ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2022 року м.Дніпро Справа № 904/8179/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Кузнецов В.О., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСибБанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022р. у справі №904/8179/21

за позовом Акціонерного товариства "УкрСибБанк" (м.Київ)

до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради (м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення грошових коштів у розмірі 28707 грн. 69 коп. та 19077 доларів 78 центів шляхом звернення стягнення на майно

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022р. (повний текст складено - 17.05.2022р., суддя - Фещенко Ю.В., м. Дніпро) у справі №904/8179/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Судові витрати покладено на позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до господарського суду належних та допустимих доказів - первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт надання позивачем ОСОБА_1 передбачених кредитними договорами від 04.09.2006 та від 29.05.2008 коштів та подальшого виникнення зазначеної позивачем заборгованості, як і не надано жодного доказу фактичного виконання сторонами умов кредитних договорів від 04.09.2006 та від 29.05.2008.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "УкрСибБанк" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022р. у справі №904/8179/21 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;

- банком до матеріалів справи надані належні, допустимі та достатні докази надання коштів та виникнення заборгованості відповідно до умов кредитних договорів у розмірі, що заявлений банком у позовній заяві та розрахунках заборгованості, а саме: копія договору про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006р., копія договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.05.2008р., розрахунки заборгованості по кредитам, відповідно до умов кредитних договорів від 04.09.2006р. та від 29.05.2008р., розрахунки заборгованості по процентам відповідно до умов кредитних договорів від 04.09.2006р. та від 29.05.2008р., докази видачі сум кредитів згідно умов кожного із кредитних договорів, зокрема банківські виписки із поточних рахунків позичальника. Отже, до матеріалів справи банком були долучені усі необхідні докази, які перебували на розгляді (дослідженні) суду першої інстанції. Зазначені документи є прямими доказами зарахування на поточні рахунки позичальника кредитних коштів;

- для належного застосування норм матеріального права та для того, щоб дійти належних висновків про момент видачі кредиту, валюту та розмір кредиту, суд першої інстанції мав належним чином врахувати вимоги ст. 86 ГПК України та дотриматися їх, зважити на правові висновки Верховного Суду стосовно застосування норм матеріального права, належного доведення учасником справи обставин видачі кредиту (зокрема, моменту видачі кредиту, його валюти, розміру), належної оцінки судом доказів, наявних в матеріалах справи;

- суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, здійснюючи оцінку доказів (даних), наявних в матеріалах справи, не взяв до уваги дві банківські виписки за поточними рахунками позичальника, необґрунтовано визнав їх неналежними доказами обставин видачі банком кредиту (грошових коштів) ОСОБА_1 згідно умов двох кредитних договорів;

- при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції необґрунтовано не надав оцінки розрахункам заборгованості, наданим банком та дійшов помилкового висновку, що банком не доведено розміру заборгованості за умовами кредитних договорів.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Криворізька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу АТ "Укрсиббанк" залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує на те, що на підтвердження надання коштів за кредитними договорами, позивачем надані довідки-розрахунки заборгованості та довідки про рух коштів по рахунку, які підписані представником позивача адвокатом В. Останковою. Надані документи не можна вважати належними доказами у справі у розумінні ст.ст. 76,77 ГПК України. Предметом доказування у справах про визнання спадщини відумерлою є відсутність спадкоємців. Кредитні відносини між сторонами АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 , факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості та правильність її розрахунку не досліджувались та не встановлювались судом у справі №214/5495/18. З огляду на зазначене, твердження апелянта про відсутність заперечень з боку заінтересованої сторони - Криворізької міської ради щодо таких обставин справи як надання кредитів, виникнення заборгованості також є хибними. Посилання апелянта на норми ст. 75 ГПК України є безпідставними та необґрунтованими. Судова практика, на яку посилається апелянт, зокрема постанови Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі №523/2420/16-ц, від 24.06.2020р. у справі №641/1501/17, від 08.07.2020р. у справі №754/17518/15-ц не є подібною до тих спірних правовідносин, які склались між сторонами у даній справі, а отже на думку відповідача, не може бути застосована під час вирішення даної справи. Криворізька міська рада звертає увагу, що не є стороною за кредитними договорами з АТ "Укрсиббанк", жодних кредиторських вимог, розрахунків збитків на адресу Криворізької міської ради не направлялось. Зокрема, сама позовна заява також не містить жодних посилань на спричинення збитків саме відповідачем.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2022р. у складі колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УкрСибБанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022р. у справі №904/8179/21; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 17.08.2022р.

