ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"15" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1888/22

Господарський суд Одеської області у складі судді - Петрова В.С., розглянувши матеріали позовної заяви № 1955/22 ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рисоіл Україна", ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю „Сат-Агро" про визнання недійсним договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рисоіл Україна", ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" про визнання недійсним договору поруки, укладеного 22.07.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рисоіл Україна", Товариством з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" та ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що укладений договір поруки від 22.07.2021 р. порушує законні права позивача, оскільки даний договір суперечить ст. 65 Сімейного кодексу України, так як укладенням договору дружина обтяжила спільне майно зобов`язаннями перед ТОВ "Рисоіл Україна", при цьому позивач зазначає, що всі сторони такого договору діяли недобросовісно, не отримавши згоди на укладення договору поруки ОСОБА_1 , як передбачено п. 20 договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Так, наведена норма свідчить, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.08.2019 р. у справі № 914/804/18).

Наразі, як випливає зі змісту позову, предметом спору є вимога позивача про визнання недійсними договору поруки від 22.07.2021 р., що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рисоіл Україна", Товариством з обмеженою відповідальністю „Сат-Агро" та ОСОБА_2 .

При цьому, як встановлено судом, підставою звернення до суду ОСОБА_1 визначає саме порушення його цивільного права, що випливає зі ст. 65 Сімейного кодексу України, права подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, суд вважає, що спір між позивачем та відповідачами виник саме у зв`язку з сімейними відносинами.

Положеннями ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено визначено перелік справ, що відносяться до юрисдикції загальних судів, зокрема, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Тобто, за певних умов обидві сторони у цивільному процесі можуть і не бути фізичними особами, якщо тільки такий спір не належить до юрисдикції іншого суду, зокрема господарського.

З огляду на вказане, господарський суд доходить висновку, що даний спір не належить до юрисдикції господарського суду в силу прямої вказівки п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України з огляду на суб`єктний склад учасників і характер спору.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 6 ст. 175 Кодексу).

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , оскільки вказана позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Поряд з цим господарський суд зазначає, що вказаний спір має розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рисоіл Україна", ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" про визнання недійсним договору поруки.

2. Направити на адресу ОСОБА_1 додаток: позовна заява (вх. № 1955/22 від 09.08.2022 р.) з доданими документами на 21 арк. та поштовим конвертом.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров