РІШЕННЯ

15 серпня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/271/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

за участю секретаря судового засідання Касюдик О.О.

Розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "Західний Буг", проспект Юності, 39, с. Павлів, Червоноградський район, Львівська область

до відповідача - Фермерського господарства "ВІДРОДЖЕННЯ", с.Дзвиняч, Заліщицький район, Тернопільська область

про стягнення 89 718 грн 40 коп

За участю представників:

Позивача: Боровець М.С., адвокат (в режимі відеоконференції)

Відповідача: не з`явився

Відповідно до ст.197 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на підставі ухвали суду від 13.07.2022, судове засідання проводилося в режимі відеоконференції за допомогою спеціалізованої програми фіксування відеоконференцій "EasyCon".

В судовому засіданні 15.08.2022 року, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Приватне підприємство "Західний Буг", с. Павлів, Червоноградський район, Львівська область, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фермерського господарства "ВІДРОДЖЕННЯ", с.Дзвиняч, Заліщицький район, Тернопільська область, про стягнення 89718 грн 40 коп, в тому числі: 63300,00 грн - основний борг, 1358,00 грн - 3% річних, 8371,21 грн - пеня, 9495,00 грн штраф та 7194,19 грн інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 21.06.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті на 18.07.2022 на 10:30 год з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання, а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов та відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 13.07.2022 задоволено заяву Приватного підприємства "Західний Буг" (вх.№4495 від 13.07.2022) про участь представника - адвоката Боровця Миколи Степановича, у судових засіданнях у справі №921/271/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

В судовому засіданні 18.07.2022 розгляд справи судом відкладено на 15.08.2022 на 10:30 год для надання можливості відповідачу викласти свою позицію щодо позову, про що постановлено протокольної форми ухвалу з наступним повідомленням відповідача про дату, час та місце розгляду справи відповідною ухвалою суду.

Позивач участь уповноваженого представника в судовому засіданні 15.08.2022 (у режимі відеоконференції) забезпечив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов, як і інші заяви, станом на час розгляду справи від ФГ "ВІДРОДЖЕННЯ" суду не надходили.

Частинами 2, 3 ст.120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 8 ст.165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ст.119 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Враховуючи, що: - дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, особливістю якого є те, що суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також додатково заслуховує їх усні пояснення; - відповідача належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення судових засідань у справі; - участь представників сторін в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась; - відповідачу забезпечено можливість для викладення і подання суду відзиву на позов, однак останній таким правом не скористався, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, а тому суд визнав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позовні вимоги повністю підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи докази. Додатково повідомив, що станом на дату розгляду даної справи заявлена до стягнення сума заборгованості відповідачем не погашена.

Крім того, в судовому засіданні 15.08.2022 представник позивача усно заявив про те, що відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази в підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив.

- 24 березня 2021 року між Приватним підприємством "Західний Буг" (Продавець) та Фермерським господарством "Відродження" (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу №22/КП-ЗБ (далі - Договір), у відповідності до умов якого (п.1.1) Продавець зобов`язався у терміни і на умовах, визначених даним Договором, передати, а Покупець зобов`язався прийняти й оплатити насіння зернових культур (надалі - Товар).

Відповідно до п.1.2 Договору Право власності на поставлений Товар, а також ризик випадкового пошкодження чи знищення Товару переходить від Продавця до Покупця в момент передачі Товару.

Згідно п.п.2.1., 2.2 Договору найменування, асортимент, кількість і ціна Товару зазначаються у специфікаціях до цього Договору. Загальна сума Договору являє сумарну вартість всього Товару, що продається за даним Договором згідно специфікацій до цього Договору.

Відповідно до п.3.1. Договору розміри та строки розрахунків за Товар визначаються у специфікаціях до цього Договору.

Підставою платежу є даний Договір та специфікації до нього. Покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом безготівкового перерахування на рахунок Продавця грошових коштів в національній валюті - гривні, в сумах, визначених в кожній окремій специфікації до цього Договору (п. 3.2. Договору).

