ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2022 р. Справа №907/210/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Марка Р.І.

Матущака О.І.

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» № 01/03 від 11.04.2022 (вх. № 01-05/860/22 від 20.04.2022)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2022 (суддя Ушак І.Г., повний текст рішення складено 21.03.2022, м. Ужгород)

у справі № 907/210/21

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Палеттен Експрес Сервіс», м.Свалява Закарпатської області

до відповідача Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний», м. Одеса

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни, м. Одеса

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

від третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» звернулося до Господарського суду Закарпатської області із позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про визнання виконавчого напису від 21.12.2020 № 3352, вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., яким стягнуто з позивача на користь відповідача предмет договору застави від 17 квітня 2019 року за № 508 у забезпечення кредитного договору № KL2018-03381 від 30.07.2018, таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтований тим, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки у виконавчому написі містяться недостовірні дані щодо заборгованості позивача перед відповідачем. Позивач вважає вчинений виконавчий напис є незаконним, оскільки у нотаріуса на час вчинення такого не було необхідних документів, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку; нотаріусом не дотримано вимог законодавства, що регулюють порядок вчинення виконавчих написів відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2022 в позові ТзОВ «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виконавчий напис вчинено нотаріусом у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» подало апеляційну скаргу № 01/03 від 11.04.2022 (вх. № 01-05/860/22 від 20.04.2022), в якій просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2022 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме, скаржник стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу повідомлення письмової вимоги про усунення порушень, що свідчить про те, що виконавчий напис вчинено без необхідних документів для вчинення такого.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що відповідачем до початку процедури позасудового звернення стягнення на предмет застави не було зареєстровано у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження предмету застави, так як це вимагають норми ст. 27 та абз. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони та третя особа не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У даному випадку, суд дійшов висновку, що неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2018 між Публічним акціонерним товариством акціонерний Банк «Південний» та ТзОВ «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» було укладено кредитний договір № KL2018-03381 (далі - кредитний договір). Згідно умов договору позивач отримав кредитні кошти у межах мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 5000000,00 грн. з кінцевим строком повернення до 30.06.2021 цільовим призначенням - для поповнення обігових коштів.

У забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором між сторонами було укладено також договір застави від 17.04.2019 № 508 (посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В.) (далі - договір застави). Згідно умов договору застави позивач передав у заставу відповідачу майно - компресор TIDY 30, зав.номер 314173, інв.номер 000111; висушувач повітря, зав.номер 314173, інв.номер 000110; ресивер ВЗВ 900-800-11-01, зав.номер 0813, інв.номер всього 3 позиції, (далі - заставне майно).

Відповідач у відзиві на позов стверджує, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, натомість, позичальник не дотримувався вимог кредитного договору. У зв`язку з чим банк 29.01.2020 надіслав на адресу позивача - позичальника та заставодавця за наведеними вище договорами - повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання (вих. № 14-001-3676-2020), за змістом якого повідомив про невиконання позичальником графіку зниження ліміту та про зміну строку для погашення заборгованості, а саме: банк вимагав у строк до 06.08.2020 включно погасити заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29.01.2020 становила: 2419131,07 грн. та 93146,95 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на зазначену дату становило - 2534388,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 88194,810 грн. та 1578,31 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на зазначену дату становило 42943,45 грн. заборгованості за відсотками; 12386,61 грн. - заборгованості за неустойкою, нарахованою за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Позичальник відмовився від одержання зазначеної вимогу банку, не виконав, заборгованість не сплатив, з огляду на що, банк звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т. С. з заявою про вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченому договорі застави.

21.12.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. вчинено виконавчий напис (реєстровий номер 3352) на договорі застави від 17.04.2019 укладеного сторонами спірних відносин на забезпечення виконання зобов`язань позивача у справі за кредитним договором № KL2018-03381 від 30.07.2018 про стягнення з товариства на користь банку предмету застави для задоволення вимог банку на суму 2354154,86 грн., з яких 2114904,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 239250,82 грн. - заборгованість за відсотками, а також 99693,11 євро, з яких 93146,95 євро - заборгованість за кредитом, 6546,16 євро - заборгованість за процентами, строк повернення яких настав 06.08.2020.

Позивач вважає, що вчинений виконавчий напис є незаконним, оскільки у нотаріуса на час вчинення такого не було необхідних документів, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку; нотаріусом не дотримані вимоги законодавства, що регулюють порядок вчинення виконавчих написів відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Водночас, як вбачається із матеріалів справи та встановлено, що виконавчий напис вчинено шляхом звернення стягнення на заставне майно, згідно з договором застави майна від 17.04.2019 укладеного між позивачем та відповідачем, а саме на: компресор TIDY 30, зав.номер 314173, інв.номер 000111; висушувач повітря, зав.номер 314173, інв.номер 000110; ресивер ВЗВ 900-800-11-01, зав.номер 0813, інв.номер всього 3 позиції.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про заставу" від 02.09.1992 №2654-ХІІ (заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255-IV.

Частинами першою, третьою статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги закону є імперативними.

У статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Отже, ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першої статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду. Яка викладена у постанові від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення дійсних обставин щодо вчинення спірного виконавчого напису, суд першої інстанції ухвалою від 05.04.2021 витребував від третьої особи копії документів на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис. Однак, третя особа вимог ухвали суду не виконана.

Банк (відповідач) в заперечення на позов подав до суду першої інстанції докази надіслання позивачу повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання (вих. № 14-001-3676-2020). А відтак, твердження апелянта про те, що позов у даній справі не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу повідомлення письмової вимоги про усунення порушень, судом оцінюються критично. Адже, згідно Опису вкладення Одекспресс № 0028101 вбачається, що позивач 29.01.2020 відмовився від одержання зазначеної вимогу банку про усунення порушень.

Приймаючи рішення у даній справі суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що банк, до вчинення виконавчого напису, здійснив реєстрацію у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження.

Позивачем в підтвердження своїх тверджень про те, що відповідачем до початку процедури позасудового звернення стягнення на предмет застави не було зареєстровано у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження надано суду витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 79637030 від 01.08.2022. З даного витягу вбачається, що за суб`єктом ТзОВ «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» відсутня інформація в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що банком, до вчинення спірного виконавчого напису, не здійснено реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, відтак позовні вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3352, який вчинений 21.12.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., за яким запропоновано стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» заставлене майно, згідно договору застави майна від 17.04.2019 № 508, в забезпечення кредитного договору № KL2018-03381 від 30.07.2018, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Таким чином, рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2022 слід скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» № 01/03 від 11.04.2022 (вх. № 01-05/860/22 від 20.04.2022) задоволити.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2022 у справі № 907/210/21 - скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3352, який вчинений 21.12.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., за яким запропоновано стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» заставлене майно, згідно договору застави майна від 17.04.2019 № 508, в забезпечення кредитного договору № KL2018-03381 від 30.07.2018.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (68059, Одеська область, м. Одеса, вул. Краснова,6/1., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Палеттен Експрес Сервіс» (89300, Закарпатська область, м. Свалява, вул. Першотравнева, 64б, ) 2270,00 грн. судового збору та 3405,00 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текс постанови складено 18.08.2022.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя О.І. Матущак

Суддя Р.І. Марко