ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2022 Справа № 914/639/22

м. Львів

За позовом: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Суходоли», с. Суходоли Бродівського району Львівської області

про стягнення 602578,26 грн

Суддя Щигельська О.І.

Секретар судового засідання Демчук А.П.

Представники сторін

від позивача: Олійник О.О. адвокат,

від відповідача: Ширков В.В. адвокат.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Суходоли» про стягнення 602578,26 грн, з яких 576289,99 грн заборгованість за розподіл природного газу, 2226,21 грн 3% річних, 14841,43 грн пені та 9220,63 грн індексу інфляції.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2022 року справу передано судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 11.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.05.2022.

Ухвалою суду від 16.05.2022 підготовче засідання відкладено на 06.06.2022.

Ухвалою суду від 06.06.2022 закрито підготовче провадження у справі №914/639/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.07.2022.

06.06.2022 в системі документообігу суду за вх.№11873/22 зареєстровано клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, зазначене клопотання надійшло після проведення судового засідання відтак судом не розглядалося.

11.07.2022 в системі документообігу суду зареєстровано відзив на позовну заяву (вх.№14725/22).

В судовому засіданні 11.07.2022 протокольною ухвалою суд відмовив у прийнятті відзиву, оскільки такий подано з пропущенням встановленого строку.

В судовому засіданні 11.07.2022 оголошено перерву до 25.07.2022 року.

25.07.2022 в системі документообігу суду за вх.№15692/22 зареєстровано Додаткові пояснення позивача.

25.07.2022 в системі документообігу суду за вх.№15778/22 зареєстровано Пояснення відповідача по справі.

Представниця позивача в судове засідання 25.07.2022 з`явилася, надала пояснення щодо спору, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 25.07.2022 з`явився, надав пояснення щодо спору, у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на виконання умов Договору на розподіл природного газу № 42ВР790-999-21 від 01.01.2021 року АТ «Львівгаз» надано ТОВ «Спиртовий завод «Суходоли» послуги з розподілу природного газу в січні 2022 року на загальну суму 576289,99 грн. Однак відповідачем не оплачено АТ «Львівгаз» послуги розподілу природного газу за січень 2022 року в повному обсязі, у зв`язку з чим у ТОВ «Спиртовий завод «Суходоли» наявна заборгованість.

Крім суми основного боргу в розмірі 576289,99 грн, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 2226,21 грн. 3% річних, 14841,43 грн пені та 9220,63 грн індексу інфляції.

Позивач також зазначав, що Акт №ЛВЯ82005229 наданих послуг від 31.01.2022 складений з дотриманням вимог ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містить всі обов`язкові реквізити, акт підписаний відповідачем, а тому обсяг та вартість наданих послуг ним не заперечується.

Аргументи відповідача

Відповідач подав відзив на позовну заяву із пропуском процесуального строку без поважних причин, тому суд відмовив у прийнятті відзиву на позовну заяву.

У долучених поясненнях на позов, відповідач зазначив, що відповідно до Акту приймання - передачі природного газу №ЛВЯ82005229 від « 31» січня 2022 року, вбачається, що позивач не транспортував відповідачу у січні 2022 року жодного кубічного метра природного газу, оскільки відповідач не замовляв потужностей газу у постачальників по причині повного простою.

Також на переконання відповідача Акт №ЛВЯ82005229 від 31.01.2022 року не відповідає вимогам первинного бухгалтерського документу, встановленого приписами Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», а тому не може братися судом до уваги.

Відповідач стверджує, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність основного боргу у відповідача в сумі 576289,99 грн, що в свою чергу не може свідчити про несвоєчасність проведених розрахунків відповідачем за Типовим договором розподілу природного газу, а також порушення Відповідачем норм ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України і ст. 193 Господарського кодексу України.

У зв`язку з наведеним відповідач також вважає, що 2226,21 грн 3% річних, 14841,43 грн пені та 9220,63 грн індексу інфляції нараховані за відсутності підстав для їх нарахування, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами суму зобов`язання.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.01.2021 між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (позивач по справі, оператор ГРМ за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Суходоли» (відповідач по справі, споживач за договором) укладено Договір розподілу природного газу №42ВР790-999-21, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Відповідно до п. 2.1. Договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача (абз. 10 п. 1.4 Типового договору)

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.6.4. Типового договору).

