ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року Справа № 902/774/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Мельников О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 23 березня 2022 року по справі №902/774/20 (суддя - В.В. Матвійчук)

час та місце ухвалення рішення: 23 березня 2022 року; м. Вінниця, вул. Пирогова, 29; вступна і резолютивна частина проголошена о 15:30 год; повний текст рішення складено 31 березня 2022 року

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка"

про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі, акту приймання-передачі та зобов`язання державного реєстратора внести зміни до ЄДР

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Радіщев В.О.;

від третьої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 (надалі - Відповідач; за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" (надалі - Третя особа)) про:

· розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 23 квітня 2019 року, укладеному між Позивачем та Відповідачем;

· розірвання акту приймання-передачі в статутному капіталі Третьої особи від 23 квітня 2019 року, укладеному між Позивачем та Відповідачем;

· зобов`язання державного реєстратора внести зміни до відомостей про Третю особу, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а зокрема: виключити відомості про учасника ОСОБА_2 із частково 0,49% та включити відомості про учасника ОСОБА_1 із часткою 0,49% номінальною вартістю 311 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що пунктом 2.1 договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 23 квітня 2019 року, укладеному між Позивачем та Відповідачем, узгоджено, що продаж частки у статутному капіталі Третьої особи здійснюється за 62200 грн з відстрочкою платежу на один рік з моменту укладення цього Договору, а саме до 23 квітня 2020 року. Проте, в порушення взятих на себе зобов`язань, Відповідач не здійснив розрахунку за продану частку в статутному капіталі Третьої особи, чим фактично порушив істотні умови укладеного Договору, що відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Договору є підставою для розірвання Договору та повернення Позивачу відчуженої частки статутного капіталу Третьої особи.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 23 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено (том 3, а.с. 114-130).

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що 23 квітня 2019 року сторонами Договору підписано Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Третьої особи за яким Позивач передав, а Відповідач прийняв частку у статутному капіталі Третьої особи у розмірі 311 грн, що складає 0,49% від загального розміру статутного капіталу. Із змісту зазначеного Акта вбачається, що Сторони не мають один до одного матеріальних та будь-яких інших претензій у зв`язку з передачею зазначеної у Акті частки у статутному капіталі Третьої особи.

24 квітня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстровим номером 1001334 про зміну складу учасників юридичної особи. Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначає, що наведеним стверджується, що Договір купівлі-продажу від 23 квітня 2019 року вже частково виконаний з боку Позивача, який передав частку, і Відповідач її прийняв. Суд вказав, що із зазначеного витікає, що у цій справі Позивач, заявивши позовну вимогу про розірвання спірного Договору, обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, що є окремою та самостійною підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.

Крім того, місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні зазначено, що зважаючи на те, що між сторонами постало спірне питання щодо редакції спірного Договору, з огляду на потребу у спеціальних знаннях для вирішення вказаного питання, ухвалою від 22 грудня 2020 року суд призначив комплексну почеркознавчу та технічну судову експертизу, проведення якої доручено Державному науково - дослідному експертно - криміналістичному центру МВС України.

При цьому, з огляду на проведену експертизу суд першої інстанції дійшов до висновків, що з урахуванням висновку експерта № КСЕ-19/21/13330 від 25 серпня 2021 року, Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Третьої особи, в редакції, що надана Позивачем, Відповідачем не підписувався. Відповідно, волевиявлення останнього на придбання частки в статутному капіталі Третьої особи вартістю 62 200 грн було відсутнє. Суд наголосив, що про відсутність відповідної волі зазначив і сам Відповідач.

Місцевий господарський суд вказав, що в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, та з огляду на обраний Позивачем спосіб захисту свого права, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні заявленої Позивачем вимоги про розірвання Договору купівлі-продажу частки від 23 квітня 2019 року.

Крім того, суд вказав, що вимоги Позивача про розірвання Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Третьої особи від 23 квітня 2019 року та зобов`язання державного реєстратора внести зміни до відомостей про Третю особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань мають похідний характер по відношенню до основної вимоги про розірвання Договору купівлі-продажу частки від 23 квітня 2019 року, оскільки суд відмовив у задоволенні основної вимоги про розірвання Договору купівлі-продажу частки від 23 квітня 2019 року, то похідні вимоги про розірвання Акту приймання-передачі від 23 квітня 2019 року та зобов`язання внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також задоволенню не підлягають.

