ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19.08.2022м. Дніпро№ 904/2488/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Колісник І.І., розглянувши заяву:

заявник: Комунальне підприємство Кам`янської міської ради "Благоустрій", м. Кам`янське Дніпропетровської області

боржник: Приватне підприємство "Зевс", м. Кам`янське Дніпропетровської області

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 5980,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 18.08.2022 надійшла заява Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Благоустрій" про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Зевс" заборгованості у сумі 5980,36 грн.

Подана заява обґрунтована порушенням боржником зобов`язань щодо повного та своєчасного внесення плати за використання об`єкта благоустрою за договором № 2157ТН від 16.03.2021 про використання (об`єктів) елементів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням (далі договір № 2157 ТН).

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на таке.

Згідно з пунктами 1, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За змістом частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, серед іншого, документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Так, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії (п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів").

Долучені до заяви Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Благоустрій" про видачу судового наказу копії доказів містять вказівку на відповідність їх оригіналу: "Згідно з оригіналом", а також підпис керівника заявника - директора Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Благоустрій" Кайстра О.М.

Утім, характерне відтворення підпису, проставленого на копіях документів, за кольором, графічним зображенням, повною автентичністю на всіх копіях свідчить, що цей підпис проставлений з використанням факсиміле, тобто технічного засобу, а не власноручно (особисто). Дата засвідчення копій документів відсутня.

Невідповідність доказів вимогам законодавства унеможливлює на їх підставі встановлення обставин у справі, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Викладене свідчить про недотримання заявником вимог частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України щодо подання доказів.

Крім того, заявником не наведено обставин виникнення заявленої до стягнення суми заборгованості. Зокрема, не зазначено періоду її виникнення та не надано всіх доказів на підтвердження таких обставин, у тому числі доказів здійснення часткової оплати.

Відтак, з наданих доказів, за відсутності обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми заборгованості, не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги заявника за поданою ним заявою про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 148 Господарського процесуального кодексу України за вимогою, що зазначена в заяві, заявник вправі звернутися до суду з позовом в порядку спрощеного позовного провадження.

У цьому разі сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 150, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству Кам`янської міської ради "Благоустрій" у видачі судового наказу за вимогою до Приватного підприємства "Зевс" про стягнення 5980,36 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 19.08.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Колісник