ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. Справа№ 910/18206/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.08.2022

від позивача: не з`явились

від відповідача -1: Тарасенко В.В.

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача-3: Шевченко Ю.А.

від третьої особи -1-

від третьої особи -2- не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022

у справі № 910/18206/19 (суддя - Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом ОСОБА_1

до 1. Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

2. Міністерства фінансів України

3. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третіх осіб,які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: - 1.Національний банк України

2. Кабінет Міністрів України

про визнання недійсними договорів,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі відповідач-1), Міністерства фінансів України (далі - відповідач 2) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач-3), в якому просив:

- визнати недійсним з моменту укладення Договір про придбання акцій від 20.12.2016, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк", від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ КБ "Приватбанк" Славкіної Марини Анатоліївни та ОСОБА_1 , від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Приватбанк" Шевченко Андрій Миколайович;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу акцій ПАТ КБ "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016, укладений між Державою в особі ПАТ КБ "Приватбанк" Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21.12.2016 були власниками простих іменних акцій ПАТ КБ "Приватбанк", від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченко А.М., в інтересах та за рахунок якої діяло ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк", в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 - щодо простих іменних акцій ПАТ КБ "Приватбанк".

Позовні вимоги мотивоавні тим, що ОСОБА_1 , станом на 18.12.2016 був власником 1 034 328 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" номінальною вартістю 289 611 840,00 грн, що складало 1,3625% статутного капіталу банку. Рішенням Правління Національного банку України №498-рш/БТ від 18.12.2016 ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних; надано пропозицію Кабінету Міністрів України щодо виведення ПАТ КБ "Приватбанк" з ринку шляхом його продажу інвестору в особі держави відповідно до ст. 41-1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Рішенням Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2016 №2859 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Приватбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" розпочато процедуру виведення ПАТ КБ "Приватбанк" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 19.12.2016 по 18.12.2017 (включно). У наступному Фондом було здійснено виведення неплатоспроможного банку ПАТ КБ "Приватбанк" з ринку шляхом його продажу інвестору - Державі в особі Міністерства фінансів Україні - націоналізації. В процедурі націоналізації були списані кошти з рахунків позивача та здійснено їх обмін на акції додаткової емісії ПАТ КБ "Приватбанк", про що уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уклали договір від 20.12.2016 про придбання акцій від імені позивача та ПАТ КБ "Приватбанк"; відчужені належні позивачу акції (пакет складався з 1034328 штук простих іменних акцій, що належали позивачу на 16.12.2016 та акцій додаткової емісії).

08.01.2020 Господарський суд міста Києва ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/18206/19, розгляд справи постановив здійснювати у порядку загального позовного провадження.

24.09.2020 Господарський суд міста Києва ухвалою задовольнив клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями Верховного Суду у справах № 910/17541/19 та № 910/17630/19 та зупинив провадження у справі № 910/18206/19 до набрання законної сили рішеннями Верховного Суду у справах № 910/17541/19 та № 910/17630/19 на підставі п. 7 ч. 2 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, оскільки правовідносини сторін у справах № 910/17541/19 та № 910/17630/19 подібні правовідносинам сторін у справі №910/18206/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 Суд задовольнив клопотання представника відповідача-1 про поновлення провадження у справі, поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання у справі на 12.08.2021.

02.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов лист від Північного апеляційного господарського суду про направлення матеріалів справи №910/18206/19 до Північного апеляційного господарського суду для подальшого їх скерування разом з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

29.09.2021 до Господарського суду міста Києва супровідним листом №24.2-17/910/18206/19/683/2021 від 27.09.2021 повернуто матеріали справи №910/18206/19 з Верховного Суду.

11.10.2021 Господарський суд міста Києва поновив провадження у справі №910/18206/19, призначив підготовче судове засідання у справі на 02.11.2021.

18.10.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою повернув заявникові - ОСОБА_1 заяву про забезпечення доказів з підстав, викладених в ухвалі.

28.10.2021 на офіційну електронну адресу Господарського суду міста Києва надійшов лист Північного апеляційного господарського суду разом з ухвалою від 27.10.2021 про відкриття апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 та про витребування матеріалів справи № 910/18206/19 до ПАГС.

У судовому засіданні 02.11.2021 позивачем подане клопотання про зупинення провадження у справі № 910/18206/19 згідно з п. 5) ч. 1 ст. 227 ГПК України.

02.11.2021 суд постановив задовольнити клопотання позивача та зупинити провадження у справі, з підстав зазначених у відповідній ухвалі.

10.11.2021 матеріали справи були направлені до Північного апеляційного господарського суду.

