СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Харків Справа № 922/4707/21

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С. , суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

за участю представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна, Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Будком",

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Будком" (вх. №624 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 16.02.2022 у справі № 922/4707/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна", м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Будком", м.Харків,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Будком" про стягнення заборгованості:

-за договором підряду № 21/08/17 від 17.08.2021 року, а саме попередньої оплати в розмірі 250000,00 грн, пеню у розмірі 9687,67 грн, 28% річних у розмірі 17720,55 грн;

-за договором підряду № 21/09/02 від 02.09.2021 року, а саме попередньої оплати в розмірі 26513,49 грн, пеню у розмірі 34,14 грн, 28% річних у розмірі 1627,13 грн;

-за договором підряду № 21/09/03 від 02.09.2021 року, а саме попередньої оплати в розмірі 26040,78 грн, пеню у розмірі 34,96 грн, 28% річних у розмірі 1598,12 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів в частині своєчасного виконання та завершення підрядних робіт .

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.02.2022 у справі № 922/4707/21 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Будком" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВААГРО УКРАЇНА" заборгованість:

-за договором підряду № 21/08/17 від 17.08.2021 року, а саме попередньої оплати в розмірі 250000,00 грн, пеню у розмірі 9687,67 грн, 28% річних у розмірі 17720,55 грн;

-за договором підряду № 21/09/02 від 02.09.2021 року, а саме попередньої оплати в розмірі 26513,49 грн, пеню у розмірі 34,14 грн, 28% річних у розмірі 1627,13 грн;

-за договором підряду № 21/09/03 від 02.09.2021 року, а саме попередньої оплати в розмірі 26040,78 грн, пеню у розмірі 34,96 грн, 28% річних у розмірі 1598,12 грн та 4998,85 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав про недоведення підрядником виконання робіт за договорами підряду у строки, визначені та погоджені сторонами у договорах підряду. Оцінивши подані відповідачем докази на підтвердження обставини своєчасного виконання ним робіт за договорами підряду Господарський суд Харківської області дійшов висновку про їх неналежність .

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Будком" з відповідним рішенням суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтуванні апеляційної скарги апелянт вказує, що роботи по вказаним договорами були виконані вчасно, акти виконаних робіт за вересень 2021 року були передані у вересня 2021 року представнику замовника на руки, проте не були підписані та повторно направлені поштою. Вказане також підтверджує показанням свідків. Одночасно апелянт наголошує на завершенні виконання ним підрядних робіт, як підстави для відмови в задоволенні позову.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Будком" на рішення Господарського суду Харківської області від 16.02.2022 у справі № 922/4707/21, запропоновано позивачу подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Будком" (вх. №624 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 16.02.2022 у справі № 922/4707/21 на 10.08.2022 о 10:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

У судове засідання, яке відбулось 10.08.2022, з`явились належні представники сторін.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.

17 серпня 2021 року між ТОВ "НОВААГРО УКРАЇНА" (замовник, позивач) та ТОВ ВКФ "БУДКОМ" (підрядник, відповідач) було укладено договір підряду № 21/08/17, у відповідності до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання виконати за завданням позивача роботи, а саме: модернізація ділянки гранулювання лушпиння (роботи), за адресою: Харківська обл., смт Васищеве, вул. Овочева, 13, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити виконану роботу на умовах даного договору.

Згідно із пунктом 5.1 Договору склад та кількість робіт визначається згідно договірної ціни, що становить 400 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20 % - 66 666,67 грн згідно Додатку № 1 (договірна ціна), що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 6.1 Договору до початку робіт позивач зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 50 % від загальної вартості Договірної ціни, що встановлена в пункті 5.1 Договору.

За змістом пункту 7.1 Договору відповідач зобов`язався виконати роботи, визначені у пункті 1.1 Договору у строк 21 (двадцять один) календарний день з дати перерахування попередньої оплати відповідно до Договору.

Як свідчать матеріали справи, позивачем було сплачено на користь відповідача грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученням № 2577 від 20.08.2021 на суму 200 000,00 грн; № 2770 від 17.09.2021 на суму 50 000,00 грн (а.с. 18-19).

Таким чином, строк виконання зобов`язання за Договором становить до 10.09.2021.

В свою чергу, як стверджує позивач, відповідачем не були виконані роботи у строки, визначені п. 1.1 договору підряду.

Пунктом 10.4 договору підряду № 21/08/17 від 17.092021 закріплено, що у разі прострочення підрядником строку виконання робіт за договором, замовник має право, відповідно до статті 849 Цивільного кодексу України відмовитися від Договору шляхом повідомлення про це підрядника, та/або вимагати повернення попередньої оплати. Підрядник зобов`язаний повернути грошові кошти (попередню оплату) в строк 5 (п`ять) банківських днів з моменту отримання такої вимоги від Замовника.

Матеріали справи свідчать про те, що 01.11.2021 позивачем було направлено поштовим зв`язком на адресу відповідача вимогу кредитора (а.с. 20), у якій зазначив про відмову від договору підряду № 21/08/17 від 17.08.2021 та вимагав повернення сплаченої попередньої оплати у загальному розмірі 250 000,00 грн, у зв`язку із порушенням строку виконання робіт.

За твердженням позивача, підрядником не було повернуто попередню оплату, сплачену позивачем у розмірі 250000,00 грн.

Крім того, 02.09.2021 між ТОВ "НОВААГРО УКРАЇНА" (замовник, позивач) та ТОВ ВКФ "БУДКОМ" (підрядник, відповідач) було укладено договір підряду № 21/09/02, у відповідності до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання виконати за завданням позивача роботи, а саме: монтаж естакади завантаження масловоза, за адресою: Харківська обл.., смт Васищеве, вул. Овочева, 13, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити виконану роботу на умовах даного договору.

Згідно із пунктом 5.1 Договору склад та кількість робіт визначається згідно договірної ціни, що становить 53 026,97 грн, в т.ч. ПДВ 20 % - 8837, 83 грн згідно Додатку № 1 (договірна ціна), що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 6.1 Договору до початку робіт Позивач зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок Відповідача попередню оплату у розмірі 50 % від загальної вартості Договірної ціни, що встановлена в пункті 5.1 Договору.

Відповідно до пункту 7.1 Договору Відповідач зобов`язався виконати роботи, визначені у пункті 1.1 Договору у строк 6 (шість) робочих днів з дати перерахування попередньої оплати відповідно до Договору.

Як свідчать матеріали справи, 07.09.2021 позивачем було сплачено на користь відповідача грошові кошти, у розмірі 26 513,49 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2692 від 07.09.2021 (а.с. 33).

Відтак, строк виконання зобов`язання за Договором становить до 15.09.2021.

В свою чергу, як стверджує позивач, відповідачем не були виконані роботи у строки, визначені п. 1.1 договору підряду.

Пунктом 10.4 договору підряду № 21/09/02 від 02.09.2021 визначено, у разі прострочення підрядником строку виконання робіт за договором, замовник має право, відповідно до статті 849 Цивільного кодексу України відмовитися від договору шляхом повідомлення про це підрядника, та вимагати повернення попередньої оплати. Підрядник зобов`язаний повернути грошові кошти (попередню оплату) в строк 5 (п`ять) банківських днів з моменту направлення повідомлення Замовника про відмову від Договору.

Матеріали справи свідчать, що 02.11.2021 позивачем було направлено поштовим зв`язком на адресу відповідача вимогу кредитора (а.с. 34), у якій зазначив про відмову від договору підряду № 21/09/02 від 02.09.2021 та вимагав повернення сплаченої попередньої оплати у розмірі 26 513,49 грн, у зв`язку з порушенням строку виконання робіт.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем не було повернуто попередню оплату у розмірі 26 513,49 грн.

Також, 03.09.2021 між ТОВ "НОВААГРО УКРАЇНА" (замовник, позивач), та ТОВ ВКФ "БУДКОМ" (підрядник, відповідач) було укладено договір підряду № 21/09/03, у відповідності до умов якого, відповідач взяв на себе зобов`язання виконати за завданням Позивача роботи, а саме: монтаж лінії завантаження лушпиння в автотранспорт, за адресою: Харківська обл., смт Васищеве, вул. Овочева, 13, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити виконану роботу на умовах даного договору.

