ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2022 р. Справа№ 910/8822/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Буравльова С.І.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового зсідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" та Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021

у справі № 910/8822/21 (суддя: Головіна К.І.)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс"

до Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес"

про стягнення 18 400,00 євро

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" про стягнення 18 400, 00 євро.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час перевезення вантажів автомобільним транспортом, на підставі договорів-заявок № 14/02 від 28.02.2020 та № 15/02 від 28.02.2020 за маршрутом: с. Н. Дубечня (Україна) - м. Прушкув (Польща), з вини відповідача (відправника вантажу) на митному переході, у період з 01.03.2021 по 31.05.2021, виник простій автотранспортних засобів позивача, за який ТОВ "ВВ Імекс" просить стягнути з відповідача 18 400,00 євро, що евівалентно курсу НБУ на день платежу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 позовні вимоги ТОВ "ВВ Імекс" до Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" про стягнення 18 400,00 євро задоволено частково.

Стягнуто з Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на користь ТОВ "ВВ Імекс" штраф за простій у сумі 9 200, 00 євро та судовий збір у сумі 9 249, 20 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав на те, що ПІІ "Ост-Вест Експрес" (відправник) не надало усіх документів, необхідних для здійснення міжнародного перевезення вантажу на підставі договорів - заявок № 14/02 та №15/02 від 28.02.2020, що спричинило простій транспортних засобів позивача на митному кордоні із Польщею з 02.03.2020. Наголосив, що розмір штрафу за простій (18 400 евро) у даній справі є занадто великим у порівнянні з ціною зобов`язання з надання послуг перевезення (вартість фрахту за двома заявками становить 2 400 євро). При цьому суд першої інстанції враховував, що позивач вже звертався із двома аналогічними позовами до відповідача, які були задоволені судом на суму 29 704,72 євро (справа № 910/11766/20) та 42 400,00 євро (справа № 910/3259/21), один з яких вже був оплачений ПІІ "Ост-Вест Експрес". За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для зменшення штрафних санкцій на 50% від заявленої позивачем суми.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "ВВ Імекс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам матеріального та процесуального права і порушує права та охоронювані законом інтереси позивача. Так скаржник зазначає, що судом не було встановлено природу походження простою вантажівок, не встановлені умови на підставі яких простій є штрафом. Вважає, що стягнення коштів є за правовою природою грошовим зобов`язанням, а не штрафною санкцією. При цьому наголошує, що плата за простій не є неустойкою, а є платежем за збільшення об`єму послуг, наданих перевізником під час виконання перевезення вантажу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2021, апеляційна скарга у справі № 910/8822/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 та призначено до розгляду на 14.02.2022.

24.01.2022 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що простій, який виник з вини однієї із сторін договору перевезення, є порушенням такою стороною своїх обов`язків, передбачених договором або законом. В такому випадку до замовника, як до винної особи, застосовується передбачена договором відповідальність, а не оплата послуг перевізника. Звертає увагу на явне вчинення позивачем перешкод у поверненні гербіцидів та вантажних автомобілів на територію України з метою подальшого стягнення з ПІІ «Ост-Вест Експрес» штрафних санкцій, які за фінансовим результатом є більш вигідними, аніж надання послуг перевезення.

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 справу № 910/8822/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Буравльов С.І.

Також не погоджуючись із прийнятим рішенням, Підприємство з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було надано вірну оцінку обставинам справи, не застосовано до спірних правовідносин релевантне законодавство, чим порушено матеріальні норми, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема скаржник вважає, що судом першої інстанції не повністю враховано непропорційність заявленого розміру суми простою та вартості послуг позивача. Наголошує, що позивач відмовився виконувати нові інструкції відповідача як відправника. Зауважує, що відповідач не є власником вантажу та не наділений всіма правами щодо розпорядження ним.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 26.01.2022, апеляційна скарга Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Буравльов С.І., Владимиренко С.В.

