ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/257/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: О.Ю. Аленіна, І.Г. Філінюка,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Тім»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 (суддя Мостепаненко Ю.І., м.Одеса, повний текст складено 07.02.2022) про передачу на розгляд іншого суду матеріалів позовної заяви (вх.№271/22 від 01.02.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Тім»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна архітектура міст»

про стягнення 1465503,81 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Клевер Тім» (надалі - ТОВ «Клевер Тім») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна архітектура міст» (надалі ТОВ «Сучасна архітектура міст»), в якій просило стягнути 1465503,81 грн. заборгованості, в тому числі: 1185753,58грн. суму основної заборгованості, 31548, 02 грн. інфляційних витрат, 70339,18 грн. пені, 177863,03 грн. - 15% річних, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору транспортного експедування №1401/21/02 від 14.01.2021 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги щодо транспортної експедиції вантажу.

В обґрунтування підсудності даного спору Господарському суду Одеської області позивач послався на положення частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України та на те, що згідно із пунктом 7.1 договору №1401/21/02 від 14.01.2021 місцем виконання договору є Одеса, Україна.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 позовну заяву і додані до неї документи (вх.№271/22 від 01.02.2022р.) передано на розгляд до Господарського суду м.Києва.

Приймаючи вказану ухвалу місцевий господарський суд виходив з того, що позовні вимоги заявлено не про фактичне виконання зобов`язань за договором транспортного експедування №1401/21/02 від 14.01.2021, а про стягнення суми боргу з підстав несплати за надані позивачем послуги щодо транспортної експедиції вантажу, а тому вищенаведений позов не належить до категорії позовів у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку, що підсудність даної справи повинна визначатися за загальними правилами, визначеними у частинах першій та другій статті 27 Господарського процесуального кодексу України, відтак, з огляду на те, що місцезнаходженням відповідача відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є адреса: 04053, м.Київ, провулок Бехтеревський, буд.4, матеріали позовної заяви з додатками мають бути передані на підставі пункту 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Не погодившись із зазначеною вище ухвалою суду, 21.02.2022 ТОВ «Клевер Тім» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 про передачу позовної заяви і доданих до неї документів за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду м.Києва за місцезнаходженням відповідача ТОВ «Сучасна архітектура міст» - скасувати; позовну заяву разом з доданими до неї документами направити для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- аналіз частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних відносин, виконувати такий договір можливо лише у певному місці;

- при цьому місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами в договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці, і частина п`ята статті 29 Господарського процесуального кодексу України жодним чином не конкретизує, що таке виконання договору стосується дії, за якою подається позов (наприклад, з приводу виконання умов договору чи його оплати, або ж сплати заборгованості чи відшкодування збитків за таким договором), або що таке виконання договору має бути повним, тобто обома сторонами договору в певному місці;

- відтак, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, до позову, що подається за умови існування в договорі відповідної умови, застосовується частина п`ята статті 29 Господарського процесуального кодексу України, і в даному випадку у позивача в силу частини першої статті 29 Господарського процесуального кодексу України виникає право вибору, до якого суду він може подати позовну заяву: за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору, тобто, стаття 29 Господарського процесуального кодексу України передбачає альтернативну підсудність за вибором позивача;

- враховуючи викладене, а також те, що предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості за неналежне виконання відповідачем умов договору, місцем виконання якого є м.Одеса, у даному випадку є можливим застосування положень статті 29 Господарського процесуального кодексу України, та, відповідно, подання позову не лише за місцезнаходженням відповідача, а також за місцем виконання договору;

- окрім того, і зобов`язання відповідача з виконання ним своїх обов`язків щодо грошових зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг та відшкодування узгоджених витрат, згідно із пунктом 4 частини першої статті 532 Цивільного кодексу України, пунктом 3.9. договору транспортного експедування №1401/21/02 від 14.01.2021 та наданих рахунків, виконуються за місцем знаходження та місцем діяльності позивача (м.Одеса).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Лавриненко, суддів: О.Ю. Аленіна, І.Г. Філінюка.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Л.В. Лавриненко у відпустці, за розпорядженням керівника апарату суду №519 від 25.05.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/257/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2022 для розгляду справи №916/257/22 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: О.Ю. Аленіна, І.Г. Філінюка.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2022, серед іншого, справу №916/257/22 прийнято до провадження у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Л.В. Поліщук, судді: О.Ю. Аленін, І.Г. Філінюк. Апеляційну скаргу ТОВ «Клевер Тім» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 залишено без руху з підстав ненадання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги та подання апеляційної скарги після закінчення строків на її подання без клопотання про поновлення строків. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено скаржнику, що якщо не будуть усунуті такі недоліки апеляційної скарги, як відсутність доказів сплати судового збору у передбачених чинним законодавством порядку та розмірі, у встановлений в цій ухвалі строк, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається скаржнику. Якщо скаржником не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку у встановлений в цій ухвалі строк, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/257/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

