ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

17.08.2022м. СумиСправа № 920/591/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши заяву представника позивача від 15.08.2022 №019-8/22 (вх №1833 від 15.08.2022) про забезпечення позову у справі №920/591/22

за позовом Дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Сумбуд» Сумський навчально-виховний комплекс «Просперітас» (юридична адреса: вул. Г. Кондратьєва, 52, м. Суми, 40014, адреса ліквідаційної комісії для листування: вул. Поліська, 7, м. Суми, 40031; код за ),

до відповідача Приватного загальноосвітнього навчального закладу Сумська приватна гімназія «Просперітас» (вул. Г. Кондратьєва, буд. 52, м. Суми, 40014; код за ),

про стягнення 244600,00 грн

установив:

15.08.2022 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 244600,00 грн як незаконно сплачених коштів та 2481,00 грн судового збору.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву від 15.08.2022 №019-8/22 про забезпечення позову (вх №1833 від 15.08.2022), відповідно до якої представник позивача просить прийняти у межах процесуального строку ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки Приватного загальноосвітнього навчального закладу Сумська приватна гімназія «Просперітас» (, адреса: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 52) у межах суми стягнення на 244600 грн 00 коп. та видати представнику позивача цю ухвалу на руки.

Ухвалою від 17.08.2022 у справі №920/591/22 залишено без руху позовну заяву від 15.08.2022 №018-8/22 Дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Сумбуд» Сумський навчально-виховний комплекс «Просперітас» (вх. №1832 від 15.08.2022); встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 1223,00 грн.

Щодо поданої представником позивача заяви про забезпечення позову, останній аргументує зазначену заяву тим, що після створення ДП «Просперітас» його керівником, була призначена ОСОБА_1 , яка 28.06.2022 на підставі рішення Наглядової ради AT «Сумбуд» від 27.06.2022, була звільнена з посади директора, а новим керівником, директором, призначено ОСОБА_2 . Відповідачу даній справі є юридичною особою приватного права, який належить на 100% ОСОБА_1 , особі, яка будучи звільненою із займаною посади, тривалий час, маючи доступ до банківського рахунку у результаті своїх протиправних дій, фактично здійснила кражідку коштів у власних корисливих інтересах. З відповідною заявою в порядку статті 214 КПК України заявник ОСОБА_2 вже звернувся до Сумського РУП. А тому, на думку представника позивача, існує очевидна загроза того, що перебуваючи з початку бойових дій за межами України, ОСОБА_1 прибула в Україну з метою продажу свого майна та майнових, у тому числі, корпоративних прав, з наступним виїздом за межі України. Таким чином, представник позивача, вважає, що існує очевидна загроза, що рішення суду буде неможливо виконати у примусовому порядку.

Згідно з частинами першою та другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.01.2020 у справі №922/2163/17).

Заява представника позивача про забезпечення позову наведеним вимогам не відповідає.

Зазначена заява містить тільки припущення заявника про утруднення чи неможливим виконання судового рішення у даній справі.

З поданих матеріалів (заяви про забезпечення позову, доказів сплати судового збору за подання даної заяви) вбачається, що заявником не подано жодних належних доказів на підтвердження обставин, наведених в заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що саме на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами неможливість в подальшому виконання рішення суду саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача, тобто наявності у нього наміру ухилитися від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, доводи, викладені представником позивача у заяві про забезпечення позову, відхиляються судом за необґрунтованістю, оскільки не підтверджені відповідними доказами, а самі по собі твердження наведені у заяві не підтверджують факту неможливості у майбутньому виконати судове рішення.

Керуючись статтями 136-140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України суд

ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника позивача від 15.08.2022 №019-8/22 (вх №1833 від 15.08.2022) про забезпечення позову у справі №920/591/22.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи відповідно до вимог частин 6-7 статті 6 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 17.08.2022 та може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частин 6-7 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку. Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Інформацію у справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет" за вебадресою: https://su.arbitr.gov.ua/sud5021/.

Суддя В.Л. Котельницька