27.01.2022 ТОВ «ВВ Імекс» подало заперечення на відзив ПІІ «Ост-Вест Експрес», в яких зазначає, що питання стосовно повернення вантажу до України не є предметом позову по даній справі.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, для розгляду апеляційної скарги ТОВ "ВВ Імекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 справу № 910/8822/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 було прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Буравльов С.І., розгляд апеляційної скарги відкладено на 21.03.2022.

Крім того, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, для розгляду апеляційної скарги Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 справу № 910/8822/21 за апеляційною скаргою Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Буравльов С.І. Апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до апеляційного господарського суду клопотання/заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В межах строків встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021, в якому він зазначає, що в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, копію повного тексту рішення скаржник отримав 06.12.2021, що підтверджується конвертом та відомостями Укрпошти про вручення поштового відправлення № 417 (копія додана до апеляційної скарги).

Колегія суддів зазначає, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, тобто до 25.05.2022 року.

Крім того, у зазначений період часу, головуюча (суддя - доповідач) Алданова С.О. перебувала у відпустці.

Отже, судове засідання за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" у справі № 910/8822/21, призначене на 21.03.2022 не відбулося та не було вирішено питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" у встановлений процесуальний строк.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 поновлено ПІІ "Ост-Вест Експрес" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21; об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" та Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду; розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" та Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 призначино на 04.07.2022; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

21.06.2022 відповідачем подано пояснення, відповідно до яких позивачем не було заявлено про наявність збитків та їх суму при розгляді справи судом першої інстанції. Також, позивачем не зазначено та, відповідно, не подано документів, які підтверджують наявність збитків та їх суму. Підкреслює, що позивачем було отримано відповідні вказівки та всі необхідні документи для подальшого перевезення вантажу .

Також, 22.06.2022 на адресу суду від ТОВ «ВВ Імекс» надійшли пояснення по справі, в яких позивач наголошує на тому, що твердження відповідача про відсутність збитків за час простою двох транспортних засобів не відповідає дійсності. Вказує, що простій виник і триває у зв`язку із невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо надання всіх необхідних документів для завершення митних формальностей перевезення вантажу. Звертає увагу на те, що обставини даної справи № 910/8822/21 та обставини у справі № 902/417/18, у якій Велика Палата Верховного Суду зробила правові висновки, на які посилається відповідач, є відмінними.

01.07.2022 позивач подав пояснення про те, що датою зміни умови договорів-заявок № 14/02 та 15/02 від 28.02.2020 є дата набуття рішенням у справі № 910/7507/21 законної сили, тобто 23.02.2022. При цьому, у справі № 910/8822/21 розглядаються обставини, які виникли у період з 01.03.2021 по 31.05.2021.

Крім того, 02.08.2022 відповідачем направлено до суду пояснення, згідно яких твердження позивача про нібито визнання відповідачем того факту, що станом на 09.04.2021 останнім не було отримано всіх необхідних документів для митного оформлення товару суперечать фактичним обставинам справи. Вважає, що застосування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, здійснюється не стосовно ідентичних спорів, а стосовно висновку щодо застосування конкретної норми права.

В судове засідання 04.07.2022 з`явився уповноважений представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, а також з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, всебічного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, беручи до уваги неявку представника відповідача, дійшла висновку про необхідність відкласти розгляд справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" та Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 відкладено на 08.08.2022.

Представник позивача в судовому засіданні 08.08.2022 вимоги апеляційної скарги ТОВ «ВВ Імекс» підтримав, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги ТОВ «ВВ Імекс» заперечував, просив залишити її без задоволення, апеляційну скаргу ПІІ «Ост-Вест Експрес» підтримав та просив її задовольнити.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ПІІ «Ост-Вест Експрес» виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.02.2020 ТОВ "ВВ Імекс" (перевізник) та ПІІ "Ост-Вест Експрес" (експедитор, відправник) уклали договір-заявку № 14/02 від 28.02.2020 та договір-заявку № 15/02 від 28.02.2020 (на перевезення вантажу (гербіцидів) автомобільним траспортом за маршрутом: с. Н. Дубечня, Київська обл., Україна - м. Прушкув, Польща, із вартістю фрахту за кожним договором - 1 200 євро по курсу НБУ.