Позивач не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 3, а.с. 141-146), в якій з підстав, висвітлених в ній, просив суд задоволити позовні вимоги.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу, Позивач звертає увагу апеляційного суду на те, що висновок експерта №КСЕ-19-21/13330 від 25 серпня 2021 року викликає недовіру у Позивача з огляду на те, що він містить суперечність з іншими матеріалами справи, зокрема заявами свідків, які викладені на нотаріальних бланках серії НМН303027, НМН303028, НМНЗОЗОЗО, завірені нотаріально, та були приєднані до матеріалів справи і є доказами в силу статей 73,88 ГПК України. Тому, Позивачем ставилося питання про призначення додаткової експертизи, в зв`язку з тим, якщо висновок експерта є неповним або неясним. Апелянт вказує, що за клопотанням учасника справи суд може призначити додаткову експертизу, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам) відповідно до частини 1 статті 107 ГПК України. Разом з тим, апелянт констатує, що до суду подане клопотання про витребування документів, що містять достовірні підписи Відповідача у якості вільних зразків підпису, в зв`язку з тим, що подані Відповідачем документи викликають обґрунтований сумнів, щодо дійсності його підписів, так як вони отримання лише з одного товариства в якому Відповідач був засновником.

Також, Позивачем разом із апеляційною скаргою подано клопотання про призначення у справі додаткової комплексної почеркознавчої та технічної судової експертизи та клопотання про витребування відповідних доказів, зазначених в прохальній частині такого клопотання.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 травня 2022 року (том 3, а.с. 166) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на рішення Господарського суду Вінницької області від 23 березня 2022 року по справі №902/774/20. Запропоновано сторонам по справі в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати канцелярії суду відзив на апеляційну скаргу з доданням доказів його надсилання апелянту.

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 30 травня 2022 року від представника Відповідача надійшов відзив, в якому Відповідач заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Представник Відповідача вказав, що Позивач та його представник були присутні в засіданні 22 грудня 2020 року при ухваленні рішення щодо призначення експертизи і не заперечували щодо її призначення. Також останні не заявляли суду в даному засіданні клопотань щодо витребування вільних та умовно - вільних зразків підписів Відповідача, які на їх думку є достовірними. Листом від 22 січня 2021 року на адресу суду направлено клопотання експерта, в якому останній повідомив, що з питань, які віднесені до технічної експертизи: експертизи буде вирішено лише одне - чи на одному технічному пристрої виготовлялись сторінки договору. Решта питань не буде вирішуватись по причині відсутності відповідної методики. Окремо в даному клопотанні судові експерти просили надати вільні та експериментальні зразки підписів Відповідача. Для вирішення вказаного клопотання місцевим господарським судом 4 лютого 2021 року винесено ухвалу, яку направлено сторонам на офіційні електронні адреси. Таким чином, на переконання Відповідача представник Позивача та сам Позивач були обізнані про надходження клопотання експерта щодо надання зразків підпису Відповідача завчасно і мали змогу прибути в засідання 23 лютого 2021 року та заявити свої клопотання про витребування інших вільних зразків підписів Позивача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 червня 2022 року справу №902/774/20 призначено на 3 серпня 2022 року об 15:00 год..

На підставі службової записки головуючого судді по справі №902/774/20 (у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії суддів) розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 2 серпня 2022 року за № 01-05/314 призначено заміну судді-члена колегії у даній справі.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи було призначено склад колегії суддів для розгляду справи №902/774/20: Василишин А.Р. - головуючий суддя; суддя - Розізнана І.В.; суддя Філіпова Т.Л..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 3 серпня 2022 року прийнято справу №902/774/20 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді-Василишина А.Р., суддів Розізнаної І.В., Філіпової Т.Л..

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суд 3 серпня 2022 року надійшло клопотання від представника Позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 3 серпня 2022 року, в зв`язку із поданням представником Позивача клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд апеляційної скарги відкладено на 22 серпня 2022 року об 15:00 год..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 серпня 2022 року клопотання представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 серпня 2022 року клопотання представника Відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

22 серпня 2022 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника Позивача про відкладення розгляду справи, обгрунтоване неможливістю самого Позивача взяти участь в судовому засіданні з огляду на сімейні обставини.

В судове засідання від 22 серпня 2022 року представник Позивача, Третьої особи не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у встановленому законом порядку.

Розглянувши клопотання представника Позивача в судовому засіданні від 22 серпня 2022 року колегія суддів прийшла до висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке.

Частиною 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Разом з тим, суд констатує, що ухвалою від 3 серпня 2022 року, сторони повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи (в розумінні частини 2 статті 120 ГПК України) та не викликалися (в розумінні частини 1 статті 120 ГПК України).

При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що представник Позивача та Третьої особи повторно не з`явилися в судове засідання, що в силу дії частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відхилення поданого повторного клопотання про відкладення та є підставою для розгляду апеляційної скарги без участі такого представника.

В той же час, апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в справі закінчується двомісячний строк розгляду, при цьому як головуючий суддя перебуватиме у відпустці з 29 серпня 2022 року, що також не дає можливості відкласти розгляд справи.

З огляду на все вищезазначене, колегія апеляційного господарського суду відмовляє у задоволенні заяви про відкладення розгляду справи та вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Позивача та Третьої особи за наявними в матеріалах справи доказами та зважаючи на те, що в матеріалах справи міститься позовна заяви та апеляційна скарга Позивача в яких висвітлена його позиція з приводу оспорюваного рішення.

