ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2022м. ДніпроСправа № 904/1434/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дробмаш - Україна", м.Полтава

до Державного Підприємства "Східний Гірничо-збагачувальний комбінат", м.Жовті Води, Дніпропетровської обл.

про стягнення заборгованості у сумі 31 494,86 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дробмаш - Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості в частині донарахування фінансових санкцій, 25587,39грн. - інфляції грошових коштів та 5 907,47 грн. - річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товару № 441/13/153Е від 20.05.2020.

У межах визначеного законом строку сторонам була надана можливість скористались своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2022 відкрито провадження у справі № 904/1434/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції суду, зокрема, в період з 21.02.2022 по теперішній час (16.08.2022), ухвала суду від 13.06.2022 не була відправлена учасникам даної справи засобами поштового зв`язку.

В той же час, відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У відповідності до вказаних положень, господарським судом було долучено до матеріалів справи Довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 16.06.2022 була доставлена до електронної скриньки відповідача - 13.06.2022.

Враховуючи вказане, відповідач, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, 13.06.2022 отримав ухвалу суду від 13.06.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідача.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 по справі № 904/1494/21 (суддя Ніколенко М.О.), яке набрало законної сили 02.07.2021, позов задоволено частково.

Закрито провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 67 344 грн.

Стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дробмаш-Україна" суму основної заборгованості у розмірі 2 102 661 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 32 550,07 грн.

Зазначеним вище рішенням встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дробмаш-Україна" (надалі - постачальник) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - покупець) було укладено договір про закупівлю товару № 441/13/153Е від 20.05.2020 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 11.1 договору, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в п.1.2 договору, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно з п. 1.2 договору, постачальник зобов`язується поставити Машини для обробки мінералів, код 4341 (Запасні частини для обробки мінералів) за найменування, кількістю та ціною до Специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору.

Так, на виконання умов договору між сторонами було підписано специфікацію № 1, у якій визначено, найменування, кількість, вартість продукції, що поставляється.

Додатковою угодою № 1 від 27.08.2020 сторони узгодили зміст специфікації № 2 та № 3 до договору.

Позивач виконав умови договору, на підставі специфікацій № 2 та № 3 поставив відповідачу товар на загальну суму 2 170 005 грн., що підтверджується видатковими накладними № 254 від 23.06.2020 та № 653 від 21.12.2020.

Позивач виставив відповідачу відповідні рахунки на оплату товару.

Відповідно до п. 4.2 договору, покупець здійснює 25% передоплату вартості заявленого до поставки товару. Останні 75% - по факту поставки з відстрочкою платежу 30 календарних днів.

З урахуванням п. 4.2 договору, строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати товару, поставленого за видатковою накладною № 254 від 23.06.2020 настав 23.07.2020; за видатковою накладною № 653 від 21.12.2020 - 20.01.2021.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки.

За таких обставин, у Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Дробмаш-Україна" у розмірі 2 170 005 грн.

Під час судового розгляду відповідачем було сплачено позивачу частину суми заборгованості у розмірі 67 344 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6640 від 16.04.2021.

Враховуючи те, що відповідач фактично задовольнив вимоги позивача про стягнення суми заборгованості у розмірі 67 344 грн. у позасудовому порядку, провадження у справі у цій частині слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Звертаючись з даним позовом позивач зазначає про те, що після набрання судового рішення по справі № 904/1494/21 законної сили, він звернувся до державних органів виконавчої служби, внаслідок чого 27.07.2021 було відкрито виконавче провадження № 66286265. Відділом примусового виконання рішень в рахунок погашення заборгованості ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» в межах справи № 904/1494/21 на користь ТОВ «Дробмаш-Україна» було перераховано 25.11.2021 грошові кошти в загальному розмірі 1 893 303,06 грн., а 25.01.2020 здійснено остаточний розрахунок на загальну суму 241 908,01 грн.

Крім того, оскільки відповідачем, всупереч чинного законодавства та спірного договору, сплачено заборгованість з пропуском встановленого строку, ТОВ «Дробмаш-Україна» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення інфляції грошових коштів та 3% річних за період прострочення оплати до 11.11.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2022 у справі № 904/8997/21 позов задоволено, стягнуто з Державного підприємства "Східний Гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРОБМАШ-УКРАЇНА" 176 997,79 грн. - індексу інфляції, 57 734,82 грн. - 3% річних, 3 520, 99 грн. - судового збору.

Таким чином, позивач вказує про те, що передбачені спірним договором штрафні та фінансові санкції, які нараховувалися внаслідок порушення відповідачем умов договору, останнім були частково пред`явлені та стягнуті за рішенням суду, у зв`язку із чим позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за загальний період з 12.11.2021 по 24.01.2022 у розмірі 5 729,25 грн. та інфляції грошових коштів за загальний період з листопада 2021 року по січень 2022 року у розмірі 26 840,25 грн.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням.

З аналізу наведених норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Розрахунок річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, вказані суми підлягають до примусового стягнення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Зміст позовної заяви ТОВ "Дробмаш - Україна" містить попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно якому позивач очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 9 000,00 грн.