Згідно із пунктом 5.1 Договору склад та кількість робіт визначається згідно договірної ціни, що становить 52 081,55 грн, в т.ч. ПДВ 20 % - 8680,26 грн згідно Додатку № 1 (договірна ціна), що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 6.1 Договору до початку робіт Позивач зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок Відповідача попередню оплату у розмірі 50 % від загальної вартості договірної ціни, що встановлена в пункті 5.1 Договору.

За змістом пункту 7.1 Договору Відповідач зобов`язався виконати роботи, визначені у пункті 1.1 Договору у строк 6 (шість) календарних днів з дати перерахування попередньої оплати.

Як свідчать матеріали справи, 07.09.2021 позивачем було сплачено на користь відповідача грошові кошти, у розмірі 26040,78 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2693 від 07.09.2021 (а.с. 46).

Таким чином, строк виконання зобов`язання за Договором становить до 13.09.2021.

В свою чергу, як стверджує позивач, відповідачем не були виконані роботи у строки, визначені п. 1.1 договору підряду.

Пунктом 10.4 договору підряду № 21/09/03 від 03.09.2021 передбачено у разі порушення строку виконання робіт за договором, замовник має право, відповідно до статті 849 Цивільного кодексу України відмовитися від договору шляхом повідомлення про це підрядника, та вимагати повернення попередньої оплати. Підрядник зобов`язаний повернути грошові кошти (попередню оплату) в строк 5 (п`ять) банківських днів з моменту направлення повідомлення Замовника про відмову від Договору.

02.11.2021 позивачем було направлено поштовим зв`язком на адресу відповідача вимогу кредитора (а.с. 47), у якій зазначив про відмову від договору підряду № 21/09/03 від 03.03.2021 та вимагав повернення сплаченої попередньої оплати у розмірі 26 040,78 грн, у зв`язку з порушенням строку виконання робіт.

Враховуючи те, що відповідачем не було виконано підрядні роботи у строки, визначені договорами підряду, позивач скористався своїм правом на односторонню відмову від договору, передбачену п. 10.4 договорів та звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд повернути грошові кошти, сплачені в якості попередньої оплати, а також річні та пеню.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів Східного апеляційного господароського суду зазначає про таке.

Ураховуючи правову природу укладеного сторонами даної справи договору, дослідивши права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором підряду.

Згідно з ч. 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підряд передбачає виконання певної роботи підрядником на свій ризик з переданням її результату замовнику (створеної, відремонтованої речі), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу, що оформляється актом прийняття передачі виконаних робіт, на підставі яких здійснюється виплата винагороди.

Тобто, за договорами підряду оплачується не процес праці, а його конкретний (кінцевий) результат, що визначається після закінчення роботи й оформляється актом прийняття-передачі виконаних робіт, на підставі яких і здійснюється виплата винагороди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У відповідності з ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Приписами статті 849 ЦК України передбачено можливість односторонньої відмови замовника від договору у разі, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Крім того, умовами договорів підряду, укладених між сторонами (пункти 10.4 договорів) передбачено право замовника на відмову від договору, у разі порушення підрядником строків виконання робіт із повідомленням підрядника про відповідну відмову.

Так, як вже було зазначено вище, умовами договорів підряду було встановлено строки виконання робіт підрядником.

За договором підряду № 21/08/17 строк виконання робіт встановлено протягом 21 календарного дня з дня перерахування попередньої оплати.

Ураховуючи здійснення позивачем попередньої оплати 20.08.2021 в розмірі 200000,00 грн. та 17.09.2021 року в розмірі 50000,00 грн, строк виконання робіт відповідачем складає до 10.09.2021.

За договором підряду № 21/09/02 строк виконання робіт встановлено протягом 6 робочих днів з дня перерахування попередньої оплати.

З огляду на здійснення позивачем попередньої оплати 07.09.2021, строк виконання робіт відповідачем складає до 15.09.2021.

За договором підряду № 21/09/03 строк виконання робіт встановлено протягом 6 календарних днів з дня перерахування попередньої оплати.

Ураховуючи здійснення позивачем попередньої оплати 07.09.2021, строк виконання робіт відповідачем складає до 13.09.2021.

Пунктами 8.1, 8.2 договорів підряду визначено, що підрядник після виконання роботи передає замовнику акт виконаних робіт. Замовник впродовж п`яти днів або підписує акт виконаних робіт або дає мотивовану відмову від його підписання.

