ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 серпня 2022 року Справа № 903/421/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Жданюка Івана Васильовича

про стягнення 14422,92 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: Коломейчук О. М., адвокат, ордер серія АС № 1042635 від 08.08.2022.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Жданюка Івана Васильовича про стягнення 14422,92 грн, з них 11971,52 грн основного боргу, 970,95 грн пені, 1335,18 грн інфляційних втрат, 145,27 грн - 3 % річних.

При обґрунтуванні позовних вимог вказує, що заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 114168QZELAP016 від 01.01.2016 в частині своєчасної та повної оплати поставленого газу.

Ухвалою суду від 20.06.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 19.07.2022, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу - відповідь на відзив.

11.07.2022 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив в якому просить відмовити у задоволенні позову при цьому вказує, що 01.01.2016 між сторонами було укладено договір № 114168QZELAP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, за умовами якого ціна газу становила 7694,04 грн за 1000 кубічних метрів. В подальшому 01.10.2021 між сторонами було підписано додаткову угоду № ДУ-7/114168GZELAP016 до договору, якою сторони змінили ціну газу та визначили її в розмірі 37,67389120 грн за один кубічний метр починаючи з 01.10.2021. Звертає увагу суду, що після 01.10.2021 жодних додаткових угод, якими б встановлювалась інша ціна постачання природного газу за договором не укладалось, відповідно договірна ціна газу на 2022 рік становить 37,67389120 грн за один кубічний метр. Однак як вбачається з акту приймання передачі природного газу за січень 2022 ціна постачання становить 54,728241666 грн за кубометр без ПДВ, за лютий-березень 2022 - грн. Вказує, що спожитий відповідачем газ за період з січня по березень 2022 в кількості 464,69 м.куб. повністю ним оплачений по договірній ціні 37,67389120 грн.

В судовому засіданні 19.07.2022, з метою надання можливості учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, суд ухвалив на місці відкласти розгляд справи.

Ухвалою суду від 19.07.2022 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відбудеться 10.08.2022.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча вчасно та належно був повідомлений про час та місце судового засідання.

В судовому засіданні 10.08.2022 представник відповідача позов заперечив з підстав наведених у відзиві.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" (постачальник) і фізичною особою - підприємцем Жданюком Іваном Васильовичем (споживач) було укладено договір № 114168QZELAP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - договір) (а.с.9-16).

Згідно з п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку визначені договором.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом 3-х робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача або падати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання- передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий-акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Відповідно до п.3.2 договору ціна газу становить 6411,70 грн за 1 тис.куб.м газу. Ціна, зазначена в п.3.2 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 3.3. договору).

Пунктом 4.2.3 договору сторони визначили, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10-го числа місяця наступного за місяцем постачання газу.

Згідно з п. 6.2.1. договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 11.1 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) та діє у частині постачання природного газу з 01.01.2016 до 31.12.2016, а в частині розрахунків між сторонами - до повного їх здійснення.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.2 договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками сторін без будь яких зауважень.

В подальшому між сторонами було підписано додаткову угоду № ДУ-7/114168GZELAP01 від 01.10.2021, якою сторони визначили, що ціна одного кубічного метру природного газу, починаючи з 01.10.2021 становить 37,67389120 грн (а.с.40).

На виконання умов договору позивач за період з січня-березня 2022 передав відповідачу природний газ об`ємом 464,69 м3 (40,71 м3/54,7282416 грн - в січні, 62,97 м3/409699083 грн - в лютому, 0,01 м3/40,9699083 грн - в березні), що підтверджується актами приймання-передачі природного газу та не оспорюється відповідачем (а.с.17-19).

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 179, 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оскільки додатковою угодою від 01.10.2021 сторони визначили, що ціна одного кубічного метру природного газу починаючи з 01.10.2021 становить 37,67389120 грн, судом відхиляються доводи позивача, що вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника, а посилання позивача на положення п.2.9.5 стосується спожитого обсягу природного газу, а не його ціни. Іншої ціни природного газу шляхом підписання додаткових угод між сторонами узгоджено не було.

Відповідачем оплачено спожитий природний газ у січні-березні 2022 року об`ємом 464,69 м3 вартістю 37,67389120 грн за один кубічний метр, в сумі 17506,68 грн, що підтверджується квитанціями від 18.02.2022 на суму 15133,00 грн та від 30.05.2022 на суму 2373,69 грн (а.с.41,52).

Враховуючи сплату відповідачем спожитого природного газу за ціною визначеною сторонами в додатковій угоді від 01.10.2021, не доведення позивачем іншої узгодженої між сторонами договору ціни, нарахована позивачем 11971,52 грн основна заборгованість за договором є безпідставною.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 1335,18 грн та 3% річних в сумі 145,27 грн, суд зазначає таке.

