РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2022Справа № 910/2054/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр»

до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух)

про стягнення 4532918,27 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Оврашко Д.С.;

від відповідача: Ярмак М.М.;

від третьої особи: Бохан О.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.02.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про стягнення 4532918,27 грн, з яких 3933252,60 грн основного боргу, 225295,86 грн пені, 252459,87 грн штрафу, 40956,79 грн 3% річних та 80953,15 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що протягом травня 2021 року - грудня 2021 року ним були надані відповідачу послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів на суму 3933252,60 грн, які відповідачем залишились неоплаченими, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 3933252,60 грн основного боргу, 225295,86 грн пені, 252459,87 грн штрафу, 40956,79 грн 3% річних та 80953,15 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 позовну заяву Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 15.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 відкрито провадження у справі №910/2054/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі тертю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух); підготовче засідання призначено на 23.03.2022, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з указом Президента України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Крім того, 02.03.2022 на офіційній веб-сторінці Ради суддів України оприлюднено рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, згідно з пунктом 5 яких судам рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

За наведених обставин судове засідання, призначене на 23.03.2022, не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2022 підготовче засідання у справі №910/2054/22 призначено на 17.05.2022.

У підготовчому засіданні 17.05.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 15.06.2022.

У підготовчому засіданні 15.06.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 06.07.2022.

У підготовчому засіданні 06.07.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 27.07.2022.

06.07.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що єдиною підставою для виникнення у відповідача обов`язку оплачувати метеорологічні послуги є укладений між сторонами відповідний договір, тоді як такого договору не існує. Крім того, відповідач зазначив, що метеорологічна інформація, необхідна для зльоту та посадки, надавалась не позивачем, а Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух). Також, відповідач висловив зауваження щодо розрахунку вартості метеорологічних послуг та кількості польотів, вказаних позивачем.

11.07.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

27.07.2022 від третьої особи надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 27.07.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 03.08.2022.

03.08.2022 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 03.08.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.08.2022.

Представник позивача у судовому засіданні 17.08.2022 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.08.2022 заявив усне клопотання про відкладення судового засідання, в задоволенні якого судом було відмовлено, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, тоді як наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи.

У судовому засіданні 17.08.2022 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

Представник третьої особи у судовому засіданні 17.08.2022 підтримав позовні вимоги, заявлені позивачем.

У судовому засіданні 17.08.2022 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Український авіаційний метеорологічний центр» є сертифікованим провайдером аеронавігаційного обслуговування авіації за напрямком метеорологічне обслуговування авіації (польоти повітряних суден на підході та в районі аеродромів Київ/Бориспіль, Київ/Жуляни, Київ/Антонов-1, Київ/Антонов-2), що підтверджується Сертифікатом Державної авіаційної служби України від 01.08.2020 АА№020975 та Додатком до нього.

Відповідно до статуту Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр», затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 03.03.2018 №146, позивач входить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері гідрометеорологічної діяльності та здійснює метеорологічне обслуговування цивільної авіації.

Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» є суб`єктом авіаційної діяльності, який здійснює діяльність у сфері повітряних перевезень пасажирів і вантажу, та є споживачем послуг з аеронавігаційного та метеорологічного обслуговування зльотів та посадок повітряних суден.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що протягом травня 2021 року - грудня 2021 року ним були надані відповідачу послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів на суму 3933252,60 грн, які відповідачем залишились неоплаченими, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 3933252,60 грн основного боргу, 225295,86 грн пені, 252459,87 грн штрафу, 40956,79 грн 3% річних та 80953,15 грн інфляційних втрат.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав на те, що єдиною підставою для виникнення у відповідача обов`язку оплачувати метеорологічні послуги є укладений між сторонами відповідний договір, тоді як такого договору не існує. Крім того, відповідач зазначив, що метеорологічна інформація, необхідна для зльоту та посадки, надавалась не позивачем, а Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух). Також, відповідач висловив зауваження щодо розрахунку вартості метеорологічних послуг та кількості польотів, вказаних позивачем.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, аеронавігаційне обслуговування - обслуговування, яке здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на всіх етапах польоту повітряних суден, що включає організацію повітряного руху, зв`язок, навігацію, спостереження (радіотехнічне забезпечення), пошук і рятування, метеорологічне обслуговування та надання аеронавігаційної інформації.

За приписами пунктів 34-36 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, експлуатант аеродрому - юридична особа, що здійснює експлуатацію аеродрому; експлуатант аеропорту - юридична особа, що є утримувачем сертифіката аеродрому та має сертифікат на право здійснення діяльності з наземного адміністрування в аеропорту. Експлуатант аеропорту може мати також інші сертифікати та здійснювати інші види аеропортової діяльності, крім визначених у цьому абзаці; експлуатант - юридична або фізична особа, яка експлуатує чи пропонує послуги з експлуатації повітряних суден.

Відповідно до пунктів 52, 53 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, користувач аеропорту (аеродрому) - юридична або фізична особа, що здійснює повітряні перевезення пасажирів, пошти, вантажу або виконує інші види польотів; користувачі повітряного простору України - фізичні та юридичні особи, яким у встановленому порядку надано право на провадження діяльності з використання повітряного простору України.

Згідно з п. 85 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, провайдер аеронавігаційного обслуговування - суб`єкт авіаційної діяльності, який надає послуги з елементів (напрямів) аеронавігаційного обслуговування повітряних суден.

Як встановлено у ч. 1, 2, 3 ст. 36 Повітряного кодексу України, аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі. Розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) встановлюється однаковим для всіх користувачів повітряного простору України і визначається відповідно до законодавства України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю.

Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється Євроконтролем та/або провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. Порядок розрахунку розміру зазначеної плати, порядок її внесення та звільнення від сплати визначається відповідно до законодавства України та зобов`язань України за міжнародними договорами України.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 04.06.2019 № 415 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України» визначено, що за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі районів польотної інформації України на маршруті, а також на підході та в районі аеродрому, стягується плата за встановленими ставками, та встановлено відповідні ставки.

Вимоги щодо організації та надання метеорологічного обслуговування цивільної авіації в Україні затверджено Наказом Державної авіаційної служби України від 09.03.2017 № 166 «Про затвердження авіаційних правил України «Метеорологічне обслуговування цивільної авіації» (надалі також - Авіаційні правила).

Метеорологічне обслуговування - це обслуговування, що включає послуги із забезпечення метеорологічними прогнозами, консультаціями і спостереженнями, а також іншу метеорологічну інформацію та послуги, що надаються суб`єктам авіаційної діяльності. (п.4 Розділу І Авіаційних правил)

За приписами пунктів 1, 2 Глави 1 Розділу II Авіаційних правил, метою метеорологічного обслуговування цивільної авіації є сприяння безпечній, регулярній та ефективній аеронавігації. Ця мета досягається шляхом постачання метеорологічної інформації, яка потрібна для виконання своїх функцій: експлуатантам, членам льотних екіпажів, органам обслуговування повітряного руху, органам пошуково-рятувальної служби, адміністраціям аеропортів та іншим організаціям, діяльність яких пов`язана зі здійсненням або розвитком аеронавігації.

Метеорологічне обслуговування експлуатантів, членів льотних екіпажів, органів ОПР, адміністрацій аеропортів та інших суб`єктів авіаційної галузі, діяльність яких пов`язана з плануванням, забезпеченням та виконанням польотів ПС, організовують та здійснюють провайдери метеорологічного обслуговування відповідно до вимог цих Авіаційних правил та інших нормативно-правових актів в частині метеорологічного обслуговування ЦА з урахуванням вимог документів міжнародних авіаційних організацій та документів ВМО.

Виконання польотів ПС ЦА або обслуговування повітряного руху ПС ЦА без метеорологічного обслуговування забороняється.

У п. 5 Глави 1 Розділу II Авіаційних правил визначено напрями діяльності провайдерів з метеорологічного обслуговування ЦА:

1) метеорологічні спостереження на аеродромі та надання метеорологічної інформації про стан погодних умов на аеродромі відповідним користувачам: органам обслуговування повітряного руху, експлуатантам та аеродромним службам;

2) метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі;

3) збір, обробка, узагальнення та надання метеорологічної інформації експлуатантам або членам льотних екіпажів;

4) прогностичне обслуговування - розробка, складання та постачання авіаційних прогнозів погоди органам ОПР та експлуатантам;

5) передпольотне інформаційне обслуговування - комплекс заходів, спрямованих на забезпечення користувачів повітряного простору метеорологічною інформацією, необхідною для підготовки та виконання польоту;

6) стеження за погодними умовами та метеорологічне обслуговування польотів ПС у визначеній частині повітряного простору;

7) підготовка та надання кліматичної інформації.

