ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022м. ДніпроСправа № 904/721/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Риженко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", с. Крупець, Хмельницька область

до Фермерського господарства "Добробут-Агро", с. Новомилорадівка, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості 825 755,93 грн.

Представники:

Від позивача: Стельмах Ю.М., довіреність № б/н від 18.07.2022, адвокат

Від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "Добробут-Агро", в якому просить:

стягнути основний борг в сумі 611 587,27 грн, 48 % річних в сумі 82 840,75 грн, пеню в сумі 31 149,06 грн, інфляційні збитки в сумі 8 591,58 грн та 91 587,27 гривень штрафу;

відповідно до ч.10 ст. 238 ГПК України при прийнятті рішення зазначити в рішенні суду про нарахування 48% річних на суму боргу, яка буде існувати в період з 12.02.2022 до моменту виконання судового рішення з урахуванням приписів законодавства України. Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду здійснювати нарахування 48% річних за порушення строків оплати за договором поставки № від 16.04.2021 року за поставлений товар, з визначенням граничного строку нарахування відсотків до моменту виконання судового рішення в частині стягнення простроченої заборгованості, яка буде існувати в цей період з урахуванням приписів законодавства України, починаючи з 12.02.2022 року за формулою: сума боргу помножити на 48% річних поділити на 100 поділити на 365 помножити на кількість днів прострочення дорівнює сума відсотків.

Ухвалою суду від 09.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 21.03.2022 о 10:45 год.

Ухвалою суду від 15.03.2022 визнано поважними причини, що унеможливили проведення судового засідання у справі, яке було призначено на 21.03.2022. Про дату час та місце судового розгляду справи вирішено повідомити сторін додатково.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому Верховною Радою України затверджено Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в країні з 26.03.2022 ще на 30 днів (до 24 квітня включно).

Розпорядженням голови Господарського суду Дніпропетровської області № 34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" відповідно до ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9, з метою недопущення випадків загрози житло, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, встановлено в Господарському суді Дніпропетровської області особливий режим роботи суду.

Верховною Радою України затверджено Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в країні з 25.04.2022 строком на 30 діб.

Ухвалою суду від 18.04.2022 призначено підготовче засідання на 17.05.2022.

17.05.2022 сторони в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою суду від 17.05.2022 відкладено підготовче засідання на 06.06.2022.

06.06.2022 сторони в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою суду від 06.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.06.2022.

10.06.2022 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

27.06.2022 сторони в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою суду від 27.06.2022 відкладено розгляд справи по суті на 12.07.2022.

06.07.2022 позивач направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

12.07.2022 позивач в судове засідання не з`явився.

Відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи по суті для надання пояснень по справі.

Ухвалою суду від 12.07.2022 відкладено розгляд справи по суті в межах розумного строку на 02.08.2022.

22.07.2022 від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 25.07.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми EasyCon, призначеного для розгляду справи по суті на 02.08.2022.

02.08.2022 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив та клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи.

Клопотання мотивоване тим, що на підставі видаткових накладних, які наявні в матеріалах справи було відвантажено товари. Місцем складання вказано с. Крупець, що є населеним пунктом реєстрації Позивача.

Відповідач в свою чергу зазначає, що видаткових накладних не підписував. З огляду видаткових накладних, на думку відповідача, вбачається, що підписи у графах директор СТОВ «Агрофірма Маяк» Комкова О.В. відрізняється від підпису в договорі.

Відповідач зазначив, що підписував договір поставки № від 01.01.2021, проте жодного відвантаження так і не відбулось, оскільки у нього відпала господарська необхідність у замовленні товару саме у ТОВ «Суффле Агро Україна».

Крім того, до матеріалів позовної заяви ТОВ «Суффле Агро Україна» не додано жодного підтвердження отримання специфікацій Відповідачем та жодного рахунку на оплату. В свою чергу СТОВ «Агрофірма Маяк» зазначає, що не робило жодного замовлення на товар, не отримувало жодного рахунку на оплату товару та не підписувало жодної видаткової накладної.