Відповідно до п. 6.6 Договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 6.8. Типового договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Підпунктом 1 пункту 7.4. Типового договору визначено, що споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до п. 8.1. Типового договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.2. Типового договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов Договору в січні 2022 року позивачем надано послуги відповідачу з розподілу природного газу, що підтверджується долученою копією Акту №ЛВЯ82005229 від 31.01.2022 року на суму 576289,99 грн.

Акт підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

Позивач також долучив оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за 01.12.2021 -18.03.2022 року, щодо контрагента ТОВ «Спиртовий завод «Суходоли».

Відповідачем долучено Довідку ТОВ «Спиртовий завод «Суходоли» №164 від 25.07.2022 року, якою зазначено, що за період з 01.01.2022 року по 25.07.2022 року відповідач не відбирав із газорозподільних систем (газопроводів) природний газ, оскільки не мало укладеного договору поставки газу із постачальником і за вказаний період перебувало у процесі простою.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що 01.01.2021 між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Суходоли» укладено Договір розподілу природного газу №42ВР790-999-21, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із матеріалами справи, сторонами підписано та скріплено їх печатками Акт №ЛВЯ82005229 від 31.01.2022 року. Відтак, відповідач, підписуючи вказаний акт, погодився із об`ємом та вартістю наданих послуг позивачем.

Відповідно до ч. 1ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч. 2 вказаної статті первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Підписання відповідачем акту, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і який відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Враховуючи наведене суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що Акт №ЛВЯ82005229 від 31.01.2022 року не відповідає вимогам первинного бухгалтерського документу, встановленого приписами Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», а тому не може братися судом до уваги.

Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо долученої довідки ТОВ «Спиртовий завод «Суходоли» №164 від 25.07.2022 року, якою зазначено, що за період з 01.01.2022 року по 25.07.2022 року відповідач не відбирав із газорозподільних систем (газопроводів) природний газ, оскільки не мало укладеного договору поставки газу із постачальником і за вказаний період перебувало у процесі простою, суд зазначає що така є одностороннім документом та жодним чином не спростовує позицію позивача. Крім того варто зазначити, що вказана довідка не може вважатися належним доказом на підтвердження простою на підприємстві чи підтверджувати факт неотримання позивачем послуг.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог АТ «Львівгаз» в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 576289,99 грн, а отже і їх задоволення.

Щодо стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції суд зазначає таке.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в пункті 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», а також постановах Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі №3-1522гс16, від 06.06.2012 у справі №6-49цс12 та від 24.10.2011 у справі №6-38цс11.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Перевіривши правильність розрахунку 3% річних та індексу інфляції за заявлені позивачем періоди суд встановив, що такий розрахунок здійснено вірно відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 14841,43 грн пені суд вказує, що згідно з ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України, ст.230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 8.2. Типового договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно положень ст. 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання господарською організацією (ч.ч.6, 7 ст.231 Господарського кодексу України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч.ч. 1 і 2 ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши правильність розрахунку пені за заявлений позивачем період суд встановив, що такий проведено вірно, позивачем враховано час виникнення заборгованості, періодів її існування, розміру заборгованості та приписів ч.5 ст.254 ЦК України щодо моменту виникнення прострочки оплати поставленого за Договором газу. Відтак, сума належної до стягнення з відповідача на пені за порушення порядку і строку оплати поставленого за Договором природного газу за період становить 14841,43 грн.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування вірогідності доказів, який на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі №904/2357/20.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Суходоли» про стягнення 602578,26 грн, з яких 576289,99 грн заборгованість за розподіл природного газу, 2226,21 грн 3% річних, 14841,43 грн пені та 9220,63 грн індексу інфляції підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №4893 від 31.03.2022 на суму 9038,67 грн.

Відтак витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Суходоли» (80641, Львівська обл., Бродівський р-н, село Суходоли, вул. Заводська, будинок 36; ідентифікаційний код 41125547) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Золота, будинок 42; ідентифікаційний код 03349039) 576289,99 грн - заборгованості за розподіл природного газу, 2226,21 грн - 3% річних, 74841,43 грн - пені, 9220,63 грн індексу інфляції та 9038,67 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.08.2022р.

Суддя Щигельська О.І.