08.08.2022р. від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням представником Криворізької міської ради власних технічних засобів за допомогою системи "EasyCon".

За розпорядженням керівника апарату суду від 16.08.2022р., у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Білецької Л.М. та Паруснікова Ю.Б., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Кузнецов В.О., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2022р. визначеним складом суду прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСибБанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022р. у справі №904/8179/21 до свого провадження.

17.08.2022р. АТ "УкрСибБанк" уповноваженого представника у судове засідання не направив.

Колегія суддів вважає, що неявка представника скаржника не перешкоджає розгляду справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії").

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою контакт-центру суду та/або за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Таким чином, позивач не був позбавлений можливості прийняти участь у судовому засіданні, яке відбулося 17.08.2022р.

17.08.2022р. представник Криворізької міської ради Сова Ю.В. не взяла участі в засіданні суду в режимі відеоконференції за допомогою системи "EasyCon", у зв`язку з технічними проблемами, про що складено відповідний Акт.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження у справі.

У судовому засіданні 17.08.2022р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", який в подальшому змінив найменування на Акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - банк, позивач) та ОСОБА_1 (далі - боржник) було укладено:

1) договір про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006р., відповідно до умов пункту 1.1. якого банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 56000 грн. 00 коп. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором (далі - кредитний договір-1) (а.с.23-25);

2) договір про надання споживчого кредиту №0 від 29.05.2008р., відповідно до умов пункту 1.1. якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті долар США в сумі 20000, що дорівнює еквіваленту 97000 грн. 00 коп. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі (далі - кредитний договір-2) (а.с.26-31).

За змістом додатку №1 до кредитного договору-2 "Графік погашення кредиту" боржник зобов`язався повернути банку кредит у таких розмірах, щоб станом на конкретну визначену дату в графіку за період з 29.05.2008р. по 28.05.2018р. сума заборгованості не перевищувала певно визначений розмір.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаними вище договорами, між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", який в подальшому змінив найменування на Акціонерне товариство "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено договори іпотеки №0-З від 04.09.2006р. та №0-З від 29.05.2008р., відповідно до яких предметом (іпотеки) є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якою забезпечуються у повному обсязі виконання умов кредитних договорів щодо повернення кредиту, процентів, а також вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування збитків, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги та зверненням стягнення на предмет іпотеки (а.с.32-35).

Як зазначає позивач у позовній заяві, у зв`язку з невиконанням боржником - ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами за кредитними договорами у останнього виникла заборгованість та банк звернувся із позовом до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.02.2018р. у справі №214/3859/17 провадження у справі було закрито, у зв`язку із смертю відповідача - ОСОБА_1 . У вказаній ухвалі суду зазначено, що згідно з одержаною відповіддю від Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області № 162/01-16 від 09.02.2018р. станом на 09.02.2018р. після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу №620 від 24.06.2009р. за заявою ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини, що надійшла поштою 24.06.2009р.; крім того 01.07.2009р. на адресу нотаріальної контори надійшла заява кредиторських вимог банку №26-52/774 до спадкоємців померлого; інших заяв від можливих спадкоємців ОСОБА_1 на адресу нотаріальної контори не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому АТ "УкрСибБанк" звернулось до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із заявою про визнання спадщини відумерлою, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 03.12.2018р. у справі №214/5495/18, яким:

- визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ;

- передано у власність територіальної громади міста Кривого Рогу Дніпропетровської області квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20-21).

