ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 Справа № 914/406/22

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., за участю секретаря судового засідання Бондаренко А.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвадів Будматеріали», с. Розвадів, Львівська область

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Трускавець, Львівська область

про стягнення 148191,95 грн заборгованості

за участю представників:

від позивача: Чебачова Ю.О.;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвадів Будматеріали» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 148191,95 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 18.02.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 21.03.2022.

24.02.2022 Російська Федерація розпочала воєнні дії на території України. Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

28.02.2022 наказом Господарського суду Львівської області № 13 з метою належного забезпечення функціонування суду затверджено Інструкцію щодо роботи суду в умовах воєнного стану. Вказаною інструкцією рекомендовано сторонам подавати позовні заяви, клопотання тощо через електронний суд або направляти їх на електронну пошту суду з використанням цифрового підпису, а також брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів з використанням системи «EasyCоn», попередньо заявивши про це клопотання.

Положеннями частин 1-2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, а також розумність строків розгляду справи судом. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 2, пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене вище, зважаючи на введення згідно Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 на усій території України воєнного стану, що утруднює реалізацію учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України, суд, керуючись приписами частин 1-2 статті 2, частини 2, пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив здійснювати розгляд справи в межах розумного строку та відкласти розгляд справи по суті (підготовче провадження) на іншу дату.

Також, у зв`язку із перебуванням судді Гоменюк З.П. у відпустці з 28.02.2022 по 18.03.2022, з 21.03.2022 по 23.04.2022, з 25.04.2022 по 09.05.2022 та з 10.05.2022 по 26.05.2022 включно, підготовче судове засідання 21.03.2022 не відбулося.

У перший робочий день після відпустки суд прийшов до висновку про необхідність визначення нових дати та часу судового засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою від 27.05.2022 суд призначив підготовче засідання у справі на 06.06.2022.

Ухвалою від 06.06.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 06.06.2022, суд відклав підготовче засідання на 27.07.2022.

22.07.2022 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. № 15660/22).

Ухвалою від 27.07.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 27.07.2022, суд постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 15.08.2022.

У судовому засіданні 15.08.2022 взяла участь представниця позивача.

У судовому засіданні 15.08.2022 суд з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та безпосередньо дослідив докази. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, і вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

В судовому засіданні 15.08.2022 після повернення з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних позивач зазначає, що на виконання умов укладених Договорів поставки № 33 від 17.09.2020 та № 55 від 24.02.2021 він поставив ФОП ОСОБА_1 товару на загальні суми: 52034,40 грн та 114107,42 грн відповідно, що підтверджується долученими копіями видаткових накладних. Відповідач отриманий товар оплатив лише частково по двох Договорах, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Заборгованість відповідача по оплаті отриманого товару становить 119301,82 грн. Позивач звертався до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з претензіями № 1302 від 24.09.2021 та № 1800 від 09.11.2021 про сплату суми боргу, однак такі залишилися без відповіді.

Відповідачем був наданий гарантійний лист від 16.06.2021, до якого останній долучив підписаний акт звірки взаєморозрахунків, та у якому визнав існування у нього заборгованості перед позивачем.

Однак, станом на дату подання позову заборгованість не погашена.

Аргументи відповідача.

Відповідач станом на дату ухвалення рішення у справі № 914/406/22 відзиву на позов не подав.

Ухвала суду від 18.02.2022 про відкриття провадження у справі надсилалися на юридичну адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 .

Надіслана відповідачеві поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Подальші ухвали суду скеровувалися на електронну пошту, зазначену позивачем у позовній заяві, з огляду на повне припинення з 26.07.2022 надсилання господарським судом поштової кореспонденції через відсутність відповідних асигнувань.

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, а відповідач мав достатньо часу для виконання вимог ухвал суду щодо встановленого строку на подання відзиву на позов, однак таким правом не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Розвадів будматеріали» (постачальником) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупцем) було укладено Договір поставки № 33 піску будівельного та вапняку для дорожніх робіт від 17.09.2020 та Договір поставки № 55 ГПРБ піску будівельного та вапняку для дорожніх робіт від 24.012.2021.

Укладених Договорів (пункти 1.1., 1.2.) передбачено, що постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю на умовах цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити пісок будівельний, вапняк для дорожніх робіт та супутні матеріали, які надалі іменуються «Товар», в асортименті та за цінами, передбаченими в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору.

За згодою сторін асортимент, кількість, умови поставки та ціни можуть бути змінені, у цьому випадку оформлюються наступні додатки, які після підписання представниками сторін та скріплення їх печатками складають невід`ємну частину цього Договору.

Згідно з п. 2.1. Договорів, товар поставляється покупцю партіями на підставі погоджених постачальником заявок покупця, які направляються постачальнику по телефону або на електронну пошту, які зазначені в розділі 10 цього Договору, не пізніше ніж за одну добу до початку поставки, якщо інше не передбачено в Додатках.

Відповідно до п. 4.3. Договорів, покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) днів з дати поставки товару, якщо інше не передбачено в Додатках. Але незалежно від строку оплати, покупець повинен повністю сплатити поставлений товар до закінчення строк дії Договору. Датою платежу є дата зарахування коштів на рахунки постачальника.

Відповідно до долучених до матеріалів позову видаткових накладних, позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання та поставив покупцеві партіями товар на підставі попередньо погоджених заявок покупця.