У ході розгляду справи у суді першої інстанції та при зверненні з апеляційною скарго відповідач вказує на те, що акти виконаних робіт були вручені представнику замовника особисто, а в подальшому направлені поштою.

Стосовно визначених аргументів варто зазначити таке.

На підтвердження виконання відповідачем підрядних робіт, останній надав заяви свідків, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які у поданих заявах зазначили про виконання ними робіт 1 жовтня 2021 року та прийняті представником замовника.

Поряд з цим відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В даному випадку, прийняття підрядних робіт замовником здійснюється на підставі актів виконаних робіт, які підрядник мав направити замовнику після виконання робіт, у строки, встановлені договорами (п. 8.1 договорів).

Тобто допустимим доказом своєчасного виконання відповідачем підрядних робіт є саме акт виконаних робіт.

В той час, як заява свідка без належно оформленого та направленого на адресу замовника акта не може бути достатнім доказом виконання робіт.

Крім того, як вже було зазначено вище, за договором підряду № 21/08/17 строк виконання робіт складав до 10.09.2021 року, за договором підряду № 21/09/02 строк виконання робіт складав до 15.09.2021 року, за договором підряду № 21/09/03 строк виконання робіт складав до 13.09.2021 року.

В той час, як у поданих заявах свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначено про виконання робіт 101.10.2021, тобто у строк, що не відповідає строкам виконання робіт за договорами.

Крім того вищезазначені заяви свідків не містять посилань на те, за якими саме договорами були виконані роботи.

З приводу заяви свідка ОСОБА_3 , варто зазначити таке.

У вищезазначеній заяві свідка зазначено про те, що останнім виконувались додаткові роботи, які не були попередньо обумовлені договорами підряду, крім того роботи за договором підряду від 02.02.2021 року були виконані 11.09.2021 року, а роботи по договору від 03.09.2021 року повністю виконані 13.09.2021 року. Таким чином ОСОБА_3 вказує, що роботи по вказаним договорами були виконані вчасно та останньому відомо, що акти виконаних робіт за вересень 2021 року були передані у вересня 2021 року представнику замовника на руки, проте не були підписані та повторно направлені поштою.

Стосовно викладених у заяві свідка ОСОБА_3 обставин, суд зазначає, що як вже було зазначено вище, допустимим доказом своєчасного виконання відповідачем підрядних робіт є саме акт виконаних робіт та посилання ОСОБА_3 на виконання робіт лише у поданій заяві без належно оформлених актів не може бути доказом своєчасного виконання робіт.

Також, щодо передання актів на руки представнику замовника, то відповідні обставини також не підтверджені достатніми доказами.

За приписами ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У даному випадку, матеріали справи не містять доказів передання на руки уповноваженому представнику замовника актів виконаних робіт у строки, визначені умовами договору.

Крім того, у заяві свідка ОСОБА_3 не вказує, що ним особисто було передано акти виконаних робіт, а лише зазначає про те, що йому відомо про передачу відповідних актів у вересні 2021 року.

Тобто, заява не містить даних про осіб, які передавали акти замовнику, чи уповноважені відповідні особи на передачу та отримання та підписання актів та також точних дат передачі актів.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов законного висновку, що вищезазначені заяви свідків не можуть бути належними та достатніми доказами виконання підрядних робіт відповідачем у строки, визначені договорами підряду та своєчасної передачі актів виконаних робіт замовнику, оскільки належним підтвердженням виконання робіт є акт виконаних робіт.

З приводу аргументів апелянта щодо направлення позивачу актів виконаних робіт, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається із наданих відповідачем актів виконаних робіт із доказами їх направлення, акти по договорам підряду № 21/08/17, № 21/09/02, №21/09/03 були направлені позивачу 04.11.2021 року, тобто з простроченням строків, визначених умовами договорів.

В той час, як позивачем заявляється вимога про повернення попередньої оплати саме з підстав невиконання відповідачем робіт у строки, встановлені договорами.

Щодо посилань відповідача на виконання останнім додаткових робіт, які не булли попередньо обумовлені договорами підряду, суд зазначає наступне.

Пунктом 7.1 договорів підряду визначено, що строк виконання робіт може змінитись у випадку зміни об`ємів робіт (у такому разі погодження строків виконання можливе шляхом підписання Додаткової угоди до цього договору).