Факт передачі і приймання Товару оформлюється видатковою накладною (п.6.3 Договору).

Датою поставки Товару чи його частини вважається дата підписання Сторонами видаткової накладної (п.5.3 Договору).

У п.8.3 Договору сторони встановили, що у випадку несплати у строк платежів за даним Договором, Покупець повинен сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, нарахованої на суму заборгованості за кожен прострочений день. В разі прострочення сплати за Товар по кожному з етапів оплати більше ніж на 7 календарних днів, Покупець зобов`язується виплатити Продавцю дану суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення платежу, пеню та штраф в розмірі 15% від вартості несплаченої/несвоєчасно сплаченої суми.

Також, як зазначено у п.8.5 Договору, у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України та п.6 ст.232 Господарського кодексу України Сторони домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання Сторонами своїх грошових зобов`язань, а нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань здійснюється без обмеження строку.

Відповідно до п.11.1 Договору, останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, закінчується 31 грудня 2021р. У випадку якщо жодна із Сторін Договору за один календарний місяць до дати закінчення дії цього Договору не попередить іншу Сторону про закінчення його дії, то дія цього Договору автоматично пролонгується ще на один календарний рік. Сторони домовились, що кількість таких пролонгацій строку дії цього Договору не обмежується.

До вказаного Договору Сторонами укладено Специфікацію №1 від 24.03.2021, згідно якої Продавець зобов`язався передати, а Покупець зобов`язався прийняти Товар - Соя Абеліна СН-1 2020 в кількості 6,5 тонни по ціні 28 200,00 грн на загальну суму 183 300,00 грн, в т.ч. ПДВ 22 510,53 грн.

У пункті 3 Специфікації №1 до Договору Сторонами узгоджено, що Покупець оплачує вартість Товару наступним чином:

- оплата Товару в розмірі 30% загальної вартості Товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 01.04.2021;

- оплата Товару в розмірі 70% загальної вартості Товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 01.09.2021.

Згідно п.7 Специфікації Товар повинен бути переданий Покупцю у строк до 20.04.2021.

Як зазначено у п.8, дана Специфікація складена у двох однакових примірниках для кожної із Сторін і є невід`ємною частиною Договору купівлі-продажу №22/КП-ЗБ від 24 березня 2021р.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору та Специфікації №1, позивач згідно Видаткової накладної №469 від 30.04.2021 року передав відповідачу Товар - Соя Абеліна СН-1 2020, в кількості 6,5 тонн по ціні 28 200,00 грн. на загальну суму 183300,00 грн. в т.ч. ПДВ 22 510,53 грн.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено примірник зазначеної вище видаткової накладної з відмітками про скріплення такої електронними підписами представників сторін та їх електронними печатками, а також примірник поданої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкової накладної №153 від 30.04.2021 року на суму 183 300,00 грн (загальна сума ПДВ за ставкою 14% - 22 510,53 грн).

Для проведення оплати за поставлений товар позивачем також виставлено відповідачу Рахунок до сплати №97182 від 24 березня 2021 року на загальну суму 183 300,00 грн, в т.ч. ПДВ 22510,53 грн.

Як вказує позивач, відповідач у визначені Специфікацією №1 строки отриманий Товар повністю не оплатив, перерахувавши частково кошти в сумі 120000,00 грн (що підтверджується копіями відповідних банківських виписок з відображенням проведених відповідачем платежів з посиланням на Рахунок №97182 від 24.03.2021), а саме: 05.05.2021 в сумі 50000 грн, 20.10.2021 в сумі 30000 грн, 03.11.2021 в сумі 30000 грн, 27.01.2022 в сумі 10000 грн.

