ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" серпня 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/398/22

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Шейкіній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Яременка Олександра Миколайовича, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС", вул. Івана Миколайчука, буд. 38, кв. 87, м. Вінниця, 21036, код - 41881612

про стягнення 120 519,77 грн

В С Т А Н О В И В :

01.06.2022 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 27.05.2022 року) Фізичної особи-підприємця Яременка Олександра Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" про стягнення 120 519,77 грн заборгованості, з яких 93 210,00 грн основного боргу, 4 539,33 грн пені, 3 730,95 грн 3% річних та 19 039,49 грн інфляційних втрат за договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року.

Також, до позовної заяви позивачем додано клопотання про витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" доказів (б/н від 27.05.2022 року).

Ухвалою суду від 06.06.2022 року відкрито провадження у справі № 902/398/22 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по суті на 22.06.2022 року.

В судовому засіданні 22.06.2022 року судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 03.08.2022 року о 10:00 год., яка занесена до протоколу судового засідання від 22.06.2022 року.

Ухвалою суду від 23.06.2022 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

Ухвалою суду від 27.06.2022 року виправлено описку, допущену у п. 1 резолютивної частини Ухвали Господарського суду Вінницької області від 23.06.2022 року , щодо правильної дати судового засідання.

02.08.2022 року до суду представником позивача подано детальний опис наданих робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги № 144/21-ц від 02.07.2021 року.

В судовому 03.08.2022 року судом оголошено перерву до 17.08.2022 року.

17.08.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 17.08.2022 року) (вх.канц. № 01-34/6798/22), в якій останній підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд проводити судове засідання за його відсутності. Також у заяві останній просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В судовому засіданні 17.08.2022 року представники позивача та відповідача правом участі не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

При цьому суд зазначає, що у матеріалах справи наявна заява представника позивача про проведення судового засідання за його відсутності.

Як вбачається з відомостей з веб-ресурсу АТ "Укрпошта" адресована відповідачу ухвала від 23.06.2022 року значиться "відправлення вручено: за довіреністю".

Крім того, судом повідомлено керівника відповідача про дату розгляду справи по суті телефонограмою.

Отож, судом вжито достатніх та можливих заходів для належного сповіщення відповідача.

Ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, ст.ст. 42, 46 ГПК України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми ст.ст. 182, 183 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Положеннями ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України визначено, що, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Як вбачається із позовної заяви, позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення між Фізичною особою-підприємцем Яременком Олександром Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" договору оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором договору оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року, в частині оплати орендних платежів, утворилась заборгованість в розмірі 120 519,77 грн.

Враховуючи викладене позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 93 210,00 грн основного боргу, 4 539,33 грн пені, 3 730,95 грн 3% річних та 19 039,49 грн інфляційних втрат за договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року.

Матеріали справи не містять відзиву або будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 27.08.2020 року між Фізичною особою-підприємцем Яременком Олександром Миколайовичем (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" (Орендар) укладено договір оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 (а.с. 30-31, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове володіння та користування вантажний автомобіль сідловин тягач, визначений у цьому Договорі (вантажний транспортний засіб), Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування вантажним транспортним засобом і зобов`язується сплачувати Орендодавцю плату.

Згідно п. 1.2 Договору під вантажним транспортним засобом розуміється: вантажний сідловий тягач - марки: DAF, модель 95 XF 380; державний номер: НОМЕР_2 ; дата випуску: 1998 р. в.; колір: білий; номер шасі: НОМЕР_3 .

Вантажний транспортний засіб використовуватиметься Орендарем з метою перевезення вантажів, та використання його в господарської діяльності (п. 2.1 Договору).

За змістом п. 3.1 Договору передача вантажного транспортного засобу здійснюється за актом приймання-передачі.

Договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2020 року (п. 4.1 Договору).

Оплата здійснюється в національній валюті України - гривнях (п. 5.1 Договору).

Згідно п. 5.2 Договору розмір плати оренди становить: 5 грн за один кілометр.

Розрахунок пробігів проводиться згідно реєстру і підтвердженням його з обох сторін (п. 5.3 Договору).

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошової суми на поточний банківський рахунок Орендодавця на протязі 10 днів з моменту підписання сторонами Акту приймання - передачі наданих Послуг, за попередній місяць (п. 5.4 Договору).

Повернення автомобіля провадиться за актом приймання-передачі, аналогічним тому, який складається при передачі автомобіля від Орендодавця Орендарю (п. 7.1 Договору).