Отже, з аналізу наведеного пункту договору вбачається, що в разі зміни об`ємів робіт, строк зміни строків виконання робіт можливий лише на підставі підписання додаткової угоди до договору.

В той час, як матеріали справи не містять доказів укладення додаткових угод до договорів підряду зі зміною об`ємів робіт та відповідного погодження між сторонами нових строків виконання робіт.

Надане відповідачем листування не може бути належним доказом погодження нових строків виконання робіт, оскільки умовами договорів підряду не передбаченого такого погодження шляхом листування.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів існування спору з приводу неприйняття замовником підсаних підрядником Актів виконаних робіт, складених у строки встановлені договорами.

Стосовно посилань відповідача на ч. 2 п. 7.1 договорів, суд зазначає наступне.

Ч. 2 п. 7.1 договорів підряду визначено, що строк виконання робіт може змінюватись у випадку не надання або затримки надання замовником фронту робіт (у такому разі строк виконання робіт подовжується на відповідну кількість днів затримки надання замовником фронту робіт).

В свою чергу відповідач вказує на те, що затримка здачі робіт виникла з вини позивача, яким було затримано надання фронту робіт.

Проте вищезазначені обставини не підтверджені доказами щодо затримки надання позивачем фронту робіт.

Щодо посилань відповідача на неотримання останнім вимог позивача про відмову від договорів підряду та повернення попередньої оплати, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявні докази направлення вимог кредитора по договорам № 21/08/17, № 21/09/02, №21/09/03, на підтвердження чого позивачем надано описи вкладення та фіскальні чеки Укрпошта.

Неотримання відповідачем поштового відправлення, направленого на юридичну адресу, є свідомим діянням (бездіяльністю) самого відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

Крім того відповідач вказує, що вимоги кредитора, направлені відповідачу, на які посилається позивач, як на підставу односторонньої відмови від договорів та відповідно їх розірвання не можуть вважатись повідомленнями в розумінні п. 10.4 договорів.

Суд зауважує, що зі змісту даних вимог кредитора вбачається, що позивач відмовився від договорів підряду та вимагав повернення попередньої оплати з посиланням на п. 10.4 договорів.

При цьому сама лише назва "Вимога кредитора", а не "Повідомлення" не змінює суті даних листів та суд приймає зазначені вимоги, як докази відмови позивача від договорів.

Стосовно аргументів відповідача на те, що положеннями ч. 2 ст. 849 ЦК України передбачено право замовника відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, в той час, як позивач просить суд повернути попередню оплату за договором, суд зазначає наступне.

Право замовника на повернення попередньої оплати було передбачено сторонами у договорах підряду та саме з посиланням на відповідний пункт договору (п. 10.4) позивач звернувся з відповідними вимогами.

Крім того подібна позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 16.03.2021 року по справі № 910/10233/20.

Стосовно аргументів апелянта про виконання ним підрядних робіт, як підстави для відмови в задоволенні позову колегія суддів зазначає про таке.

Згідно до положень частини 5 статті 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Таким чином, за умови доведення підрядником обставини виконання ним робіт за договорами підряду, останній наділений правом правом вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору в порядку частини 5 статті 653 Цивільного кодексу України.

Також підрядник може порушити питання про стягнення на підставі частини четвертої статті 849 ЦК України плати за частину виконаної ним роботи та відшкодування йому збитків, завданих розірванням Договору підряду.

Отже відповідне питання може бути предметом окремого судового розгляду, а учасники спірних правовідносин не позбавлені права самостійно звернутися з відповідним позовом до суду.

Суд, також вважає за необхідне наголосити, що відповідно до ч.1 ст.96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України і ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, в даному випадку приймаючи на себе зобов`язання з виконання підрядних робіт, у строки, обумовлені договорами підряду, відповідач мав усвідомлювати і наслідки невиконання відповідних зобов`язань.

В даному випадку, як вже було зазначено вище, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем актів виконаних робіт, у строки, визначені договорами підряду, у зв`язку з чим у позивача виникло право в односторонньому порядку відмовився від договорів, як то було передбачено п. 10.4 договорів підряду.

Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до ч.1,3 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо в договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Оскільки відповідач не виконав дані роботи і Договір підряду розірваний замовником в односторонньому порядку, то кошти, сплачені позивачем в якості попередньої оплати за договорами підряду, є безпідставно перерахованими.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 зазначила, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України".

Крім того, аналогічна позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 16.03.2021 року по справі № 910/10233/20.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб. Верховенство права, як основоположний принцип господарського судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 по справі № 826/7380/15.

Суд дійшов висновку що вибраний позивачем спосіб захисту його порушених прав є ефективним та призводить до захисту його порушених прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду щодо недоведення підрядником виконання робіт за договорами підряду у строки, визначені та погоджені сторонами у договорах підряду, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про повернення сплаченого авансу, заявлених після розірвання договору підряду в порядку ст.1212 ЦК України у зв`язку з тим, що правова підстава, на якій ці кошти передані підряднику відпала.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає про законність вимог в частині стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 250000,00 грн за договором підряду № 21/08/17 від 17.08.2021, попередньої оплати в розмірі 26513,49 грн за договором підряду № 21/09/02 від 02.09.2021, попередньої оплати в розмірі 26040,78 грн за договором підряду № 21/09/03 від 02.09.2021.

Щодо стягнення 28% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, у разі порушення підрядником строку виконання робіт за договором сторони керуючись статтею 536 ЦК України встановили 28 % річних від суми попередньої оплати, що нараховуються від дня одержання підрядником попередньої оплати до дня повернення замовнику суми попередньої оплати або виконання робіт (пункт 10.4 договору підряду № 21/08/17 від 17.08.2021; пункт 10.6 договору підряду №21/09/02 від 02.09.2021, № 21/09/03 від 03.09.2021).

Як вбачається із розрахунку позивача, останнім було нараховано наступний розмір відсотків:

-станом на 25.11.2021 розмір 28 відсотків річних за договором підряду № 21/08/17 від 17.08.2021 становить 17 720,55 грн;

-станом на 25.11.2021 розмір 28 відсотків річних за договором підряду № 21/09/02 від 02.09.2021 становить 1627,13 грн.;

-станом на 25.11.2021 розмір 28 відсотків річних за договором підряду № 21/09/03 від 03.09.2021 становить 1598,12 грн.

Ураховуючи вищенаведене та також приймаючи до уваги порушення відповідачем умов договорів підрядів щодо строків виконання робіт, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем 28% річних, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу приписів статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій за підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 10.2 договору підряду № 21/08/17 від 17.08.2021 передбачено, що у випадку порушення строків виконання робіт згідно з умовами договору, Підрядник сплачує Замовнику на вимогу останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який вона нараховувалась від загальної вартості робіт за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання Підрядником свого зобов`язання за поговором.

Згідно із пунктом 10.2 договору підряду № 21/09/02 від 02.09.2021 у випадку порушення строків виконання робіт згідно з умовами договору, Підрядник сплачує Замовнику на вимогу останнього пеню у розмірі 0,5 % від загальної вартості робіт за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання Підрядником свого зобов`язання за договором.

Відповідно до пункту 10.2 договору підряду № 21/09/03 від 03.09.2021 у випадку порушення строків виконання робіт згідно з умовами договору, Підрядник сплачує Замовнику на вимогу останнього пеню у розмірі 0,5 % від загальної вартості робіт за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання Підрядником свого зобов`язання за договором.

Як вбачається із розрахунку позивача, останнім було нараховано наступну суму пені:

-станом на 01.11.2021 розмір пені за договором підряду № 21/08/17 від 17.08.2021 становить 9687,67 грн;

-станом на 01.11.2021 розмір пені за договором підряду № 21/09/02 від 02.09.2021 становить 34,14 грн;

-станом на 01.11.2021 розмір пені за договором підряду № 21/09/03 від 03.09.2021 становить 34,96 грн.

Відтак, а також приймаючи до уваги порушення відповідачем строків виконання підрядних робіт, визначених умовами договорів, суд дійшов висновку про проворність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Полтавської області від 18.01.2022 у справі № 917/1090/21 має бути залишене без змін.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1 ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Будком" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 16.02.2022 у справі № 922/4707/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 15.08.2022.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян

Суддя О.І. Склярук