22.08.2022Справа № 910/3650/22
За позовом Дочірнього підприємства "ПОБУТСЕРВІС"
до Товариства з обмежено відповідальністю "ТЕЛЕКОММУНІКАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ"
про стягнення 162 986,05 грн
Суддя О.В. Гумега
секретар судового засідання
Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Дочірнє підприємство "ПОБУТСЕРВІС" (далі - позивач, ДП "ПОБУТСЕРВІС") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕКОММУНІКАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (далі - відповідач, ТОВ "ТЕЛЕКОММУНІКАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ") про стягнення заборгованості та штрафних санкцій по Договору оренди нежитлового приміщення №1ПС0210004 від 01 лютого 2021 року (далі - Договір).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 прийнято позовну заяву ДП "ПОБУТСЕРВІС" до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3650/22, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3650/22 (повне рішення складено 01.08.2022) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕКОММУНІКАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ" на користь Дочірнього підприємства "ПОБУТСЕРВІС" 100 568,00 грн основного боргу; 601,77 грн пені; 90,27 грн 3 % річних; 12 202,70 грн штрафу, 2 354,39 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

03.08.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу № ПС-1921/Ю від 03.08.2022, згідно якої представник позивача просив суд приєднати до матеріалів справи копії Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03.08.2022 та Звіту про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу від 03.08.2022 до Договору про надання правових послуг № 20/09 від 02.09.2020 та врахувати ці докази при вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000,00 грн.

17.08.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого відповідач вважає, що сума заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не співмірна з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, також звернув увагу, що позивачем не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. З огляду на наведене, відповідач вважає, що відшкодування ним витрат на професійну правничу допомогу можливе в сумі 7 000,00 грн.

У зв`язку із перебуванням судді Гумеги О.В. у відпустці у період з 04.08.2022 по 19.08.2022, розгляд заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у перший робочий день - 22.08.2022.

Розглянувши заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши докази, суд

УСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 3 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки розгляд справи № 910/3650/22 здійснювався судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, розгляд заяви позивача про розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України в тому самому порядку.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заяві позивачем подано попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначено, що розмір понесених/очікуваних витрат на професійну правничу допомогу Дочірнього підприємства "ПОБУТСЕРВІС" орієнтовно складає 17 000,00 грн, а також, що докази на підтвердження фактично понесених Дочірнім підприємством "ПОБУТСЕРВІС" витрат на професійну правничу допомогу буде надано додатково по закінченню розгляду справи.

При ухваленні рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3650/22, суд відповідно до приписів ст. 238 ГПК України вирішив питання стосовно розподілу судових витрат, поклавши судовий збір у сумі 2 354,39 грн на відповідача. Підстави для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу у суду були відсутні, оскільки станом на час ухвалення рішення позивачем не подано доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що докази витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України, а відтак підлягають долученню до матеріалів справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 908/2348/18.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 17 000,00 грн позивач долучив до матеріалів справи:

- копію Договору про надання правової допомоги № 20/09 від 02.09.2021, укладеного між позивачем (клієнт) та адвокатом Гнидкою Мирославом Васильовичем (адвокат), що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 005768, виданого Радою адвокатів міста Києва від 14.07.2016 (далі - Договір);

- копію Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 20/09 від 02.09.2021 (далі - Додаткова угода № 1 до Договору);

- ордер серії АА №1134743;

- копію Звіту про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу від 03.08.2022;

- копію Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03.08.2022.

Судом встановлено, що відповідно до змісту п. 1.1 Договору адвокат зобов`язався надати клієнту правову допомогу за окремими письмовими та/або усними дорученнями останнього в усіх правовідносинах, що склалися між клієнтом та будь-якими юридичними та фізичними особами, установами, організаціями, органами, міністерствами, та будь-якими судами будь-якої інстанції.