Відповідно до п. 2 договорів-заявок простій автотранспортного засобу під завантаженням/розвантаженням під час перевезення, а також простій на шляху прямування або на прикордонних переходах оплачується винною стороною в розмірі 100 євро за кожну добу простою.

29.02.2020 на підставі вищевказаних договорів-заявок у транспортні засоби позивача було завантажено товар та оформлено його на митниці, що підтверджується міжнародними товарно - транспортними накладними CMR № 379116, CMR № 379111, CARNET TIR №XQ83257786, CARNET TIR № XT83257787.

02.03.2020 вказані транспортні засоби позивача з вантажем прибули на митний пункт пропуску Дорогуськ, Польща. Проте, під час митного оформлення з`ясувалось, що на вантаж (гербіциди) відсутній дозвіл з інспекції із захисту рослин та насіння на ввезення його на територію Польщі.

22.05.2020 власник вантажу - Компанія «Мак.ГмбХ» повідомив позивача, що наприкінці травня 2020 він отримає супроводжуючі документи, які дозволять виконати перевезення вантажу з польського митного терміналу, однак, такі документи позивачу надані не були.

Отже, з 02.03.2020 транспортні засоби позивача перебувають на митному пункті пропуску Дорогуськ, що підтверджується листом Люблінської митно-податкової служби в місті Бяла-Подляска (представництво у Люблені Автомобільний митний відділ у Дорогуську) від 07.07.2020, від 03.09.2020, від 06.09.2020 (справа № 60.4341.8.2020.КЛ). У цих же листах митниця просила ТОВ "ВВ Імекс" негайно вивезти вантаж з митної території Європейського Союзу.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "ВВ Імекс" посилається на п. 2 договорів-заявок № 14/02 від 28.02.2020, № 15/02 від 28.02.2020 та вказує, що ПІІ "Ост-Вест Експрес" зобов`язане оплатити позивачу суму зобов`язання за простій автотранспортних засобів, що виник з вини відповідача у період з 01.03.2021 по 31.05.2021, у сумі 18400,00 євро.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що вказана у п. 2 договорів-заявок сума за простій автомобілів є штрафною санкцією, у розумінні ст. 230 ГК України та ст. 549 ЦК України, сплачувати яку у відповідача немає обов`язку з огляду на відсутність його вини. Зокрема, вказав, що у позивача були наявні усі документи, необхідні для вивезення вантажу з території Польщі, в тому числі сертифікат, виданий власником вантажу - Компанією "МАК ГмбХ" на продукт «Клетомекс», який був дійсним на час перетину україно-польського кордону транспортом позивача.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з частинами першою, третьою статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ст.ст. 909 ЦК України, 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Статтею 919 ЦК України визначено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у пункті 2 договорів-заявок № 14/02 від 28.02.2020 та № 15/02 від 28.02.2020 сторони передбачили, що за простій атомобіля під завантаженням/розвантаженням під час перевезення, а також простій на шляху прямування або на прикордонних переходах оплачується винною стороною у розмірі 100 євро за кожну добу простою.

Частиною 1 ст. 916 ЦК України встановлено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Водночас ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України).

Положення щодо плати за простій визначені сторонами у розділі Додаткові інструкції Договорів-заявок, в той час як плата за перевезення погоджена у пункті Вартість фрахту.

Крім того, відповідно до ч. 10 п. 142 Статуту автомобільного транспорту підставою для нарахування штрафу за простій автомобілів служать відмітки у товарно-транспортному документі та в путьовому листі про час прибуття і вибуття автомобілів.