Під час розгляду спору позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 500,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, на підставі наступного.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову, у зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VІ від 05.07.2012 унормовано, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Дробмаш - Україна" в межах справи №904/1434/22 здійснювалось адвокатом Лихопьок Денисом (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП№0954 від 19.12.2018) на підставі договору про надання правової допомоги № від 18.01.2021, укладений між позивачем та Адвокатським бюро "Лихопьок Д.П."

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Клієнт доручає, а Бюро зобов`язується надати Клієнту правову допомогу згідно з Додатком № 2/# (надалі - Правова допомога), де # - номер за наростанням кожного наступного відповідного доручення про надання правової допомоги.

Клієнт зобов`язаний на умовах, визначених Договором, прийняти від Бюро правову допомогу та оплатити її (п. 1.2. Договору).

За результатами надання Правової допомоги Бюро передає Клієнту Акт про надання послуг правової допомоги (далі Акт) (п. 4.1. Договору).

В акті відображається зміст наданої Правової допомоги ( у разі необхідності - витрачений час на її надання); розмір винагороди (п. 4.2. Договору).

Одночасно з Актом ( у т.ч. у разі його повторного направлення) Бюро надає Клієнту рахунок для сплати (п. 4.5. Договору).

Якщо інше не передбачене домовленістю Сторін, Клієнт здійснює оплату Правової допомоги, у продовж трьох робочих днів після узгодження Акту відповідно до пункту 4.5. Договору (п. 5.5. Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2021, якщо інше не передбачено Додатковою угодою до Договору (п. 7.1. Договору).

Додатковою угодою №1 від 28.12.2021 до даного договору, сторони виклали п. 7.1 в наступній редакції:

« 7.1. Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2022 з автоматичною пролонгацією на 12 календарних місяців за відсутності заперечення будь-якої Сторони».

Відповідно до додатку №2/7 від 11.11.2021 до договору - зміст правової допомоги в межах договору відповідно до цього доручення включає в себе:

Консультування, підготовка документів та представництво інтересів Клієнта, у тому числі в судах, з питань, пов`язаних із стягненням з ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" процентів річних та інфляційних нарахувань, які мають бути сплачені Клієнту за неналежне виконання умов договору № 441/13/153Е від 20.05.2020.

В матеріалах справи також міститься підписаний сторонами додаток №1 "Тарифи щодо надання правової допомоги" до договору про надання правової допомоги № від 18.01.2021, в якому наведено перелік послуг, час необхідний для надання відповідної послуги, а також спосіб визначення гонорару.

Відповідно до підписаного сторонами акту про надання послуг - правової допомоги від 30.06.2022, Адвокатським бюро "Лихопьок Д.П." позивачу надано наступні послуги правової допомоги (5 години):

- консультування з процесуальних питань щодо стягнення процентів річних та інфляційних нарахувань у судовому порядку - 0,5 год. - 750,00 грн.;

- складання позовної заяви про стягнення заборгованості - 4,0 год. - 6 000,00 грн.;

- моніторинг руху справи, подання та отримання процесуальних документів по справі № 904/1434,22 - 0,5 год. - 750,00 грн. Всього надано послуг на загальну суму 7 500,00 грн.

На підтвердження оплати понесених витрат позивачем надано платіжне доручення № 2796 від 31.05.2022 на суму 3 000,00 грн. та №2983 від 04.07.2022 на суму 4500 грн.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, недотримання на її думку, вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення заявлених витрат, у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді.

Проаналізувавши наданий розрахунок суми витрат позивача, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, спір у даній справі відноситься до категорії справ незначної складності, крім того, слід зазначити про те, що позивач вже звертався до господарського суду з подібними спорами у справах № 904/1494/21 та № 904/8997/21, відмінним у даній праві та справі № 904/8997/21 є лише період нарахування інфляції грошових коштів та річних.

Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді, складання позовної заяви не потребували значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, зважаючи на те, що нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що додаток №1 "Тарифи щодо надання правової допомоги" до договору про надання правової допомоги № від 18.01.2021, в якому наведено перелік послуг та час необхідний для надання відповідної послуги, не містить такої послуги як «моніторинг руху справи, подання та отримання процесуальних документів», яка зазначена в акті про надання послуг - правової допомоги від 30.06.2022.

Наведена в акті послуга, щодо - консультування з процесуальних питань про стягнення процентів річних та інфляційних нарахувань у судовому порядку (- 0,5 год. - 750,00 грн.) на переконання суду, не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), з огляду подібність розгляду даної справи та зазначених вище справ № 904/1494/21 та № 904/8997/21, що були розглянуті раніше.

Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При викладених обставинах, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, господарський суд вважає, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, та такою, що підлягає покладенню на відповідача складає 4 000, 00 грн.

Решту витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, код 14309787) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дробмаш - Україна" (36008, м. Полтава, вул. Серьогіна, буд. 4А, код 32635674) 5 729,25 грн. - річних, 26 840,25 грн. - інфляції грошових коштів, 2 481,00 грн. - судового збору, 4 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 26.08.2022.

Суддя І.Ф. Мельниченко