Згідно з п. 1 Додаткової угоди № 1 до Договору, яка є невід`ємною частиною Договору, сторони дійшли згоди, що гонорар адвоката за представництво в суді та за іншу правничу допомогу, пов`язану із розглядом позовної заяви до Товариства з обмежено відповідальністю "ТЕЛЕКОММУНІКАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ" у Господарському суді міста Києва по справі № 910/3650/22, складає суму вартості фактично наданих адвокатом послуг та розраховується наступним чином: правовий аналіз справи - 4 000,00 грн, збір доказів та розробка концепції захисту - 4 000,00 грн, складання та подання позову до суду - 9 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору узгоджено, що оплата гонорару адвоката здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих правових послуг у строк не пізніше 2 місяців з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі наданих правових послуг адвокатом та клієнтом.

Актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03.08.2022, підписаним позивачем та адвокатом Гнидкою Мирославом Васильовичем, підтверджується, що згідно умов Договору адвокат надав, а клієнт прийняв професійну правничу допомогу по стягненню заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення № 1ПС0210004 від 01.02.2021, загальна вартість послуг складає 17 000,00 грн. Підписанням цього акту сторони підтвердили факт належного надання послуг адвокатом відповідно до положень Договору.

Звіт про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу від 03.08.2022, підписаний позивачем та адвокатом Гнидкою Мирославом Васильовичем, містить перелік та вартість наданих адвокатом клієнту послуг, загальна вартість професійної правничої допомоги по стягненню заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення № 1ПС0210004 від 01.02.2021 визначена у сумі 17 000,00 грн.

Судом враховано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд відзначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідний висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідач в порядку ч. 6 ст. 126 ГПК України подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого вважає за можливе відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Клопотання відповідача обгрунтоване неспівмірністю суми заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. На доведення неспівмірності витрат, відповідач послався на легкість даної справи, на незначний обсяг документів, які підлягали правовому аналізу представником позивача, відсутність необхідності у збиранні доказів, а саме подання адвокатських запитів, витребування документів тощо, оскільки усі необхідні документи мав позивач.

Відповідач також звернув увагу, що позивачем не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач мав заперечення, у зв`язку з чим зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Судом встановлено, що стверджуючи про неспівмірність витрат, відповідач фактично не надав належних доказів та обгрунтувань невідповідності заявлених позивачем витрат критеріям, визначеним у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Доводи відповідача про "легкість даної справи", "незначний обсяг документів, які підлягали правовому аналізу", "відсутність необхідності у збиранні доказів, … оскільки усі необхідні документи мав позивач", суд оцінює критично, оскільки вони є суб`єктивною думкою відповідача.

Водночас суд відзначає, що згідно із статтею 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009 дійшов висновку, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права (п. 3.2 наведеного рішення).

Судом також враховано, що згідно правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Матеріали справи містять надані позивачем докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості у сумі 17 000,00 грн, які приймаються судом у якості належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76, 77 ГПК України.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору судом встановлено, що оплата вартості наданих адвокатом послуг і виконаних робіт здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих правових послуг у строк не пізніше 2 місяців з моменту підписання відповідного акту адвокатом та клієнтом. Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 підписаний адвокатом та клієнтом 03.08.2022.

Отже, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката у спірному випадку встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами Договору та Додаткової угоди № 1 до цього Договору, на підставі Звіту про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу від 03.08.2022 та Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03.08.2022, наданих позивачем на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті (буде сплачена) позивачем. Тобто, за встановлених судом обставин, розподіл витрат на надану професійну правничу допомогу здійснюється судом незалежно від надання позивачем документів, що свідчать про оплату вартості професійної правничої допомоги.

Враховуючи наведене, дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 17 000,00 грн є співмірним із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; ціною позову; розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критеріям розумності, необхідності, співмірності та справедливості.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справі доказам, беручи до уваги ступінь складності справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги), принципи справедливості та верховенства права, співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 133,00 грн відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 74, 86, 123, 126, 129, 233, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Дочірнього підприємства "ПОБУТСЕРВІС" про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 910/3650/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕКОММУНІКАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (Україна, 04107, місто Київ, вулиця Багговутівська, будинок 8/10; ідентифікаційний код 32961762) на користь Дочірнього підприємства "ПОБУТСЕРВІС" (Україна, 01135, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 146; ідентифікаційний код 23730379) 16 133,00 грн (шістнадцять тисяч сто тридцять три гривні 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті суми вимог заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 2554, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 22.08.2022.

Суддя Оксана ГУМЕГА