Провайдери метеорологічного обслуговування можуть здійснювати діяльність за одним, кількома або всіма зазначеними напрямами.

Згідно з п. 1 Глави 4 Розділу IV Авіаційних правил, для забезпечення зльоту та посадки ПС органам ОПР надаються поточні дані метеорологічних спостережень, що представлені на ПД АСМС (АМС) або на дисплеях автономних метеорологічних приладів.

Діяльність провайдера АНО в частині MET зльотів та посадок ПС відповідно до міжнародних та національний норм забезпечує безпеку авіаційних перевезень (п. п. 3.2.1, 3.2.2, 3.3 Положення Державної служби нагляду за забезпечення безпеки авіації № 1503/11783 від 14.12.2005 «Про систему управління безпекою польотів на авіаційному транспорті», розділ VIII Наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 23.06.2010 № 383 «Про затвердження правил обслуговування повітряного руху на цивільних аеродромах України», Розділ II Наказу Міністерства інфраструктури України «Про затвердження правил польотів цивільних повітряних суден у повітряному просторі України» від 28.10.2011 № 478).

Відповідно дост. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У разі недотримання сторонами письмової форми правочину, для з`ясування факту його вчинення та змісту слід виходити з приписів частини другої статті 205 Цивільного кодексу України, яка регламентує, що поведінка сторін, що засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, може доводитися письмовими доказами та поясненнями сторін.

За приписами статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Суд зазначає, що незважаючи на відсутність підписаного між сторонами даного спору письмового договору у формі єдиного документа, між Державним підприємством «Український авіаційний метеорологічний центр» та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» виникли господарські відносини за договором надання послуг, укладеним у спрощений спосіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2021 у справі №910/3898/20 (у спорі між цими ж сторонами про стягнення заборгованості з оплати за надані послуги за попередній період - 2020 рік).

Так, незважаючи на відсутність волевиявлення до підписання письмового договору, відповідач здійснював фактичні дії щодо його виконання, а саме, у травні-грудні 2021 року використовував повітряний простір України для здійснення міжнародних рейсів та рейсів по Україні, використовуючи інформацію, надану позивачем шляхом обслуговування зльотів і посадок.

Відповідно до інформації Міністерства інфраструктури України (лист від 11.11.2020 №15496/48/10-20), Украерорух не надає метеорологічне обслуговування зльоту/посадки на аеродромах, метеорологічне обслуговування зльоту/посадки на аеродромах не включаються до одиничної ставки плати за аеронавігаційне обслуговування на підході та в районі аеродрому, Украерорух не справляє плату за метеорологічне обслуговування на підході та в районі аеродрому.

Оскільки Державне підприємство обслуговування повітряного руху України не надає метеорологічне обслуговування зльоту/посадки на аеродромах та відповідно не справляє за нього плату, а Державне підприємство «Український авіаційний метеорологічний центр» є єдиним сертифікованим провайдером щодо надання послуг аеронавігаційного обслуговування цивільної авіації України в частині метеорологічного обслуговування зльотів та посадок повітряних суден, без якого будь-які польоти були б неможливими, здійснені відповідачем рейси на аеродромі Київ/Бориспіль у спірний період свідчать про те, що відповідач в будь-якому разі приймав метеообслуговування, надане позивачем.

Суд також зазначає, що відповідач не довів належними доказами, що вказане метеообслуговування протягом спірного періоду йому надавалось іншою, аніж позивач особою, уповноваженою здійснювати відповідне обслуговування на території України.

Наведені вище обставини спростовують доводи відповідача відносно того, що єдиною підставою для виникнення у відповідача обов`язку оплачувати метеорологічні послуги є укладений між сторонами відповідний договір, тоді як такого договору не існує; метеорологічна інформація, необхідна для зльоту та посадки, надавалась не позивачем, а Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух).

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», Мінінфраструктури встановлює за погодженням з Мінекономіки ставки плати в іноземній валюті за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України.

