ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1487/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу № 916/1487/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, буд. 31/1, офіс 507; )

до відповідача: Державної організації (установа, заклад) Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області (54025, Миколаївська обл., м. Миколаїв, Центральний район, вул. Флотська, буд. 71; )

про стягнення 48 650,06 грн;

представники сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Державної організації (установа, заклад) Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області про стягнення 48 650,06 грн заборгованості за спожитий природний газ у лютому-березні 2021 р.

В обґрунтування позову посилається на порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором постачання природного газу №С/136-21 від 26.02.2021.

Ухвалою від 13.07.2022 прийнято позовну заяву (вх. №1547/22 від 08.07.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" до розгляду, відкрито провадження у справі №916/1487/22, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.08.2022, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

09.08.2022 на електронну пошту суду надійшло клопотання позивача (вх. № 15713/22) про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

10.08.2022 складено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

26.02.2021 між позивачем та відповідачем було укладено Договір постачання природного газу № С/136-21 (далі - Договір), згідно з п. 2.1. якого постачальник (позивач) зобов`язується протягом строку дії даного Договору передавати споживачеві (відповідачу) товар у загальному потоці у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи по предмету: ДК 021:2015, код 09120000-6 - Газове паливо (Природний газ), включно з урахуванням замовлення (бронювання) потужності (надалі - газ) щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а споживач зобов`язується приймати та оплачувати газ на умовах даного Договору.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із приписами ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з п. 3.1. Договору загальний об`єм постачання природного газу у 2021 р. складає 17,8690129 тис.м.куб. (за лютий 2021 р.).

Відповідно до п. 5.1. Договору фактичний обсяг постачання газу за даним договором буде визначений на підставі Актів, які будуть підписуватись представниками обох сторін по закінченню кожного газового місяця постачання, датуватись останнім календарним днем відповідного газового місяця постачання.

Акти, визначені у п. 5.1. Договору, є підставою для розрахунків (п. 5.2. Договору).

Пунктом 7.1. Договору сторони узгодили, що ціна за 1000,0 кубічних метрів газу становить 6995,35 грн без ПДВ, що разом з ПДВ (1399,07 грн) складає 8394,42 грн., в т.ч. вартість замовлення (бронювання) потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи) за 1000 кубічних метрів на добу становить 124,16 грн./тис.м.куб. (без ПДВ).

У відповідності з п. 7.2. Договору загальна його вартість складається із суми вартості усіх обсягів газу, поставленого протягом усіх газових місяців з урахуванням замовлення (бронювання) потужності протягом строку дії даного договору та не може перевищувати 150 000,00 грн з ПДВ.

Згідно з Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2021 № РН-0001303 у лютому 2021 р. позивач поставив відповідачу 19.8989200 тис.м.куб. природного газу на суму 167039,89 грн (з ПДВ).

Згідно з Актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2021 № РН-0002101 у березні 2021 р. позивач поставив відповідачу 5.4841500 тис.м.куб. природного газу на суму 46036,26 грн (з ПДВ).

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

В ч.1 ст.692 ЦК України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.3 ст.670 ЦК України якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Відповідно до абз.4 п.10 розд.ІІ постанови НКРЕКП ,,Про затвердження Правил постачання природного газу" від 30.09.2015 р. № 2496 (із змінами) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об`ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором постачання природного газу.

Вищевказані акти приймання передачі підписані обома сторонами без зауважень, що свідчить про прийняття відповідачем природного газу в обсягах, зазначених в актах. Вказані обставини відповідачем не заперечувались.

Таким чином, позивачем поставлено відповідачу у лютому-березні 2021 р. природний газ на загальну суму 213076,15 грн.

У позовній заяві позивач вказав, що відповідач по Акту приймання-передачі від 28.02.2021 № РН-0001303 розрахувався лише частково - на суму 164426,09 грн. Решта - 2613,80 грн залишилась несплаченою. Поставлений за Актом приймання-передачі від 31.03.2021 № РН-0002101 природний газ на суму 46036,26 грн відповідачем також не оплачений.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 12.06.2019 по справі № 487/10128/14-ц звернула увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Так, господарський суд звертає увагу, що Договором сторони передбачили загальний об`єм постачання природного газу у лютому 2021 р. - 17,8690129 тис.м.куб. (п. 3.1. Договору). Цим же Договором сторони узгодили, що його загальна вартість становить 150000,00 грн (п. 7.2. Договору). Фактично ж позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято природний газ у більшому обсязі, ніж передбачений Договором. У лютому 2021 р. поза межами предмета Договору було поставлено природний газ в обсязі 2,0299071 тис.куб.м., а в березні - 5,4841500 грн. При цьому, як вбачається з позовної заяви, частину поставленого природного, обсяг якого не входив в предмет Договору відповідач оплатив - на суму 14426,09 грн. Інша частина несплаченого природного газу, яка була поставлена в позадоговірному обсязі, на суму 48650,06 грн, залишилась несплаченою.

Суд зазначає, що оскільки поставка природного газу в обсязі більшому, ніж обумовлений письмовим Договором, не може вважатись здійсненою на виконання його умов (така поставка не входить в предмет цього правочину), позивач невірно кваліфікував спірні правовідносини, заявляючи до стягнення вартість несплаченого природного газу у сумі, як борг за Договором.

Допущена ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» помилка, враховуючи те, що підстави позову дозволяють суду самостійно здійснити належну правову оцінку відносин сторін, не позбавляє позивача права на отримання коштів, а відповідача не звільняє від виконання обов`язку оплатити вартість фактично спожитого природного газу в сумі 48650,06 грн.

При цьому ціна товару за правилами ч.3 ст.670 ЦК України абз.4 п.10 розд. ІІ постанови НКРЕКП ,,Про затвердження Правил постачання природного газу" від 30.09.2015 р. № 2496 (із змінами) встановлюється згідно умов Договору.

Отже, у зв`язку з тим, що відповідачем у лютому-березні 2021 р. спожито природний газ на загальну суму 213 076,15 грн, а частина цієї суми - 48650,06 грн залишилась відповідачем несплаченою, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» про стягнення з Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області 48650,06 грн за спожитий у лютому-березні 2021 р. природний газ.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, буд. 31/1, офіс 507; ) до Державної організації (установа, заклад) Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області (54025, Миколаївська обл., м. Миколаїв, Центральний район, вул. Флотська, буд. 71; ) про стягнення 48 650,06 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Державної організації (установа, заклад) Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області (54025, Миколаївська обл., м. Миколаїв, Центральний район, вул. Флотська, буд. 71; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, буд. 31/1, офіс 507; ) 48 650,06 грн заборгованості, 2481,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 10 серпня 2022 р. Повний текст рішення складено та підписано 15 серпня 2022 р.

Суддя Р.В. Волков