Матеріалами справи підтверджується, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване за територіальною громадою в особі Криворізької міської ради 12.10.2020р. (номер запису про право власності 38686111) (а.с.36-37).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті боржника в останнього перед позивачем залишилась заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006р. у розмірі 28707 грн. 69 коп. та за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.05.2008р. у розмірі 19077 доларів 78 центів. Позивачем зазначено, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.09.2021р. вбачається, що предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 зареєстроване за територіальною громадою в особі Криворізької міської ради, яка набула право власності на спірне майно на підставі вищезазначеного судового рішення. Отже, позивач вказує, що вимоги про стягнення з відповідача збитків, що становлять вказану вище суму заборгованості за кредитними договорами-1,2, підлягають задоволенню відповідно до частини 4 статті 1231, статті 1277 Цивільного кодексу України в межах ринкової вартості квартири та можуть бути відшкодовані за рахунок звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та після смерті ОСОБА_1 визнана відумерлою і перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради.

Відповідач вважає вказані вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказане і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли в зв`язку із невиконанням громадянином ОСОБА_1 зобов`язань перед АТ "УкрСиббанк" за кредитними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи підтверджується укладення ОСОБА_1 та АТ "УкрСиббанк" договору споживчого кредиту №0 від 04.09.2006р. та договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.05.2008р.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.02.2018р. у справі №214/3859/17 про звернення стягнення на предмет іпотеки провадження у справі закрито у зв`язку зі смертю відповідача - ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що вимоги про стягнення з відповідача збитків, що становлять суму заборгованості за кредитними договорами, підлягають задоволенню відповідно до ч. 4 ст. 1234 ЦК України, ст. 1277 ЦК України в межах ринкової вартості квартири та можуть бути відшкодовані за рахунок звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та після смерті ОСОБА_1 спадщина визнана відумерлою і квартира перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. (ч. 1 ст. 623 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту спричинення позивачу збитків саме відповідачем у даній справі.

За результатами розгляду Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу справи №214/5495/18 прийнято рішення від 03.12.2018р., яким визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , передано у власність територіальної громади міста Кривого Рогу Дніпропетровської області квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 4 ст. 1277 ЦК України визначено, що територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Приписами частин 1-4 ст. 1231 ЦК України встановлено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Позивачем, на підтвердження факту видачі померлому ОСОБА_1 кредитних коштів, долучено до матеріалів справи дві довідки-розрахунки заборгованості (а.с.38-46) та дві довідки про рух коштів по рахунку (а.с.47-48), які підписані представником позивача в суді - адвокатом Останковою В.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначаються правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

З приписів статті 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" вбачається, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Як вірно зазначено господарським судом першої інстанції, перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити, визначений Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України №254 від 18.06.2003р. (далі - Положення №254), який був чинним у період видачі (на момент укладення спірних Договорів) Позивачем кредиту.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до п. 1.19-1 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" меморіальний ордер це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку України.

У главі 5 Положення №254 інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка.

Отже виписка з особового рахунка клієнта банку (банківська виписка з рахунку позичальника) може слугувати документом, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять первинних документів, які підтверджують надання банком кредитних коштів ОСОБА_1 , а саме меморіальних ордерів, платіжних доручень, платіжних вимог, розрахункових чеків та інших платіжних документів, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Додані позивачем до позовної заяви довідки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 в період з 04.09.2006р. по 30.06.2008р. підписані представником АТ "Укрсибанк" адвокатом Останковою В.О. не є первинними бухгалтерськими документами та не можуть підтверджувати факт існування заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем.

За наведених обставин суд першої інстанції правомірно звернув увагу, що позивачем не надано до суду жодного доказу фактичного виконання сторонами умов кредитних договорів від 04.09.2006р. та від 29.05.2008р.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку Позивачем не надано до господарського суду належних та допустимих доказів - первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт надання позивачем ОСОБА_1 передбачених Договором кредитних коштів та подальшого виникнення зазначеної Позивачем заборгованості.

З огляду на норму ч. 4 ст. 1277 ЦК України територіальна громада міста Кривого Рогу, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу. Так, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Проте, позивач не довів факту наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ним по договорам про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006р. та №0 від 29.05.2008р., тобто не довів факту спричинення ОСОБА_1 майнової шкоди (збитків).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача, як спадкоємця відумерлого майна грошових коштів на користь позивача шляхом звернення стягнення на це майно.

Доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСибБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022р. у справі №904/8179/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.08.2022р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Л.А. Коваль