Проаналізувавши вказані умови Договорів-заявок колегія суддів дійшла висновку про те, що сторонами погоджено, що в разі виникнення простоїв транспортного засобу, серед іншого, на прикордонних переходах відповідач сплачує позивачу саме штраф, так як положеннями Договорів-заявок не передбачено, що оплата за простій транспортного засобу є складовою вартості послуг з перевезення вантажів, а відтак вона є саме відповідальністю, у вигляді штрафу.

Також, у постанові від 21.06.2021 у справі № 910/3259/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" до Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" про стягнення 42 400 євро за простій транспортних засобів у період з 01.08.2020 до 28.02.2021 згідно з договорами-заявками від 28.02.2020 №№ 14/02, 15/02 Верховний Суд вказав на те, що причиною спору зі справи стало питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій за порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні.

Таким чином, доводи ТОВ «ВВ Імекс» про те, що судом першої інстанції не вірно визначено правову природу заявленої до стягнення суми простою, який на думку позивача є платою за перевезення або супутні перевезенню послуги, а не штрафною санкцією, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо відсутності вини останнього у порушенні зобов`зання з перевезення вантажу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" документи на вантаж - це документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, Законів України "Про транспортно-експедиторську діяльність", "Про транзит вантажів", інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень. При виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 р., яка набрала чинності для України 17.05.2007 р. (далі - Конвенція).

Відповідно до ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом може бути міжнародна автомобільна накладна (СМR).

Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (автомобільних), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно ст.ст. 4 - 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної.

Відповідно до ст.ст. 9, 11 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Для цілей митних та інших формальностей, які повинні бути здійснені до доставки вантажу, відправник додає до вантажної накладної необхідні документи або надає їх в розпорядження перевізника, і забезпечує його всією інформацією, якої він може потребувати. Перевізник не зобов`язаний перевіряти вірність і адекватність цих документів та інформації. Відправник несе відповідальність перед перевізником за будь-які збитки, заподіяні відсутністю, недостатністю чи невірністю таких документів та інформації, за винятком випадків незаконних дій або недбалості перевізника.

Таким чином, міжнародна автомобільна накладна (CMR) є формою договору перевезення, сторони за якою і її підписанти - відправник і перевізник. Колегія суддів встановила, що договори - заявки №14/02 та №15/02 про перевезення вантажів укладені ПІІ "Ост-Вест Експрес" від власного імені, і це підприємство є підписантом і стороною за вантажними накладними CMR №379116 та CMR № 379111, воно при укладенні договорів перевезення діяло від власного імені і набуло статусу відправника.

Отже, відповідно до статті 11 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів саме відповідач повинен був забезпечити позивача (ТОВ "ВВ Імекс") усіма необхідними документами та інформацією для належного виконання перевезення (у тому числі надати усі дозволи на вантаж). При цьому, суд першої інстанції вірно вказав на те, що перевізник не зобов`язаний був перевіряти правильність і адекватність цих документів та зазначеної в них інформації. Саме відправник несе відповідальність перед перевізником за будь-які збитки, заподіяні відсутністю, недостатністю чи невірністю таких документів та інформації.

Проте, ПІІ "Ост-Вест Експрес" (відправник) не надало усіх документів, необхідних для здійснення міжнародного перевезення вантажу на підставі договорів - заявок № 14/02 та №15/02 від 28.02.2020 року, що спричинило простій транспортних засобів позивача на митному кордоні із Польщею з 02.03.2020 р.

Отже, оскільки судом встановлена вина ПІІ "Ост-Вест Експрес" у простої двох транспортних засобів ТОВ "ВВ Імекс" на митному кордоні Україна-Польща за договорами-заявками № 14/02 та № 15/02 від 28.02.2020 року, то у позивача виникло право нарахувати відповідачу за цей простій штраф, що обчислюється у сумі 100 євро за кожну добу простою (п. 2 договорів-заявок).