Пунктом 4.2.3 договору сторони визначили, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10-го числа місяця наступного за місяцем постачання газу.

У зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого товару, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 145,27 грн за період з 11.02.2022 по 30.05.2022 та інфляційні втрати у розмірі 1335,18 грн за період з лютого 2022 року по травень 2022 року.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи визначену додатковою угодою ціну природного газу, проплати відповідача, судом частково не береться до уваги наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, який проведено без врахування ціни природного газу визначеної додатковою угодою від 01.10.2021, та здійснено власний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних в межах заявлених періодів.

Згідно даного розрахунку до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 246,48 грн інфляційних втрат (з 11.02.22 по 10.03.2022 прострочення позивача на суму 0,98 грн - становить 0,02 грн(прострочення на суму 15133 грн не береться до уваги судом, оскільки становило менше місяця); з 11.03.2022 по 11.04.2022 на суму 2373,30 грн - становить 106,80 грн; з 12.04.2022 по 29.05.2022 на суму 2373,68 грн - становить 139,66 грн) та 24,31 грн - 3 % річних (з 11.02.2022 по 17.02.2022 на суму 15133 грн - становить 8,71 грн, з 11.02.22 по 10.03.2022 прострочення на суму 0,98 грн - становить 0,00 грн; з 11.03.2022 по 11.04.2022 на суму 2373,30 грн - становить 6,24 грн; з 12.04.2022 по 29.05.2022 на суму 2373,68 грн - становить 9,36 грн).

Щодо вимоги про стягнення пені суд зазначає таке.

Згідно з п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з поданим до позовної заяви позивачем розрахунком (а.с.3), відповідно до п.6.2.1 договору нараховано відповідачу 970,95 грн пені.

Суд перевіривши методику та правильність розрахунків позивача щодо нарахування пені, погоджується з ними частково, враховуючи узгоджену вартість газу згідно договору (додаткової угоди).

З огляду на вищенаведене, суд прийшов висновку, що пеня підставна в загальній суму 162,11 грн (з 11.02.2022 по 17.02.2022 на суму 15133 грн - 58,05 грн, з 11.02.22 по 10.03.2022 прострочення на суму 0,98 грн - 0,02 грн; з 11.03.2022 по 11.04.2022 на суму 2373,30 грн - 41,61 грн; з 12.04.2022 по 29.05.2022 на суму 2373,68 грн - 62,43 грн).

Щодо заперечень відповідача для відмови у задоволенні позовних вимог, зокрема посиланням на ту обставину що Торгово-промисловою палатою України визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, суд зазначає таке.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. Це означає, що війна є форс-мажором, тобто обставиною непереборної сили, яка звільняє від відповідальності у випадку несвоєчасної сплати за комунальні послуги.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Суд зазначає, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що перешкоджає суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Досліджуючи баланс інтересів сторін, суд звертає увагу на ту обставину, що поставка природного газу позивачем відповідачу, його отримання та споживання покупцем відбувалася, як до введення воєнного стану в державі, так і в період дії воєнного стану. Суд констатує, що у випадку неможливості відповідачем через введення воєнного стану в державі здійснювати підприємницьку діяльність, останній не був позбавлений можливості, узгодивши відповідну дію з позивачем, відмовитися від прийняття природного газу, змінити умови договору щодо порядку та строків оплати, в частині відповідальності за невиконання умов угоди тощо. Натомість, відповідач прийняв товар, однак не оплачував його майже 4 місяці. Окрім цього судом зауважується, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем з огляду на запровадження в державі воєнного стану.

Згідно з п. 9.5 договору, сторони зобов`язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом 5 робочих днів з дня отримання відповідних підтверджуючих документів надати належним чином засвідчені копії таких документів іншій стороні. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за послуги, які були надані до їх виникнення (п. 9.6 договору).

Однак в матеріалах справи немає ані доказів письмового повідомлення відповідачем позивача про форс-мажорні обставини, а ні доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України для ФОП Жданюк І. В. за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання підприємцем зобов`язань за договором на постачання природного газу від 01.01.2016.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази сторін, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути 432,90 грн, з них 162,11 грн пені, 24,31 грн - 3 % річних, 246,48 грн інфляційних втрат, в решті позову відмовити через безпідставність.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, сплачений позивачем судовий збір в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 74,47 грн, в іншій частині залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 231-233, 236-238, 240, 254-257, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Жданюка Івана Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" (проспект Молоді,14А, м.Луцьк, 43024, ) 432,90 грн (чотириста тридцять дві гривні 90 коп.), з них 162,11 грн пені, 24,31 грн - 3 % річних, 246,48 грн інфляційних втрат, а також 74,47 грн (сімдесят чотири гривні 47 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення 15.08.2022.

Суддя А. С. Вороняк