25.01.2022 матеріали справи повернулися до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст поданої ОСОБА_1 заяви

01.02.2022 від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення доказів, в якій позивач просить суд здійснити забезпечення доказів, шляхом їх витребування Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", Міністерства фінансів України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вказана заява підписана адвокатом Колосовським Ю.О. Заява мотивована тим, що позивач звернувся до суду першої інстанції з відповідним позовом, в якому просив визнати недійсними з моменту укладення Договір про придбання акцій від 20.12.2016 та договір купівлі-продажу акцій ПАТ КБ "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016. Проте, з метою з`ясування та встановлення усіх обставин справи щодо порушення прав та інтересів позивача, як акціонера банку, які відбулися внаслідок протиправного примусового позбавлення позивача права власності на акції банку, є необхідність витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Міністерства фінансів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Договір про придбання акцій від 20.12.2016 та договір купівлі-продажу акцій ПАТ КБ "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016, акти приймання передавання до них, оскільки вказані документи не надавались позивачу, а також вказані документи містять банківську таємницю, доступ до якої заявник не може отримати в силу об`єктивних причин, і не має змоги отримати самостійно зазначені документи.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19 заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто заявнику з посиланням на приписи ст. 111 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не дотримано вимог п. 5 ч. 1 ст. 111 ГПК України (щодо обгрунтування необхідності витребування доказів, подання додатків), а також ч. 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України (щодо сплати судового збору).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти та задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19, якою було повернуто заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів. Скасувати повністю ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі № 910/18206/19 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі скаржник посилався на те, що:

- ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо повернення заяви позивача про забезпечення доказів з цієї підстави;

- суд першої інстанції не врахував, що затребувані позивачем документи неодноразово витребовувались у відповідачів, зокрема і ухвалами суду, проте, їх не було надано, і затребувані документи можуть так і не надатися суду , внаслідок чого буде неможливим встановити усі факти та обставини для ухвалення законного та справедливого рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 910/18206/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19, розгляд справи № 910/18206/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначено на 23.02.2022.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022, справу № 910/18206/19 передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 справу № 910/18206/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.03.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Крім того, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтями 2, 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022, враховуючи положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", розпоряджень Ради оборони міста Києва, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 №1 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" наказано тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Отже, судове засідання у справі № 910/18206/19 призначене на 15.03.2022 13:00 год. не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19 на 24.05.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2022 задоволено клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про проведення судового засідання в режимі відео конференції поза межами суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2022 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19 відкладено до 21.06.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19 відкладено до 19.07.2022.

У зв`язку з перебуванням суддів Майданевича А.Г у відпустці з 11.07.2022., Гаврилюка О.М. у відпустці з 18.07.2022., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, здійснити розгляд даної справи 19.07.2022 у визначеному складі суду неможливо.

Відповідно до пп. 2.3.25., 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 02.10.2018 р., за допомогою автоматизованої системи має бути здійснено заміну суддів Майданевича А.Г., Гаврилюка О.М. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформувати відповідний протокол.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному головуючому судді від 13.07.22, у зв`язку з перебуванням суддів Майданевича А.Г у відпустці з 11.07.2022., Гаврилюка О.М. у відпустці з 18.07.202, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2022 прийнято справу № 910/18206/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19 відкладено до 02.08.2022.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 02.08.2022 з`явились представники: відповідача -1 (Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"), відповідача-3 (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національного банку України.

Скаржник в судове засідання 02.08.2022 представників не направив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та справи повідомлявся належним чином, через канцелярію Північного апеляційного господарського суду заяв та клопотань від вказаного учасника справи - не надходило.

Відповідач-2 (Міністерство фінансів України), а також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України в судове засідання 02.08.2022 представників не направили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та справи повідомлені належним чином, через канцелярію Північного апеляційного господарського суду заяв та клопотань від вказаних учасників справи - не надходило.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників позивача (скаржника), відповідача-2 та т(Міністерство фінансів України), а також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України, - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Як зазначено вище, в судове засідання 02.08.2022 з`явились представники: відповідача -1 (Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"), відповідача-3 (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національного банку України. які проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін як таку, що постановлення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.

Ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі відповідач-1), Міністерства фінансів України (далі - відповідач 2) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач-3), в якому просив:

- визнати недійсним з моменту укладення Договір про придбання акцій від 20.12.2016, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк", від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ КБ "Приватбанк" Славкіної Марини Анатоліївни та ОСОБА_1 , від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Приватбанк" Шевченко Андрій Миколайович;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу акцій ПАТ КБ "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016, укладений між Державою в особі ПАТ КБ "Приватбанк" Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21.12.2016 були власниками простих іменних акцій ПАТ КБ "Приватбанк", від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченко А.М., в інтересах та за рахунок якої діяло ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк", в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 - щодо простих іменних акцій ПАТ КБ "Приватбанк".