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі № 910/7507/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 та постановою Верховного Суду від 30.06.2022, задоволено позов ПІІ "Ост-Вест Експрес" до ТОВ "ВВ Імекс" та зобов`язано ТОВ "ВВ Імекс" повернути вантаж згідно з міжнародними товарно-вантажними накладними № 379111 та № 379116 на територію України за адресою: м. Київ, вул. Дніпроводська, 1.

Так, у справі № 910/7507/21 судами встановлено, що 09.04.2021 позивач звернувся до відповідача з листом № 41 (копія листа надіслана засобами електронного зв`язку) про повернення до 13.04.2021 вантажу на територію України через митний пост Ягодин.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відмовився від виконання вимоги позивача, повідомивши цього ж дня (19.04.2021) останнього (лист № 17, копія якого також надіслана засобами електронного зв`язку) про умови такого повернення, якими є наявність:

- письмової інструкції від ТОВ «МАК Україна ЛТД» як відправника товару;

- перших примірників CMR № 379116 та CMR № 379111;

-оформлених митних декларацій;

-зазначення місця доставки;

-інформації про відповідальну особу за митне оформлення вантажу;

-надання нових договорів-заявок.

14.04.2021 позивач надіслав на адресу відповідача лист № 43 від 14.04.2021 з копіями перших примірників вантажних накладних CMR № 379116 та CMR № 379111 з новими інструкціями. Відповідно до цих інструкцій було змінено адресу доставки вантажу, новою адресою є адреса місцезнаходження митного складу відповідача: м. Київ, вул. Дніпроводська, 1, і зазначено, що перевізник звільняється від відповідальності за будь-які витрати, шкоду і збитки, викликані виконанням цієї інструкції. Вантаж підлягав поверненню невідкладно. У інструкціях зазначені реквізити (номери) митних декларацій, які оформлені для митної процедури повернення (ввезення) товару (від 09.04.2021 № UA100000/2021/846246 та № UA100000/2021/846463). Інструкції видані з посиланням на підпункт «а» пункту 5 статті 12 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956.

Відповідно до листа № 46 від 22.04.2021, який 22.04.2021 позивачем надіслано на адресу відповідача з інструкціями по розпорядженню товаром за договорами-заявками № 14/2 та № 15/2 від 28.02.2020, додатками до нього є перші примірники вантажних накладних CMR № 379116 та CMR № 379111, а також попередні декларації, оформлені 09.04.2021 №№ UA100000/2021/846246 та UA100000/2021/846463. У цих деклараціях зазначено, що відправником товару є компанія «МАС GmbH», одержувачем - ТОВ «МАК Україна ЛТД», а підприємство з іноземною інвестицією «Ост-Вест Експрес» є декларантом/представником.

Відповідач визнає факт отримання листів позивача з додатками від 14.04.2021 та від 22.04.2021.

Лист від 22.04.2021 отримано відповідачем 28.04.2021, при отриманні якого у поштовому відділенні ВПЗ 02099 складено акт № 28/04. Згідно з цим актом при розкритті поштового відправлення виявлені скан-копії документів замість їх оригіналів, як зазначено в описі вкладення.

Відповідач не виконав нові інструкції позивача щодо зміни місця доставки вантажу, заперечуючи наявність у відповідача статусу відправника, та відсутність перших примірників CMR № 379116 та CMR № 379111 з інструкціями такого відправника.

Статтею 12 Конвенції передбачено, що відправник має право розпоряджатися вантажем, зокрема, вимагати від перевізника припинення перевезення, зміни місця, передбаченого для доставки вантажу, або здачі вантажу одержувачу, іншому, ніж зазначений у вантажній накладній. Виключні випадки втрати цього права передбачені частиною 2 статті 12 Конвенції, які пов`язані з моментом, коли другий примірник накладної переданий одержувачу або коли останній здійснює свої права, передбачені в пункті 1 статті 13 Конвенції.

Отже, Конвенція надає право відправнику в односторонньому порядку припинити дію договорів або змінити його умови в частині про місце доставки або одержувача вантажу.

Умови такої зміни передбачені ч. 5 ст. 12 Конвенції, якими є:

a) відправник чи, у випадку, зазначеному в пункті 3 цієї статті, одержувач, який бажає здійснити це право, представляє перший примірник вантажної накладної, яка містить нові інструкції перевізнику, а також звільняє перевізника від відповідальності за будь-які витрати, шкоду і збитки, викликані виконанням таких інструкцій;

b) виконання таких інструкцій є можливим у той момент, коли їх одержує особа, яка повинна їх виконати; воно не порушує нормальний хід роботи підприємства перевізника і не впливає на відправників чи одержувачів інших вантажів;

c) такі інструкції не призводять до розбивки вантажу.

Перевізник, який не виконав інструкції, що були йому надані відповідно до положень цієї статті, або який виконав такі інструкції, не вимагаючи надання йому першого примірника вантажної накладної, несе відповідальність перед особою, яка має право пред`явити претензію, за будь-які заподіяні таким чином шкоду або збитки (ч. 7 ст. 12 Конвенції).

Частиною 1 ст. 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та встановлені в справі № 910/7507/21 обставини невиконання відповідачем договорів перевезення в редакціях, змінених позивачем в односторонньому порядку, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення штрафу за простій автотранспортних засобів позивача з 29.04.2020, а тому сума штрафу за простій у період з 01.03.2021 по 28.04.2020 (дата отримання позивачем листа № 46 від 22.04.202) складає 11 800,00 євро.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, судова колегія зауважує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (Постанова Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №910/8396/20).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19.

Так, колегія суддів вважає, що розмір штрафу за простій 11800,00 евро у даній справі є занадто великим у порівнянні з ціною зобов`язання з надання послуг перевезення (вартість фрахту за двома заявками становить 2 400 євро). При цьому, суд першої інстанції вірно врахував, що позивач вже звертався із двома аналогічними позовами до відповідача, які були задоволені судом на суму 29 704,72 євро (справа № 910/11766/20) та 42 400,00 євро (справа № 910/3259/21), один з яких вже був оплачений ПІІ "Ост-Вест Експрес".

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 р. наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку може спотворити її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, неустойка може перетворитись на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Крім того, колегія суддів наголошує, що ПІІ "Ост-Вест Експрес», як сторона зобов`язання, вживало заходів з метою припинення простою автомобілів позивача та вивезення вантажу з митної території Польщі, проте, перевізник (позивач) не виконує інструкцій відповідача щодо вчинення необхідних для цього дій.

Отже, враховуючи ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами-заявками у спірний період, причини та наслідки невиконання спірного зобов`язання, а також розмір нарахованих штрафних санкцій, колегія суддів приходить до висновку про те, що обґрунтованим є зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу на 50%, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 5900,00 євро, позаяк саме таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справах «Серявін та інші проти України» та «Трофимчук проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини, твердження суду першої інстанції в частині наявності правових підстав для стягнення штрафу за простій транспортних засобів позивача у період з 29.04.2021 по 31.05.2021 є помилковим та не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" має бути залишена без задоволення, апеляційна скарга Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" підлягає часткововому задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 - скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3300,00 євро.

Доводи апелянтів щодо наявності правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції в іншій частині підтвердження не знайшли.

Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, то судовий збір згідно приписів ст. 129 ГПК України покладається на позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 300,00 євро штрафу за простій.

Пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 у справі № 910/8822/21 викласти у наступній редакції: «Стягнути з Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11; ) штраф за простій у сумі 5900,00 (п`ять тисяч дев`ятсот) євро та судовий збір за подання позовної заяви у сумі 5 931 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять одну) грн. 55 коп.»

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11; ) на користь Підприємства з іноземною інвестицією "Ост-Вест Експрес" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14; ) 4976 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят шість) грн. 47 коп. - судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Справу № 910/8822/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15.08.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

С.І. Буравльов