На виконання пункту 1.1.3 Договору була укладена фінансова аграрна розписка від 31.05.2021, яка була посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського, нотаріального округу Бунякіною О.В..

Фінансова аграрна розписка була укладена між Позивачем та Відповідачем для забезпечення майбутніх поставок товарів, проте таких поставок не відбулось.

За наявною фінансовою аграрною розпискою Відповідач здійснив виконавчий напис та відкрив виконавче провадження, в рамках якого заарештував всі рахунки у банках, чим заблокував господарську діяльність Відповідача.

Відповідач зазначає, що Видаткові накладні так само, як і відповідність підпису на них має суттєве значення для вирішення господарської справи по суті, оскільки саме на підставі цього письмового доказу, ТОВ «Суффле Агро Україна» обґрунтовує виникнення заборгованості. Підписання цих Видаткових накладних іншою особою буде мати фактичне значення для справи, що розглядається, оскільки буде спростовувати той факт, що відбувалась поставка товару за Договором, а відтак, правовідносини за договором поставки, на які посилається Відповідач, не розпочались.

Крім того, відповідач 02.08.2022 надав клопотання про відкладення розгляду справи.

02.08.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку із технічними проблемами, що підтверджується Актом про несправність (неналежне функціонування системи відеоконференцзв`язку) від 02.08.2022.

Ухвалою суду від 02.08.2022 відкладено розгляд справи по суті в межах розумного строку на 15.08.2022.

15.08.2022 відповідач в судове засідання не з`явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю повноважного представника в іншому судовому засіданні.

Позивач надав заперечення проти клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, зазначив, що Відповідачем подано відзив на позов та клопотання, де Відповідач не заперечує, що печатка на видаткових накладних належить йому. Отже, оскільки Відповідач ніколи не заперечував, що видаткові накладні скріплені його печаткою, вони є оформлені у відповідності до пункту 3.6. Договору поставки і не потребують жодних додаткових підтверджень чи експертиз.

Крім того, позивач зазначив, що фактичне отримання товару підтверджується й наступним:

1) Жодна посадова особа Відповідача не заявила про те, що поставки товару не відбулося.

2) Специфікації на поставку товару, яку нібито Сторони ніколи не підписували, доводять погодження поставки.

3) Товарно-транспортні накладні підтверджують факт перевезення товару.

4) Податкові накладні та квитанції про їх реєстрацію підтверджують належний податковий облік вказаних господарських операцій Позивачем.

5) Акт звіряння розрахунків, що охоплює всі поставки за Договором та підтверджує суму боргу.

6) Лист Відповідача без номера та дати, відповідно до якого Відповідач визнає факт наявності боргу перед Позивачем і просить продовжити термін оплати до 30.11.2021, а також відповідь на лист Позивача № 15062 від 28.10.2021.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

- для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

- жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Пунктом 3.6. спірного договору встановлено, що підписання видаткової накладної представником покупця можливе без довіреності на отримання матеріальних цінностей шляхом скріплення свого підпису на документах печаткою покупця, відміченою в даному документі договорі в пункті «Реквізити та підписи сторін». При цьому сторони погоджуються, що вони несуть відповідальність за використання власної печатки, що вважатиметься посвідченням підпису вповноваженої особи.

Покупець несе відповідальність за належне підписання та передачу Продавцю оригіналів товаросупроводжувальних документів на Товар. Одностороння відмова від підписання документів (в т.ч. їх неналежне оформлення, умисне чи з необережності) при фактичному отриманні Товару не допускається, в такому випадку Продавець матиме право використовувати будь-які інші докази поставки, в т.ч. податкові накладні (використання податкового кредиту за якими Покупцем вважатиметься підтвердженням поставки), складські документи, товарно-транспортні накладні, акти звірок, скан-копії документів, що направлялися Сторонами до обміну оригіналами, покази свідків тощо (п.3.7. договору).

Зважаючи на наявність підписів представників відповідача та печатки на видаткових накладних, а також приймаючи до уваги положення п.п. 3.6., 3.7 договору, суд відмовляє в задоволенні даного клопотання.

Крім того, суд зазначає, що справа перебуває на стадії розгляду справи по суті.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що відповідач отримав позовну заяву, що підтверджується роздруківкою з сайту ДП "Укрпошта" (а.с. 135), з 25.03.2022 знав про наявність справи в суді, мав достатньо часу для надання заперечень по справі, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання.

Суд бере до уваги, що за змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Згідно ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому, розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

Слід також відзначити, що з практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті статті 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

15.08.2022 в судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № від 16.04.2021 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Вказане стало причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 825 755,93 грн., яка складається з:

611 587,27 грн. основного боргу,

8 591,58 грн. втрат від інфляції за загальний період прострочення з 01.11.2021 по 31.12.2021,

82 840,75 грн. 48% річних за загальний період прострочення з 01.11.2021 по 11.02.2022,

31 149,06 грн. - пені за загальний період прострочення з 01.11.2021 по 11.02.2022,

91 587,27 грн. штрафу 15%.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач не визнає позовні вимоги з огляду на те, що на балансі ФГ «Добробут Агро» не обліковується заборгованість перед ТОВ «Суффле Агро Україна».

Відповідач зазначив, що підписував договір поставки № від 01.01.2021, проте жодного відвантаження так і не відбулось, оскільки у нього не було необхідності у замовленні товару саме у ТОВ «Суффле Агро Україна».

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладення договору. 2. Природа договору. 3. Строк поставки товару. Факт поставки товару. 4. Наявність оплати вартості товару. 5. Наявність прострочення оплати вартості товару. 6. Правомірність нарахування штрафних санкцій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (далі продавець) та Фермерським господарством "Добробут-Агро" (далі покупець) укладено договір поставки № від 16.04.2021 (далі - договір).

Предмет договору. Договір направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону 2021 року.

У відповідності до умов, зазначених у даному Договорі, Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів (що йменуються надалі - Товари): насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення. (п.п. 1.1., 1.1.1. договору).

Ціна договору. Номенклатура Товару, його кількість та ціна зазначаються у Специфікаціях до даного Договору. При оплаті Товару Покупець обов`язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі Продавець залишає за собою право зарахувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості Покупця.

(п. 4.1 договору).

Строк. Договір діє з моменту підписання до 31.12.2021, а в чатині невиконаних зобов`язань до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо після 31.12.2021 сторони продовжують виконувати та посилатися на даний договір, він збереже свою чинність до 31.12.2022. (п. 9.6. договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Вказані положення кореспондуються із положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Отже, двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок поставити певний товар і, водночас, покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Строк поставки товару. Факт поставки товару. Існування прострочення поставки товару.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Поставка здійснюється шляхом самовивозу Покупцем Товару власним автомобільним транспортом та за власний рахунок з одного чи кількох із наступних складів Продавця:

ТОВ «Суффле Агро Україна», 30000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Я. Мудрого, 7.

ТОВ «Суффле Агро Україна», 11762, Житомирська обл., Новоград-Волинський р-н, с. Ярунь, вул. Юрківська, буд. 14-Т.

ТОВ «Суффле Агро Україна», 80461 вул. Київська 236, смт. Запитів, Кам`янка-Бузький район, Львівська обл,

ПрАТ «Жашківський елеватор», 19200, Черкаська область, м. Жашків, вулиця Вокзальна, 1.

ПрАТ «Городоцький Елеватор Суффле». 32002, Хмельницька обл., м. Городок, вул. Зелена, 1.

ТОВ «Каролінський елеватор». 22850, Вінницька обл., Немирівський р-н, с. Кароліна, вул. Привокзальна, 7.