У разі порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором і чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п. 8.1 Договору).

У разі прострочення сплати платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожний день прострочення (п. 8.3 Договору).

Згідно п. 9.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

За твердженнями позивача в період з 28.08.2020 року по 31.12.2020 року відповідач користувався предметом оренди (вантажним транспортним засобом) за договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 28.07.2020 року.

Вантажним автомобілем було здійснено рейси протягом серпня-грудня 2020 року.

Факт оренди та користування вантажним транспортним засобом, вантажний сідловий тягач - марки: DAF, модель 95 XF 380; державний номер: НОМЕР_2 ; дата випуску: 1998 р. в.; колір: білий; номер шасі: НОМЕР_3 підтверджується поданими актами здачі прийняття робіт (надання послуг) №1 від 21.10.2020 року на суму 41 000,00 грн, №2 від 01.12.2020 року на суму 52 210,00 грн, №3 від 15.01.2021 року на суму 52 700,00 грн, №4 від 15.01.2021 року на суму 51 025,00 грн.

Акт акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) №1 та №2 погоджені позивачем та відповідачем.

Однак акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) №3 та №4 містять погодження лише однієї сторони.

Відповідачем за користування орендованим майном здійснено частковий розрахунок по орендній платі.

Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1 від 21.10.2020 року, сплачено 46 000,00 грн, а по акту №1 погоджена сума 41000,00 грн, що підтверджується банківською випискою з поточного особового рахунку.

Станом на 26.01.2021 року за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" (орендар, відповідач) перед Фізичною особою-підприємцем Яременко Олександром Миколайовичем (орендодавець, позивач) рахується заборгованість по сплаті орендної плати за Договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 в сумі 103 725,00 грн (з урахуванням переплати 5 000,00 грн по акту №1 від 21.10.2020 року), що підтверджено розрахунком у позовній заяві.

14.07.2021 року позивачем на адресу відповідача надіслано претензію (вих. № 144/21-ц) з вимогою виконати зобов`язання, сплативши заборгованість разом зі штрафними санкціями (а.с. 33-35, т. 1).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши надані докази, судом встановлено обставини невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" зобов`язань щодо сплати орендних платежів за користування вантажним транспортним засобом, які виникли на підставі за Договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання вантажного транспортного засобу, а саме вантажного сідлового тягача - марки: DAF, модель 95 XF 380; державний номер: НОМЕР_2 ; дата випуску: 1998 р. в.; колір: білий; номер шасі: НОМЕР_3 на підставі актів приймання-передачі.

Вантажний транспортний засіб використовувався Орендарем з метою перевезення вантажів, та використання його в господарської діяльності.

При цьому, користування Орендарем вантажним транспортним засобом підтверджується листом за підписом Керівника регіонального центру логістики МХП Логістика В.Сушкевича (вих № 0202/01 від 02.02.2022 року), який долучено до матеріалів справи (а.с. 48-49, т. 1).

Саме на підставі вказаного листа третьої особи, яка не є стороною договору та не зацікавлена у результаті розгляду спору, позивачем розраховано пробіг транспортного засобу та обчислено суму орендних платежів згідно вимог тарифу узгодженого сторонами в п. 5.2. Договору оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року.

При цьому, ухилення відповідача від отримання та підписання Актів приймання-передачі наданих послуг, не узгодження реєстру пробігу транспортного засобу, не може позбавляти позивача прав на отримання орендних платежів.

З приводу оцінки наданих позивачем доказів суд зазначає таке.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Крім того, суд враховує правові позиції Верховного Суду стосовно вірогідності доказів та стандарту доказування.

Зокрема, ст. 79 ГПК України викладено у новій редакції: поняття "Достатність доказів" змінено на "Вірогідність доказів", фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (Постанова ВС КГС від 11 вересня 2020 року справа № 910/16505/19).

