даній справі, ОСОБА_1 виключено зі списку відповідачів на яких покладено обов`язок щодо відшкодування судового збору за подання касаційної скарги, а також пропорційно зменшено розмір судового збору.

Заявник вважає, що у зв`язку із виключенням що ОСОБА_1 зі списку відповідачів на яких покладено обов`язок щодо відшкодування судового збору, наявні підстави для виправлення описки в п. 2 резолютивної частини Додаткового рішення шляхом пропорційного зменшення розміру судового збору, що підлягає відшкодуванню іншими 23-ма відповідачами (з 616 700,00 до 567 364,00 грн.).

У задоволенні вказаної заяви судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою було відмовлено.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом статті 243 ГПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження.

З матеріалів справи вбачається, що позов було пред`явлено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до 25-ти фізичних осіб, з вимогою про солідарне стягнення збитків.

Судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12803/18 заяву ОСОБА_12 про виправлення описки у додатковому рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №910/12803/18 - задоволено, ОСОБА_12 виключено зі списку відповідачів, на яких покладено обов`язок щодо відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду справи №910/12803/18 у суді першої інстанції.

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 910/12803/18 заяву адвоката Кузяєва О.В. (б/н від 27.01.2022) (представника ОСОБА_1 ) про виправлення описки в Додатковому рішенні Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №910/12803/18 - задоволено, ОСОБА_1 виключено зі списку відповідачів, на яких покладено обов`язок щодо відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду справи №910/12803/18 у суді першої інстанції та виправлено описку в п. 2 резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду міста Києва №910/12803/18 від 21.03.2019, виклавши вказаний пункт додаткового рішення в новій редакції.

У поданій заяві про виправлення описки заявник просив суд виправити описку в п. 2 резолютивної частини Додаткового рішення шляхом пропорційного зменшення розміру судового збору, що підлягає відшкодуванню іншими 23-ма відповідачами (з 616 700,00 до 567 364,00 грн.).

Колегія суддів звертає увагу, що в додатковому рішенні Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/12803/18 суд зазначив: «Оскільки спір виник внаслідок дій відповідачів, то судові витрати у даній справі, а саме судовий збір сплачений Фондом при поданні позову, покладається на відповідачів солідарно».

Статтею першою Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частина друга цієї статті визначає розміри ставок судового збору.

У статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок розподіл судових витрат.

За змістом частин першої, другої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 540 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

За змістом частини 5 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі виявлення шкоди (збитків), завданої банку Фонд звертається з вимогою про відшкодування на користь Фонду шкоди (збитків), завданої банку, до:

- пов`язаної з банком особи та/або іншої особи, рішеннями, діями (в тому числі вчиненими правочинами, операціями, укладеними договорами) та/або бездіяльністю якої завдано шкоди (збитків) банку;

- та/або пов`язаної з банком особи, та/або іншої особи, яка внаслідок таких рішень, дій (в тому числі правочинів, операцій, договорів) або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.

Згідно абзацу 4 частини 6 вказаної вище статті, особи, зазначені у частині п`ятій цієї статті, у разі, якщо шкоду (збитки) було завдано внаслідок спільного прийняття рішення, вчинення спільної дії чи бездіяльності, несуть солідарну відповідальність.

Отже, з наведених положень вбачається, що законом встановлена солідарна відповідальність пов`язаних з банком осіб, діями та/або бездіяльністю яких завдано шкоди (збитків) банку.

Оскільки за основною вимогою про стягнення збитків у даній справі законом передбачена солідарна відповідальність боржників, то й судові витрати, за наслідками розгляду такої справи, також покладаються солідарно на відповідачів.

Згідно частини 1 статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

При цьому, слід наголосити, що встановлення судом частки (частини) відповідальності одного з боржників при солідарному зобов`язанні є неможливим в силу закону.

Більше того, у додатковому рішенні Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/12803/18 суд зазначив: «Оскільки спір виник внаслідок дій відповідачів, то судові витрати у даній справі, а саме судовий збір сплачений Фондом при поданні позову, покладається на відповідачів солідарно».

Як було зазначено вище, у поданій заяві про виправлення описки заявник просив суд виправити описку в п. 2 резолютивної частини Додаткового рішення саме шляхом пропорційного зменшення розміру судового збору, що підлягає відшкодуванню іншими 23-ма відповідачами (з 616 700,00 до 567 364,00 грн.).

Водночас, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 910/12803/18 заяву адвоката Кузяєва О.В. (представника ОСОБА_1 ) про виправлення описки в Додатковому рішенні Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №910/12803/18 - задоволено, ОСОБА_1 виключено зі списку відповідачів, на яких покладено обов`язок щодо відшкодування судових витрат.

За правилами ст. 243 ГПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо, при цьому, не зачіпається суть судового рішення (наведена правова позиція викладена у постанові КГС у складі ВС у справі № 905/2135/19 від 15.01.2021).

Виходячи з системного аналізу вищевикладеного, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку відсутні підстави вважати, що судом допущена описка при виготовленні тексту Додаткового рішення від 21.03.2019 у даній справі, оскільки в додатковому рішенні судом вказано саме про солідарний обов`язок з відшкодування судового збору.

Доводи скаржника на те, що всупереч нормам чинного законодавства та аналогічному судовому рішенню Верховного Суду (ухвала в цій справі від 11.11.2021), суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні заяви про виправлення описки, колегія суддів сприймає критично з огляду на те, що відмова у задоволенні заяви щодо виправлення описки шляхом пропорційного зменшення розміру судового збору, що підлягає відшкодуванню іншими 23-ма відповідачами (з 616 700,00 до 567 364,00 грн.), є вмотивованою та на переконання судової колегії відповідає нормам чинного законодавства, наведеним вище.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши доводи скаржника, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заява адвоката Кузяєва О В. представника ОСОБА_1 про виправлення описки у Додатковому рішенні Господарського суду міста Києва №910/12803/18 від 21.03.2019 задоволенню не підлягає.

Відтак, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, а тому судова колегія вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/12803/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/12803/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.О. Мальченко

М.Л. Яковлєв