Також, в матеріалах справи наявна адресована позивачем ФГ "Відродження" Претензія-Вимога №ЗБ-66-01-22 від 18.01.2022 року з вимогою в 3-х денний строк з дати отримання Претензії перерахувати на розрахунковий рахунок ПП "Західний Буг" заборгованість в сумі 73 300,00 грн. та нараховані штрафні санкцій в сумі 19 422,07 грн. Після отримання претензії відповідачем 27.01.2022 сплачено 10 000,00 грн, у зв`язку з чим станом на час подання позовної заяви несплаченими залишилися 63300,00 грн.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 2, 3 ст.80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідач відзиву на позов не подав, викладені у позовній заяві обставини не спростував, як і не подав суду доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості станом на дату розгляду справи, суд вважає обгрунтованою заявлену позивачем вимогу щодо стягнення з Фермерського господарства "ВІДРОДЖЕННЯ" на користь Приватного підприємства "Західний Буг" 63300 грн заборгованості за поставлений товар.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості товару, позивач просить стягнути 1358 грн 00 коп. 3% річних (нарахованих за період з 01.09.2021 по 20.05.2022) та 7194 грн 19 коп. інфляційних втрат (з урахуванням визначеного індексу інфляції за період вересень 2021 року березень 2022 року).

Розглянувши надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх арифметично правильними, у зв`язку з чим позов в цій частині також є обгрунтованим.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 8371,21 грн пені та 9495,00 грн штрафу, нарахованих у відповідності до п.п.8.3, 8.5 Договору.

Так, відповідно до ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу.

Відповідно, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності (відповідну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 1 червня 2021 року у справі №910/12876/19).

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Як вже зазначалось вище, у п.8.3 Договору сторони встановили, що у випадку несплати у строк платежів за даним Договором, Покупець повинен сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня нарахованої на суму заборгованості за кожен прострочений день. В разі прострочення сплати за Товар по кожному з етапів оплати більше ніж на 7 календарних днів, Покупець зобов`язується виплатити Продавцю дану суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення платежу, пеню та штраф в розмірі 15% від вартості несплаченої/несвоєчасно сплаченої суми.

Також, пунктом 8.5 Договору передбачено, що у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України та п.6 ст.232 Господарського кодексу України Сторони домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання Сторонами своїх грошових зобов`язань, а нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань здійснюється без обмеження строку.

Враховуючи порушення відповідачем строків проведення розрахунку за отриманий товар, на підставі наведених вище положень Договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 8371,21 грн пені (нарахованої за період з 01.09.2021 по 20.05.2022 на суму боргу 63300 грн) та 9495,00 грн штрафу (в розмірі 15% від суми боргу за прострочення оплати більше ніж на 7 календарних днів).

Перевіривши правильність поданих позивачем розрахунків пені та штрафу, суд вважає позовні вимоги в частині їх стягнення також обгрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, за відсутності заперечень відповідача та доказів погашення заявлених до стягнення сум заборгованості та нарахованих штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат, позовні вимоги Приватного підприємства "Західний Буг" щодо стягнення з Фермерського господарства "ВІДРОДЖЕННЯ": 63300,00 грн основного боргу, 1358,00 грн 3% річних, 7194,19 грн інфляційних втрат, 8371,21 грн пені та 9495,00 грн штрафу, підлягають до задоволення як обгрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не оспорені відповідачем.

Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 202, 232, 233, 236-238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "ВІДРОДЖЕННЯ" (с.Дзвиняч, Заліщицький район, Тернопільська область, код 37399700) на користь Приватного підприємства "Західний Буг" (проспект Юності, 39, с. Павлів, Червоноградський район, Львівська область, код 32478033): 63300 грн 00 коп - основного боргу, 1358 грн 00 коп. - 3% річних, 8371 грн 21 коп. пені, 9495 грн 00 коп. штрафу, 7194 грн 19 коп. інфляційних втрат та 2481 грн 00 коп в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст.256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 22 серпня 2022 року.

Суддя С.Г. Стопник