ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" серпня 2022 р. Справа № 907/38/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

розглянувши заяву об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34 без номера від 06.08.2022 (вх. № 01-04/4325/22 від 11.08.2022)

про відвід головуючого-судді Бойко С.М.

за апеляційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34 б/н від 19.07.2022

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.06.2022 суддя: Пригара Л.І. м. Ужгород, повний текст рішення складено 01.07.2022

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Підлипники,

м. Ужгород

до відповідача 1 Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача 2 Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, який в подальшому перейменований у Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34, м. Ужгород

про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 22.01.2008, укладеною

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34» б/н від 19.07.2022 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.06.2022 в справі № 907/38/21.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 призначено справу № 907/38/21 до розгляду в судовому засіданні на 31.08.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 апеляційна скарга Ужгородської міської ради за № 32.01-17/31 від 25.07.2022 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.06.2022 в цій справі залишена без руху.

11.08.2022 на адресу суду надійшла заява об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34 без номера від 06.08.2022 (вх. № 01-04/4325/22 від 11.08.2022) про відвід судді Бойко С.М. від розгляду апеляційної скарги .

Заява про відвід мотивована сумнівами в неупередженості та об`єктивності судді Бойко С.М., яка, вже приймала участь в складі колегії суддів Західного апеляційного господарського суду в іншій справі за № 907/18/18, між тими ж сторонами і постановою апеляційної інстанції від 30.09.2019 позовні вимоги задоволені на користь товариства з обмеженою відповідальністю Підлипники.

В основу тепер оскаржуваного заявником рішення суду першої інстанції майже в повному обсязі репліковано постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019, в справі № 907/18/18.

Окрім того, суддя Бойко С.М. була суддею-доповідачем під час розгляду апеляційної скарги Ужгородської міської ради на ухвалу Господарського суду Закарпатської області про забезпечення позову від 12.02.2018, в справі № 907/18/18.

Як доказ в заінтересованості судді Бойко С.М. в цій справі зазначає продемонстровану під час розгляду вищезазначених справ упередженість до представника ОСББ Можайського 34 Майстренко Н.М.

Таким чином, заявник вважає, що участь судді Бойко С.М. в розгляді апеляційної скарги ОСББ Можайського 34 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.06.2022 викликає сумнів скаржника в справедливому її розгляді на засадах незалежності та безсторонності.

Заявник покликається на пункти 3, 5 ч.1 ст.35 ГПК України як на підставу для відводу судді Бойко С.М.

Відповідно до ч. 2 та ч. 7 ст. 39 ГПК України питання про відвід вирішує суд, який розглядає справу; питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.

Відповідно до ч.1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), в тому числі, п.3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; п.5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Предметом розгляду, в іншій справі за № 907/18/18, було визнання протиправним та скасування підпункту 3.2 пункту 3 рішення ХVII сесії Ужгородської міської ради VII скликання №955 від 21.12.17; визнання поновленим договір оренди земельної ділянки площею 0,4000 га для комерційно-житлового будівництва (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) по вул. 8-го Березня-Олександра Можайського від 22.01.2008 у відповідності до ст.ст. 777, 792 ЦК України.

Предметом спору в справі № 907/38/21 є: визнання укладеною, в редакції позивача, додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 22.01.2008 між сторонами: Управління майном міста Ужгородської міської ради та ТОВ Підлипники.

В силу ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 49 рішення у справі Білуха проти України Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Незалежність судів є прерогативою чи привілеєм, що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя (Висновок № 1 (2001) КРЄС про стандарти незалежності судових органів та незмінюваності суддів).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути видно, що воно чиниться (рішення у справах «Білуха проти України», пункт 53, «Де Куббер проти Бельгії», пункт 26).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у рішеннях у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Додатково і на доповнення до цього ставлення судді до справи має важливе, проте не вирішальне значення. Вирішальною є можливість об`єктивного підтвердження таких фактів (наприклад, рішення у справі ЄСПЛ «Ferrantelli and Sanyangelo v. Italy», постанова від 7 серпня 1996 року, збірник 1996-ІІІ, с. 951-52, параграф 58, та рішення у справі «Wettstein v. Switzerland», № 33958/96, параграф 44).

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23).

Закон не покладає на суддю обов`язку переконувати у своїй неупередженості. Суддя (суд) своєю процесуальною та позапроцесуальною поведінкою має таку неупередженість та безсторонність транслювати, демонструючи презумпцію неупередженості судді. Якщо у судді існують реальні факти для самовідводу, які впливатимуть на його безсторонність, суддя має вказати про це у поданій заяві (процесуальному рішенні).

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

У рішенні у справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VIII, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

Як зазначено у коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, відчуття упередженості - це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Разом з тим ч. 4 ст. 35 ГПК України прямо вказує на те, що рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Отже, в розумінні цієї норми не належить до обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, та обставина, що суддя вже вирішував спори між тими самими учасниками та висловив певну правову позицію в іншій справі.

Подібна позиція висловлена Радою суддів України у рішенні від 7 вересня 2017 року № 46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом (суддею, слідчим суддею) в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді (суддів) конфлікту інтересів у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

Крім цього, як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Враховуючи наведене вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що участь судді Бойко С.М. у розгляді справи № 907/18/18, зокрема як члена колегії при перегляді рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 та як судді-доповідача (головуючого судді) під час розгляду апеляційної скарги Ужгородської міської ради на ухвалу Господарського суду Закарпатської області про забезпечення позову від 12.02.2018 в справі № 907/18/18, не свідчить про необ`єктивне та/або упереджене ставлення судді до однієї із сторін чи надання переваг окремим учасникам процесу, а є формою реалізації суддею своїх повноважень в господарському судочинстві.

Водночас, доводи заявника фактично зводяться до незгоди учасника процесу з процесуальними діями та рішеннями судді під час розгляду справи.

Отже, наведені в заяві про відвід побоювання заявника в упередженості судді Бойко С.М не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

За наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не наведено, а судом не встановлено обставин, які викликали б сумнів у неупередженості судді Бойко С.М., зацікавленість судді в певному рішенні у цій справі чи необ`єктивне ставлення до сторін у справі.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційним господарським судом не встановлено підстав наведених в ст. 35 ГПК України для задоволення заяви для відводу судді Бойко С.М., а тому суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно ч. 3 ст. 39 ГПК України встановлено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234, ч.ч. 2, 3 ст. 281 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

передати матеріали справи №907/38/21 на автоматизований розподіл для визначення складу суду для розгляду заяви об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34 без номера від 06.08.2022 (вх. № 01-04/4325/22 від 11.08.2022) про відвід судді Бойко С.М.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець