ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.08.2022м. ДніпроСправа № 36/5005/1806/2012

За позовом Фізичної особи-підприємця Дайхіна Геннадія Феліксовича, м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця Вінніка Геннадія Васильовича, м. Дніпропетровськ

про стягнення 128 304, 00 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Карпенко К.С.

Представники:

позивач: Дайхін Г.Ф.

відповідач: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Дайхін Геннадій Феліксович звернувся до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Вінніка Геннадія Васильовича про стягнення 128 304, 00 грн попередньої оплати за договором поставки №31-03 від 06.04.2010.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2012 позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Вінніка Геннадія Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Дайхіна Геннадія Феліксовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ):

- 128 304, 00 грн (сто двадцять вісім тисяч триста чотири грн 00 коп.) попередньої оплати;

- 2 566, 08 грн (дві тисячі п`ятсот шістдесят шість грн. 08 коп.) судового збору.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2012, Господарським судом Дніпропетровської області 20.04.2012 видано наказ.

14.07.2022 ОСОБА_1 подано заяву б/н від 12.07.2022, в якій просить суд:

1. Визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2. Поновити пропущений строк протягом трьох місяців для пред`явлення до виконання виконавчого листа №36/5005/1806/2012 від 20.04.2012 про зобов`язання ОСОБА_2 погасити заборгованість у розмірі 128 304,00 грн.

Ухвалою суду від 15.07.2022 прийнято до розгляду заяву б/н від 12.07.2022 ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Призначено заяву до розгляду в судовому засіданні на 25.07.2022 о 12:30 год.

22.07.2022 відповідачем подано заперечення б/н від 21.07.2022 на заяву про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання.

Суд долучив подане заперечення до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 25.07.2022, відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У судове засідання, призначене на 25.07.2022, з`явився позивач, підтримав подану заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Ухвалою суду від 25.07.2022 відкладено розгляд заяви б/н від 12.07.2022 ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в судовому засіданні на 09.08.2022 о 12:30 год.

09.08.2022 відповідачем подано заяву б/н від 08.08.2022 про розгляд справи без його участі.

Суд долучив подану заяву до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 09.08.2022, з`явився позивач, підтримав подану заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Розглянувши заяву б/н від 12.07.2022 ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню як виконавчі документи - виконавчі листи на накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Положеннями частин першої та четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної, особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. Виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом норм частини першої, п`ятої та сьомої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Згідно ч. 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2012 яке набрало законної сили 20.04.2012 у справі №36/5005/1806/2012 було видано наказ від 20.04.2012 про стягнення з фізичної особи-підприємця Вінніка Геннадія Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Дайхіна Геннадія Феліксовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ): - 128 304, 00 грн (сто двадцять вісім тисяч триста чотири грн. 00 коп.) попередньої оплати; - 2 566, 08 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят шість грн. 08 коп.) судового збору.

Наказ дійсний для пред`явлення до 21.04.2013 про що вказано у самому наказі.

Зазначений наказ перебував на виконанні декілька разів.

Перший раз виконавче провадження було відкрите 05.05.2012 та виконавчий документ повернуто 09.04.2013. Потім виконавче провадження було відкрите 12.04.2013 та виконавчий документ повернуто 30.09.2014. Третій раз виконавче провадження було відкрито 12.09.2017 та повернуто виконавчий документ 04.05.2018, тобто вже було пред`явлено виконавчий лист з порушенням строку.

Останній раз Стягувач звернувся із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання 09.02.2022. При цьому, з урахуванням строку виконавчої давності, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання минув ще 30.09.2015, оскільки після повернення виконавчого листа 30.09.2014 минув рік, і за цей час виконавчий документ не пред`являвся до виконання, тобто зупинення строку пред`явлення не було. У зв`язку з цим, Господарським судом Дніпропетровської області, ухвалою суду від 04.07.2022, було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження. Тобто, судом вже встановлено, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання минув 30.09.2015.

Стягувач у своїй заяві про проновлення строку не надав жодного належного аргументу та доказу поважності причин такого пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Незнання норм законів, на яке посилається Стягувач, не може бути поважною причиною пропуску строку, а тим паче у наказі вказаний строк пред`явлення - один рік.

Крім того, суд звертає увагу на те, що наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2012 по справі №36/5005/1806/2012, був виданий до прийняття Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII і до набрання ним чинності. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», діючої на момент видачі наказу, такий виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду, може бути пред`явлений до виконання протягом 1 року. Дана норма діяла у період з 9 березня 2011 року по 5 жовтня 2016 року.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі №3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом №1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону №1404-VIIІ від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.02.2020 у справі №2018/6-343/11.

Строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2012 у справі №36/5005/1806/2012 минув у 2015 році (30.09.2015), тому до даних правовідносин не може застосовуватись строки пред`явлення до виконання, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Також потрібно зазначити, що строк пред`явлення до виконання наказу є процесуальним і може бути поновленим. Підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку. Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавством не визначено, а тому суди дають оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувана отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання. Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування. А відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд звертає увагу, що заява Стягувача не містить взагалі поважних причин для поновлення строку пред`явлення наказу до виконання, а тому не вбачає підстав для поновлення такого строку. Звернувшись із заявою, заявник не надав суду жодного належного та достатнього доказу.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. Таким чином, Стягувач пропустив строк пред`явлення наказу до виконання, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки здійснення процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку. Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим в пункті 47 Рішення ЄСПЛ, Високий Суд вказав, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992). Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності. Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександра Шевченко проти України»), Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 та згідно зі ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

Враховуючи викладене, заява б/н від 12.07.2022 ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 234, 329 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви б/н від 12.07.2022 ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття - 09.08.2022 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 15.08.2022.

Суддя А.Є. Соловйова