01.02.2022 від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення доказів, в якій позивач просить суд здійснити забезпечення доказів, шляхом їх витребування Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", Міністерства фінансів України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вказана заява підписана адвокатом Колосовським Ю.О. Заява мотивована тим, що позивач звернувся до суду першої інстанції з відповідним позовом, в якому просив визнати недійсними з моменту укладення Договір про придбання акцій від 20.12.2016 та договір купівлі-продажу акцій ПАТ КБ "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016. Проте, з метою з`ясування та встановлення усіх обставин справи щодо порушення прав та інтересів позивача, як акціонера банку, які відбулися внаслідок протиправного примусового позбавлення позивача права власності на акції банку, є необхідність витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Міністерства фінансів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Договір про придбання акцій від 20.12.2016 та договір купівлі-продажу акцій ПАТ КБ "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016, акти приймання передавання до них, оскільки вказані документи не надавались позивачу, а також вказані документи містять банківську таємницю, доступ до якої заявник не може отримати в силу об`єктивних причин, і не має змоги отримати самостійно зазначені документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19 заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто заявнику з посиланням на приписи ст. 111 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не дотримано вимог п. 5 ч. 1 ст. 111 ГПК України (щодо обгрунтування необхідності витребування доказів, подання додатків), а також ч. 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України (щодо сплати судового збору).

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві.

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття "право" та "охоронюваний законом інтерес" особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно- смисловому зв`язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, а межах положень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 у справі №4-рп/2008).

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Частинами 2 та 3 вказаної статті передбачено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

За змістом ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначаються:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно із ч. 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Згідно поданої позивачем заяви про забезпечення доказів, яка досліджена судом апеляційної інстанції, вбачається, що всупереч вищезазначеним приписам чинного законодавства, остання не містить обґрунтувань необхідності забезпечення доказів, а саме у заяві, не наведено обставин, на підставі яких заявник вважає, що засіб доказування може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або утрудненим, як і не зазначені та не надані докази на підтвердження можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом.

При цьому, як обгрунтовано зазначено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, позивач в обгрунтування заявленого клопотання лише посилається на загальні положення Закону України "Про банківську таємницю" щодо обсягу інформації, яка становить банківську таємницю та неможливість отримання такої інформації самостійно, втім, доказів того, що заявник здійснював спроби отримати таку інформацію самостійно та внаслідок таких спроб інформація отримана не була, останнім не подано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження.

Крім того, у поданій заяві заявник не зазначає і про наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, і в обгрунтування вказаного твердження позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції про те, що заявником не дотримано вимог п. 5 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не врахував, що затребувані позивачем документи неодноразово витребовувались у відповідачів, зокрема і ухвалами суду, проте, їх не було надано, і затребувані документи можуть так і не надатися суду , внаслідок чого буде неможливим встановити усі факти та обставини для ухвалення законного та справедливого рішення - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки по-перше, доводи скаржника у цій частині носять характер необґрунтованих припущень. А по-друге, рішення суду ухвалюється у відповідності до ст. 2, 86 Господарського процесуального кодексу України, зокрема суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, і що перевірено судом апеляційної інстанції в процесі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, що до поданої представником позивача заяви про забезпечення доказів не було додано доказів, що підтверджують сплату судового збору, тобто не дотримано вимог ч. 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі про те, що ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо повернення заяви позивача про забезпечення доказів з цієї підстави - суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтований з огляду на те, що ч. 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом, а відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду заяви про забезпечення доказів фізичною особою судовий збір становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, суд апеляційної інстанції наголошує, що підставою для повернення поданої позивачем заяви про забезпечення доказів стало те, що всупереч вищезазначеним приписам чинного законодавства, остання не містить обґрунтувань необхідності забезпечення доказів, а саме у заяві, не наведено обставин, на підставі яких заявник вважає, що засіб доказування може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або утрудненим, як і не зазначені та не надані докази на підтвердження можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом, і відповідно, сплата або несплата судового збору жодним чином не впливає на правомірність висновків суду першої інстанції про повернення поданої позивачем заяви про забезпечення доказів з тих підстав, що заявником не дотримано вимог п. 5 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про невідповідність поданої позивачем заяви щодо забезпечення доказів ст. 111 Господарського процесуального кодексу України та необхідність її повернення, про що судом першої інстанції обґрунтовано постановлено оскаржувану ухвалу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, ухвала суду першої інстанції постановлена з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, обумовлені ст. 277, 280 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/18206/19, за наведених скаржником доводів та обґрунтувань, - відсутні.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за оскарження ухвали суд першої інстанції покладається на скаржника з огляду на приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі №910/18206/19 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі №910/18206/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за ОСОБА_1 .

4. Матеріали справи №910/18206/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець

Повний текст постанови підписано 15.08.2022.