Інші склади за погодженням Сторін.

Право власності на Товар переходить до Покупця в момент відвантаження, якщо інше не погоджено Сторонами додатково.

Специфікації можуть містити інші умови поставки, як із посиланням на Інкотермс, так і без нього. При посиланні на базис поставки "EXW, мова йтиме про Інкотермс 2010.

Покупець зобов`язаний перевірити кількість Товару при відвантаженні, його вагу, відсутність пошкоджень і, у випадку виявлення, негайно повідомити про це Продавця. Товар вважається переданим за кількістю та якістю (цілісність упаковки та інші видимі дефекти) за умови підписання товарно-транспортної, (залізничної) накладної чи видаткової накладної Покупцем. Претензії по кількості після прийому- передачі товарів та підписання накладних не можуть бути заявлені покупцем та не приймаються продавцем. (п.п. 3.1.,3.2. договору).

Під час поставки Продавець зобов`язаний передати Покупцю всю документацію на товар згідно з законодавством. Покупець повинен повідомити про відсутність усіх необхідних товаросупровідних документів завчасно, до прийняття поставки. Претензії про відсутність документів після поставки не беруться до уваги. При поставці Продавцем надаються наступні документи видаткова накладна, товарно-транспортна накладна. Рахунок-фактура надається при передоплаті, якщо інше не зазначено в Договорі. Свідоцтво на насіння/сертифікат якості надається на вимогу Покупця.

Підписання видаткової накладної представником Покупця можливе без довіреності на отримання матеріальних цінностей шляхом скріплення свого підпису на документах печаткою Покупця, відміченою в даному Договорі в пункті «РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН». При цьому Сторони погоджуються, що вони несуть відповідальність за використання власної печатки, що вважатиметься посвідченням підпису вповноваженої особи.

Покупець несе відповідальність за належне підписання та передачу Продавцю оригіналів товаросупроводжувальних документів на Товар. Одностороння відмова від підписання документів (в т.ч. їх неналежне оформлення, умисне чи з необережності) при фактичному отриманні Товару не допускається, в такому випадку Продавець матиме право використовувати будь-які інші докази поставки, в т.ч. податкові накладні (використання податкового кредиту за якими Покупцем вважатиметься підтвердженням поставки), складські документи, товарно-транспортні накладні, акти звірок, скан-копії документів, що направлялися Сторонами до обміну оригіналами, покази свідків тощо. (п.п. 3.6., 3.7 договору).

Сторонами підписано специфікації № від 09.07.2021, № від 07.07.2021, № від 30.06.2021, № від 30.06.2021, № від 28.05.2021, № від 26.05.2021, № від 26.05.2021, № від 16.04.2021 на поставку товару.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар на суму 611 587,27 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками видатковими накладними: № від 09.07.2021 на суму 37 033,25 грн., № від 07.07.2021 на суму 64 097,23 грн., № від 01.07.2021 на суму 5 427,22 грн., № від 01.07.2021 на суму 29 296,93 грн., № від 07.06.2021 на суму 22 182,00 грн., № від 02.06.2021 на суму 7 444,19 грн., № від 02.06.2021 на суму 3 615,02 грн., № від 01.06.2021 на суму 29 401,98 грн., № від 27.04.2021 року на суму 413 089,45 грн.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Суд не приймає заперечення відповідача про те, що жодного відвантаження так і не відбулось, оскільки у нього відпала господарська необхідність у замовленні товару саме у ТОВ «Суффле Агро Україна», оскільки видаткові накладні мають підписи представників відповідача та печатку підприємства, а тому діють положення п.п. 3.5., 3.6. договору.

Отже, факт поставки товару визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Номенклатура Товару, його кількість та ціна зазначаються у Специфікаціях до даного Договору. При оплаті Товару Покупець обов`язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі Продавець залишає за собою право зарахувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості Покупця.

(п. 4.1 договору).