Судом встановлено, що одинична ставка плати за послуги з АНО на підході та в районі аеродрому, яка справляється Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух), не включає метеорологічне обслуговування на підході та в районі аеродрому. Натомість, ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування за напрямком метеорологічне обслуговування зльотів і посадок повітряних суден на аеродромах законодавчо не встановлено.

За приписами статей 10-12 Закону України «Про ціни і ціноутворення», суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Ціни на товари, які призначені для реалізації на внутрішньому ринку України, установлюються виключно у валюті України, якщо інше не передбачено міжнародними угодами, ратифікованими Україною, та постановами Кабінету Міністрів України.

Вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Суд зазначає, що відсутність законодавчого встановлення цін на послуги метеорологічного обслуговування зльоту/посадки на державному рівні не може позбавляти суб`єкта господарювання права на отримання плати за надані послуги, що відповідно зумовлює необхідність самостійного встановлення цін на такі послуги.

При цьому, враховуючи відсутність законодавчої заборони, вартість послуг метеорологічного обслуговування обраховано позивачем відповідно до вимог Методики формування вартості платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій України, затвердженої Наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства фінансів України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 03.01.2012 № 1/2/1.

Водночас, суд зазначає, що надання метеорологічної інформації не безпосередньо відповідачу, а через Украерорух, не впливає на факт користування послугами та обов`язок відповідача їх оплатити належному виконавцю, яким є позивач.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що послуги з метеорологічного обслуговування польотів ПС в районі аеропорту, зльоту та посадки на аеродромі Київ/Бориспіль у спірний період надавались відповідачу саме позивачем, та відповідач зобов`язаний їх оплатити.

З калькуляції кошторисної вартості метеопослуг, що надаються на аеродромі Київ/Бориспіль станом на 01.01.2021, складеної позивачем, та витягу з прайс-листа вбачається, що вартість послуг метеорологічного обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів і посадок ПС на аеродромі становить 565,00 грн з 1 рейс; вартість метеорологічних послуг, що надаються на аеродромі для тренувальних польотів та обльоту по аеродрому становить 428,00 грн.

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копію Акту надання послуг №229 від 31.05.2021 на суму 372335,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №230 від 31.05.2021 на суму 46104,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №301 від 30.06.2021 на суму 488725,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №302 від 30.06.2021 на суму 68313,60 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль та метеопослуги, що надаються на аеродромі для тренувальних польотів та обльоту по аеродрому Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №395 від 31.07.2021 на суму 570085,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №396 від 31.07.2021 на суму 71868,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №457 від 31.08.2021 на суму 555395,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №458 від 31.08.2021 на суму 74580,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №546 від 30.09.2021 на суму 503415,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №547 від 30.09.2021 на суму 46104,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №652 від 31.10.2021 на суму 427140,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №653 від 31.10.2021 на суму 48816,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №712 від 30.11.2021 на суму 290975,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №713 від 30.11.2021 на суму 42714,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №784 від 31.12.2021 на суму 285325,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль), копію Акту надання послуг №785 від 31.12.2021 на суму 41358,00 грн (метеорологічне обслуговування польотів ПС в районі аеродрому, зльотів та посадок ПС на аеродромі Київ/Бориспіль).

Вказані акти (на загальну суму 3933252,60 грн) підписані лише представником Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» та не підсипані представником відповідача.

Кількість виконаних польотів відповідачем у спірному періоді (в розрізі кожного місяця) та, відповідно, обсяг наданих позивачем метеорологічних послуг щодо кожного польоту ПС відображені позивачем в Реєстрах обліку кількості рейсів з вартістю їх метеобслуговування, які долучені позивачем до позовної заяви.

З наданих позивачем копій супровідних листів та рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень вбачається, що акти наданих послуг за травень 2021 року та відповідні рахунки були отримані відповідачем 11.06.2021; акти наданих послуг за червень 2021 року та відповідні рахунки - 14.07.2021; акти наданих послуг за липень 2021 року та відповідні рахунки - 16.08.2021; акти наданих послуг за серпень 2021 року та відповідні рахунки - 13.09.2021; акти наданих послуг за вересень 2021 року та відповідні рахунки - 11.10.2021; акти наданих послуг за жовтень 2021 року та відповідні рахунки - 12.11.2021; акти наданих послуг за листопад 2021 року та відповідні рахунки - 13.12.2021; акти наданих послуг за грудень 2021 року та відповідні рахунки - 17.01.2022.

Суд зазначає, що отримавши від позивача вказані акти, які містять кількість рейсів та вартість послуг, відповідачем не було наданої будь-яких заперечень ані щодо кількості рейсів, ані щодо вартості послуг, а також не надано мотивованої відмови від підписання надісланих позивачем актів (доказів протилежного матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано), з огляду на що доводи відповідача про недоведеність кількості рейсів судом оцінюються критично.

При цьому, саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №910/1265/17.

Контррозрахунку вартості послуг з метеорологічного обслуговування польотів ПС в районі аеропорту, зльоту та посадки на аеродромі Київ/Бориспіль за спірний період відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки згаданою статтею 530 Цивільного кодексу України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був здійснити оплату послуг з метеорологічного обслуговування польотів ПС в районі аеропорту, зльоту та посадки на аеродромі Київ/Бориспіль за спірний період у семиденний строк від дня пред`явлення вказаних вимог.

Однак, станом на дату розгляду справи у суді відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у загальному розмірі 3933252,60 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за послуги з метеорологічного обслуговування польотів ПС в районі аеропорту, зльоту та посадки на аеродромі Київ/Бориспіль за період з травня по грудень 2021 року на суму 3933252,60 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» суми основного боргу у розмірі 3933252,60 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем на підставі ст. 231 Господарського кодексу України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 225295,86 грн та штраф у розмірі 252459,87 грн (відповідно до викладеного позивачем у позовній заяві розрахунку).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Суд зазначає, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені та штрафу не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня/штраф нараховуються відповідно до чинного законодавства, суму пені/штрафу може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови їх сплати визначено певним законодавчим актом.

Зважаючи на те, що договорами послуг (укладені у спрощеній спосіб) не передбачено нарахування пені та штрафу за несвоєчасну оплату відповідачем наданих позивачем послуг, та у зв`язку з відсутністю спеціального законодавчого акту, яким би встановлювались розмір та база нарахування пені та штрафу у відповідних правовідносинах, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача пені та штрафу, нарахованих за прострочення оплати послуг з метеорологічного обслуговування польотів ПС в районі аеропорту, зльоту та посадки на аеродромі Київ/Бориспіль за період з травня по грудень 2021 року.

Посилання ж позивача як на підставу для нарахування пені і штрафу на норми ст. 231 Господарського кодексу України суд відхиляє, зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Суд зазначає, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Оскільки прострочення з оплати вартості спожитих послуг є грошовим зобов`язанням, підстави нараховувати пеню та штраф відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у позові Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» пені у розмірі 225295,86 грн та штрафу у розмірі 252459,87 грн.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 40956,79 грн. (нараховані від дати виникнення прострочення платежу до 31.01.2022).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних, викладений позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості, оскільки позивачем не враховано при визначенні настання строку оплати за липень 2021 року норми ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України (якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день).

Таким чином, суд здійснив власний розрахунок 3% річних (в межах заявленого позивачем періоду нарахування), відповідно до якого обґрунтованим розміром 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача, є 40851,27 грн.

Отже, позовні вимоги Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» 3% річних у розмірі 40956,79 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 40851,27 грн.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 80953,15 грн (нараховані за прострочення оплати послуг за травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2021 року за період по грудень 2021 року).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, викладений позивачем у позовній заяві, суд визнав його арифметично неправильним, у зв`язку з чим здійснив власний розрахунок, відповідно до якого обґрунтованим розміром інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача, є 80896,32 грн.

Отже, позовні вимоги Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» інфляційних втрат у розмірі 80953,15 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 80896,32 грн.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4; ідентифікаційний код: 14348681) на користь Державного підприємства «Український авіаційний метеорологічний центр» (08324, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, аеропорт; ідентифікаційний код: 23568810) суму основного боргу у розмірі 3933252 (три мільйони дев`ятсот тридцять три тисячі двісті п`ятдесят дві) грн 60 коп., 3% річних у розмірі 40851 (сорок тисяч вісімсот п`ятдесят одна) грн 27 коп., інфляційні втрати у розмірі 80896 (вісімдесят тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн 32 коп. та судовий збір у розмірі 60825 (шістдесят тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 19.08.2022.

Суддя О.М. Спичак