08.06.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/257/22.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 поновлено ТОВ «Клевер Тім» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 у справі №916/257/22; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Згідно із частинами першою та другою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі; розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що ТОВ «Клевер Тім» оскаржується ухвала, якою передано справу на розгляд іншого суду (пункт 8 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України), перегляд оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 за апеляційною скаргою ТОВ «Клевер Тім» ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Серед іншого, вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції встановлено учасникам справи строк до 05.07.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право в цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

ТОВ «Сучасна архітектура міст» своїм правом згідно із частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалося, відзив на апеляційну скаргу не надало, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

З урахуванням перебування головуючого судді Л.В. Поліщук у щорічній відпустці, розгляд апеляційної скарги здійснювався колегією суддів у розумний строк.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 Господарського процесуального кодексу України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 Господарського процесуального кодексу України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 Господарського процесуального кодексу України).

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зазначений припис поширює свою дію абсолютно на всі випадки, коли процесуальне законодавство не обумовлює будь-якого відмінного варіанту стосовно конкретного виду справ, а тому іменується загальним, адже діє як загальне правило, на відміну від інших видів підсудності, що застосовуються як спеціальне правило підсудності.

Вищевказане обумовлене тим, що на противагу іншим правовим положенням про підсудність, норма статті 27 Господарського процесуального кодексу України не обмежується директивою про певну категорію справ, які необхідно розглядати за цим правилом підсудності, у той час як всі інші правові норми кореспондуються із характеристиками справи за предметною або суб`єктною ознакою, а тому підлягають застосуванню виключно у випадку кореляції конкретної справи з цими ознаками.

Водночас, за умовами частини першої статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У всіх передбачених приписами статті 29 Господарського процесуального кодексу України випадках альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох).

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина п`ята статті 29 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

Вказані вимоги є вичерпними, жодних інших вимог для визначення підсудності за вибором позивача, у тому числі щодо заявлення позовних вимог, безпосередньо пов`язаних з місцем виконання цього договору, господарське процесуальне законодавство не встановлює.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені статтею 532 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

В силу частини першої статті 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Поняття «місце виконання зобов`язання» за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання «місце виконання зобов`язання», але й іншими словосполученнями.

З матеріалів справи вбачається, що 14.01.2021 між ТОВ «Клевер Тім» (експедитором) та ТОВ «Сучасна архітектура міст» (клієнтом) укладено договір транспортного експедування №1401/21/02, відповідно до пункту 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, експедитор бере на себе зобов`язання за винагороду, за дорученням і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів клієнта морським і наземним транспортом, а також надати інші послуги, необхідні для доставки вантажів клієнта та узгоджені в заявках до цього договору.

Пунктом 7.1. договору №1401/21/02 від 14.01.2021 визначено, що місцем виконання договору є Одеса, Україна.

Отже, сторонами договору №1401/21/02 від 14.01.2021 узгоджено, що місцем його виконання є м.Одеса, Україна, а тому, беручи до уваги те, що спір у цій справі виник щодо зазначеного договору, з урахуванням приписів частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України, яка пов`язує можливість застосування альтернативної територіальної юрисдикції (підсудності) з необхідністю визначення місця виконання такого договору, колегія суддів дійшла висновку, що дана позовна заява могла бути подана до Господарського суду Одеської області (за місцем виконання договору), а не лише за місцезнаходженням відповідача.

Таким чином, позивач, користуючись правом, передбаченим частинами першою та п`ятою статті 29 Господарського процесуального кодексу України, правомірно звернувся з даною позовною заявою до Господарського суду Одеської області.

Наведеного Господарський суд Одеської області не врахував, у зв`язку з чим, передавши позовну заяву та додані до неї документи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду м.Києва, безпідставно позбавив позивача наданого йому процесуальним законом права вибору між господарськими судами, яким підсудна дана справа.

Висновки місцевого господарського суду про відсутність підстав для застосування положень частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України з огляду на те, що предметом спору є вимога про стягнення грошових коштів, а не про фактичне виконання зобов`язань, є помилковими, оскільки право позивача на вибір підсудності випливає саме з особливостей договору, в якому визначено місце виконання, а не з предмету спору.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим її слід задовольнити з мотивів, викладених у цій постанові.

Разом з тим, посилання скаржника на пункт 4 частини першої статті 532 Цивільного кодексу України колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вказаною нормою визначається місце виконання грошового зобов`язання у разі, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, тоді як у даному випадку сторонами договору №1401/21/02 від 14.01.2021 місце його виконання узгоджено.

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, з огляду на те, що позов у даній справі позивачем подано до Господарського суду Одеської області з дотриманням правил підсудності і, як наслідок, у місцевого господарського суду були відсутні підстави для передання його на розгляд до іншого суду, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції спір по суті не розглядався, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 280, 281, 282, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Тім» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 про передачу на розгляд іншого суду матеріалів позовної заяви (вх.№271/22 від 01.02.2022) скасувати.

Матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Тім» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна архітектура міст» про стягнення 1465503,81 грн. (вх.№271/22 від 01.02.2022) направити для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя І.Г. Філінюк