Відповідно до пункту 4.3 договору, якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов`язується оплатити вартість товару не пізніше 31.10.2021.

Господарський суд констатує, що строк оплати за поставлений товар є таким, що настав 31.10.2021.

Відповідач не сплатив вартість поставленого позивачем товару в розмірі 611 587,27 грн.

Таким чином, заборгованість за договором становить 611 587,27 грн.

На момент розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення заборгованості перед позивачем.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, відповідач належними доказами не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 611 587,27 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування штрафних санкцій.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.1 договору сторони встановили, що у разі несвоєчасної оплати вартості товарів покупцем відповідно до договору покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положень частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, а також проценти на підставі частини 2 статті 625 ЦК України в розмірі 48% річних від простроченої суми

Згідно з пунктом 7.2 договору покупець також додатково сплачує штраф у розмірі 15% від суми прострочення за кожен один повний місяць прострочення.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 7.2 договору покупець додатково сплачує штраф у розмірі 15% від суми прострочення за кожен один повний місяць прострочення.

Заявлений позивачем до стягнення штраф у сумі 91 587,27 грн. розрахований у розмірі 15% від основного боргу за договором у сумі 611 587,27 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає позовну вимогу такою, що підлягає задоволенню у сумі 91 587,27 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути відповідно до пункту 7.1 договору пеню у сумі 31 149,06 грн. та 48% річних у сумі 82 840,75 грн., які розраховані за період з 01.11.2021 по 11.02.2022.

Суд перевірив розрахунки та вважає їх вірними, а вимоги такими, що підлягають задоволенню в розмірах, заявлених позивачем.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 8 591,58 грн. за період листопад 2021- грудень 2021.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок та визнав вимогу такою, що підлягає частковому задоволенню у розмірі 8 591,58 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача: 611 587,27 грн. основного боргу, 82 840,75 грн. 48% річних, 8 591,58 грн. інфляційних втрат, 31 149,06 грн. пені, 91 587,27 грн. штрафу.

За частиною десятою статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Заява позивача щодо нарахування 48% із заборгованості за отриманий товар до виконання рішення викладена у його позові, відповідає вимогам закону, правові підстави для відмови у задоволенні заяви відсутні, а тому вона підлягає задоволенню.

До моменту виконання рішення суду нарахування пені має здійснюватися від остаточної заборгованості відповідача, яка на момент винесення рішення становить 611 587,27 грн., починаючи з 12.02.2022.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» до Фермерського господарства «Добробут-Агро» про стягнення заборгованості у розмірі 825 755,93 грн. - задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства «Добробут-Агро» (52352, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Новомилорадівка, вул.. Зелена, буд. 14; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна (30068, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Крупець, вулю Богдана Хмельницького, буд. 43; ) 611 587,27 грн. основного боргу, 82 840,75 грн. 48% річних, 8 591,58 грн. інфляційних втрат, 31 149,06 грн. пені, 91 587,27 грн. штрафу, 12 386,34 грн. витрат на сплату судового збору.

Нараховувати Фермерському господарству «Добробут-Агро» (52352, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Новомилорадівка, вул. Зелена, буд. 14; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна (30068, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Крупець, вулю Богдана Хмельницького, буд. 43; ) на суму основного боргу, яка на момент винесення рішення становить 611 587,27 грн., 48% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу з 12.02.2022 й до моменту виконання рішення суду. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду здійснювати нарахування 48% річних за порушення строків оплати за договором поставки № від 16.04.2021 за поставлений товар, з визначенням граничного строку нарахування відсотків до моменту виконання судового рішення в частині стягнення простроченої заборгованості, яка буде існувати в цей період з урахуванням приписів законодавства України, починаючи з 12.02.2022 за формулою: сума боргу помножити на 48%; поділити на 100; поділити на 365; помножити на кількість днів прострочення, що дорівнює сумі відсотків.

Наказ видати після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 17.08.2022.

Суддя Н.Г. Назаренко