За Договором № 33 в період з 17.09.2020 по 24.11.2020 ТОВ «Розвадів будматеріали» поставило ФОП ОСОБА_1 товару на загальну суму 52034,40 грн. В період з 10.03.2021 по 19.10.2021, відповідно до поданих позивачем копій платіжних доручень та виписок по рахунку, відповідач здійснив часткову оплату поставленого за Договором № 33 товару на загальну суму 46840,00 грн. Сума заборгованості на момент звернення позивачем із цим позовом до господарського суду за Договором № 33 складає 5194,40 грн.

Водночас, у період з 27.02.2021 по 01.03.2021 на виконання умов Договору № 55 ГПРБ позивач поставив ФОП ОСОБА_1 товар на підставі накладних № 35020/00257 від 27.02.2021 та № 35020/00272 від 01.03.2021, всього на загальну суму 114107,42 грн.

Однак в порушення умов Договору, відповідач не здійснив оплати за отриманий товар.

16.06.2021 ФОП ОСОБА_1 надав позивачеві гарантійний лист, у якому відповідач визнає наявність у нього суми боргу за поставлену продукцію, про що свідчить підписаний двома контрагентами акт звірки, доданий до гарантійного листа. У цьому ж листі боржник гарантує, що буде здійснювати погашення боргу відповідно до наведеного ним графіку.

Усю суму боргу відповідач зобов`язувався погасити до 17.09.2021, однак станом на дату подання позову ФОП ОСОБА_1 здійснив лише часткову оплату на суму 25600,00 грн.

ТОВ «Розвадів будматеріали» двічі зверталося до відповідача з претензіями № 1302 від 24.09.2021 та № 1800 від 09.11.2021 про сплату суми боргу, однак такі залишилися без відповіді.

Станом на 10.02.2022 розмір заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 перед позивачем складає 119301,82 грн.

Пунктами 5.2. Договорів сторони узгодили, що в разі несвоєчасного внесення покупцем належної плати за поставлений товар, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої суми. Нарахування пені за цим Договором не припиняється через шість місяців з дня, коли відповідне зобов`язання має бути виконане. Відповідно до статті 259 Цивільного кодексу України, із змінами та доповненнями, сторони погодили, що для вимог про стягнення пені за цим договором встановлюється строк позовної давності 3 роки.

З огляду на прострочення відповідачем зобов`язання щодо здійснення оплати за отриманий товар, позивач скористався своїм правом, передбаченим Договорами та законом: пеня - 8894,45 грн; 10% річних - 11017,97 грн; інфляційні втрати - 8977,71 грн.

Щодо позову фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не подав своїх заперечень чи письмових пояснень, про сплату наявного боргу чи існування інших обставин справи, що мають значення для вирішення спору по суті, суду не повідомив.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Між сторонами виникли господарські зобов`язання на підставі укладеного Договорів поставки № 33 піску будівельного та вапняку для дорожніх робіт від 17.09.2020 та Договір поставки № 55 ГПРБ піску будівельного та вапняку для дорожніх робіт від 24.012.2021.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань з поставки обумовленого сторонами товару підтверджується долученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних: № 2754 від 17.09.2020, № 2817 від 18.09.2020, № 2926 від 24.09.2020, № 2935 від 24.09.2020, № 2960 від 24.09.2020, № 3454 від 10.10.2020, № 3455 від 10.10.2020, № 4030 від 30.10.2020, № 4949 від 24.11.2020, № 4952 від 24.11.2020; копія накладних № 35020/00257 від 27.02.2021 та № 35020/00272 від 01.03.2021. Наведені документи підписані та скріплені печатками двох контрагентів. Наявною копією гарантійного листа від 16.06.2021, наданого позивачу відповідачем, підтверджується визнання ФОП ОСОБА_1 наявного у нього заборгованості перед ТОВ «Розвадів будметаріали».

Як встановлено судом вище, відповідач частково здійснив розрахунок за отриманий товар, що вбачається з відповідних платіжних доручень та банківських виписок по рахунку від 19.11.2020, від 04.06.2021 та від 22.10.2021. Станом на дату розгляду справи основна заборгованість відповідача складає 119301,82 грн.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 зазначив, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Матеріалами справи підтверджується несвоєчасність здійснення розрахунків відповідачем за поставлений позивачем товар, внаслідок чого ТОВ «Цукрон» скористався своїм правом та нарахував боржнику 12049,24 грн пені, 2451,98 грн 3% річних, 5954,06 грн інфляційних втрат та 149156,00 грн штрафу.

Здійснивши перевірку правильності проведення нарахувань позивачем, суд повідомляє, що період для нарахування пені на суму заборгованості - з 05.02.2021 по 05.08.2021, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Сторони не погодили у договорі інших умов нарахування штрафних санкцій, зокрема, пені, тому у цьому випадку при здійсненні нарахувань слід дотримуватися строку у шість місяців. Відтак, розмір пені становить 8593,25 грн.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Позивач скористався своїм правом та нарахував відповідачеві на суму заборгованості штрафні санкції у розмірі: 8894,45 грн - пеня; 8977,71 грн - інфляційні втрати; та 11017,97 грн - 10% річних.

Здійснивши перевірку правильності розрахованих позивачем штрафних санкцій, суд доходить висновку, що такі підлягають до задоволення у повному обсязі.

Частина перша статті 4 ГПК України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

За умовами ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог до стягнення з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 231, 233, 236, 237, 238, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвадів Будматеріали» (81634, Львівська область, Стрийський район, м. Розвадів, вул. С. Бандери, буд. 40, ідентифікаційний код 00291144) 148191,95 грн заборгованості, та 2481,00 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя Гоменюк З.П.