Відповідно до ч. 10 ст. 81 ГПК України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23.06.2022 року витребувано у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС": - товарно-транспортні накладні щодо рейсів, здійснених на сідловому тягачі DAF д.н.з. протягом листопада-грудня 2020 року за договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Яременком Олександром Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" в особі директора Гур`янова Михайла Віталійовича; - документально підтверджені дані щодо пройдених відстаней під час здійснення рейсів на сідловому тягачі DAF протягом листопада-грудня 2020 року за договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року; - розрахунок орендної плати за Договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року за рейси, здійснені на сідловому тягачі DAF протягом листопада-грудня 2020 року

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу та пені, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Тому, суд вважає вірогідними та надає перевагу доказам позивача, а також вважає встановленими обставини наведені позивачем щодо пробігу транспортного засобу, розміру орендної плати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відтак, в силу засад змагальності господарського процесу та розподілу процесуальних обов`язків щодо доведення своїх вимог та заперечень суд дійшов висновку про доведеність позивачем належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами факту існування заборгованості з орендних платежів на момент прийняття судового рішення у даній справі.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі за користування вантажним транспортним засобом становить в сумі 103 725,00 грн (з урахуванням переплати 5 000,00 грн по акту №1 від 21.10.2020 року), що підтверджено розрахунком у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тому, позов в частині вимог про стягнення основного боргу за Договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року підлягає задоволенню в сумі 93 210,00 грн, оскільки дана сума визначені у предметі позові і не може бути збільшена за ініціативою суду.

Крім суми боргу, позивачем заявлено до стягнення 4 539,33 грн пені, 3 730,95 грн 3% річних та 19 039,49 грн інфляційних втрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано докази надіслання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №3 від 15.01.2021 року та №4 від 15.01.2021 року, а саме лист (вих. № 144/21-ц від 03.08.2021 року) та описи вкладення.

Однак, у наданих документах відсутня відмітка про отримання зазначеного листа та додатків відповідачем, позивачем не долучено зазначених доказів до матеріалів справи.

При цьому, момент прострочення оплати за Договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року є сплив 10 днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг (п. 5.4. Договору).

За відсутності доказів щодо конкретної дати вручення відповідних актів або їх підписання обома сторонами, у суду відсутня можливість встановити початок прострочення виконання зобов`язання за актами №3 від 15.01.2021 року та №4 від 15.01.2021 року з метою перевірки розрахунку заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Зважаючи на викладене вище, суд відмовляє у задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" 4 539,33 грн пені, 3 730,95 грн 3% річних та 19 039,49 грн інфляційних втрат.

За вказаних вище обставин, заявлений позов підлягає задоволенню судом частково, у зв`язку з відмовою у задоволенні 4 539,33 грн пені, 3 730,95 грн 3% річних та 19 039,49 грн інфляційних втрат.

Витрати позивача зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно задоволеним позовних вимогам в сумі 1 918,81 грн. Судовий збір в сумі 562,19 грн слід залишити за позивачем.

Крім того, судом розглянуто клопотання позивача про стягнення з відповідача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126).

Ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги.

Витрати з надання правничої допомоги підтверджено: договором про надання професійної правничої допомоги № 144/21-ц від 02.07.2021 року, Додатком № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 144/21-ц від 02.07.2021 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АВ від 27.05.2022 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000426 від 28.02.2019 року виданим Станіславській І.В., детальним описом робіт (наданих послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги № 144/21-ц від 02.07.2021 року на суму 20 000,00 грн (а.с. 23-26, 162-164, т. 1)

Тому, клопотання позивача щодо відшкодування судових витрат понесених на правничу допомогу є обґрунтованим.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати позивача понесені на правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 15 468,00 грн.

Судові витрати на правничу допомогу в сумі 4 532,00 грн слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 226, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" (вул. Івана Миколайчука, буд. 38, кв. 87, м. Вінниця, 21036, код - 41881612) на користь Фізичної особи-підприємця Яременка Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) 93 210,00 грн - основного боргу за Договором оренди транспортного засобу з водієм № 27-08/20 від 27.08.2020 року, 1 918,81 грн - судових витрат зі сплати судового збору та 15 468,00 грн - витрат понесених на професійну правничу допомогу.

3. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Яременку Олександру Миколайовичу ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) у задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" (вул. Івана Миколайчука, буд. 38, кв. 87, м. Вінниця, 21036, код - 41881612) 4 539,33 грн пені, 3 730,95 грн 3% річних та 19 039,49 грн інфляційних втрат.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 562,19 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 532,00 грн - залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Примірник рішення надіслати сторонам на офіційні електронні адреси, за її відсутності - рекомендованим листом, з описом вкладення до цінного листа та засобами електронного зв`язку за наступними адресами: .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 22 серпня 2022 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Соборна, 106, м. Гайсин, Вінницька область, 23700)

3,4 - відповідачу (вул. Івана Миколайчука, буд. 38, кв. 87, м. Вінниця, 21036; вул.І. Бевза, 34, м.Вінниця)