В судовому засіданні від 22 серпня 2022 року, представник Відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги Позивача, просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що Позивач та його представник були присутні в засіданні 22 грудня 2020 року при ухваленні рішення щодо призначення експертизи і не заперечували щодо її призначення, та не заявляли суду в даному засіданні клопотань щодо витребування вільних та умовно - вільних зразків підписів Відповідача. Листом від 22 січня 2021 року на адресу суду направлено клопотання експерта, в якому останній повідомив, що з питань, які віднесені до технічної експертизи: експертизи буде вирішено лише одне - чи на одному технічному пристрої виготовлялись сторінки договору, решта питань не буде вирішуватись по причині відсутності відповідної методики. Окремо в даному клопотанні судові експерти просили надати вільні та експериментальні зразки підписів Відповідача. Для вирішення вказаного клопотання місцевим господарським судом 4 лютого 2021 року винесено ухвалу, яку направлено сторонам на офіційні електронні адреси. Таким чином, як вказав представник Відповідача, представник Позивача та сам Позивач були обізнані про надходження клопотання експерта щодо надання зразків підпису Відповідача завчасно і мали змогу прибути в засідання 23 лютого 2021 року та заявити свої клопотання про витребування інших вільних зразків підписів Позивача.

Розглянувши подане клопотання про призначення у справі додаткової судової експертизи, у судовому засіданні від 22 серпня 2022 року, колегія суду вирішила клопотання про призначення у справі судової експертизи відхилити з наступних підстав.

Відповідно до статті 98, 99 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Як видно з зазначених норм права перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Якщо висновок експерта є неповним або неясним, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити додаткову експертизу, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Додаткова експертиза має доповнювати іншу експертизу (первинну), яка була проведена попередньо. При призначенні судової експертизи суд може поставити експерту не всі хвилюючі питання, або ж на момент проведення первинного дослідження можуть бути відомі не всі обставини справи (відсутні документи), що унеможливлює надання відповіді на поставлені судом питання.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Крім того, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду справи.

При цьому апеляційний господарський суд враховує і те, що з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що в процесі розгляду даного спору судом першої інстанції Відповідачем заявлено клопотання про призначення комплексної почеркознавчої та технічної криміналістичної судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року призначено у справі №902/774/20 комплексну почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України.

З висновку експерта вбачається, що експертом по першому питанню надано висновок про те, що: по першому поставленому питанню: (Чи виконано підпис від імені Відповідачва у Договорі купівлі - продажу частки в статутному капіталі Третьої особи від 23 квітня 2019 року (на останній сторінці Договору, в розділі "Реквізити та підписи сторін", у графі "Покупець" перед словами "Відповідач") тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?) - підпис від імені Відповідача в графі «Покупець» зі зворотної сторони на останньому аркуші Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Третьої особи від 23 квітня 2019 року, виконаний не Відповідачем, а іншою особою; по другому питанню: Чи співпадає дата виконання підпису від імені Відповідача у Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі Третьої особи від 23 квітня 2019 року (на останній сторінці Договору, в розділі «Реквізити та підписи сторін», у графі «Покупець» перед словами « ОСОБА_2 ») із зазначеною в ньому датою підписання даного договору - 23 квітня 2019 року? Якщо ні, то якою датою або в який проміжок часу (число, місяць, рік) було виконано даний підпис?» - експертом не вирішувалось з повідомленням про те, що на даний час у Експертній службі МВС України відсутня методика за напрямом визначення абсолютної давності виготовлення документів за їх реквізитами (виконаними за допомогою знакодрукувальних апаратів та фарбовими матеріалами кулькових ручок); по третьому питанню: («Чи співпадає дата виготовлення кожної сторінки Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Третьої особи від 23 квітня 2019 року із датою його підписання - 23 квітня 2019 року? Якщо ні, то якою датою або в який проміжок часу (число, місяць, рік) було виготовлено кожну із сторінок даного договору?») - експертом не вирішувалось з повідомленням, що на даний час у Експертній службі МВС України відсутня методика за напрямом визначення абсолютної давності виготовлення документів за їх реквізитами (виконаними за допомогою знакодрукувальних апаратів та фарбовими матеріалами кулькових ручок).

В той же час, дослідивши матеріали справи колегія суддів звертає увагу, що Позивач та його представник були присутні в засіданні 22 грудня 2020 року (том 1, а.с. 213) при ухваленні рішення щодо призначення експертизи і не заперечували щодо її призначення. Листом від 22 січня 2021 року на адресу суду було направлено клопотання експерта від 15 січня 2021 року, в якому останній повідомив, що з питань, які віднесені до технічної експертизи буде вирішено лише одне - чи на одному технічному пристрої виготовлялись сторінки договору. Решта питань не буде вирішуватись по причині відсутності відповідної методики. Окремо в даному клопотанні судові експерти просили надати вільні та експериментальні зразки підписів Відповідача. Для вирішення вказаного клопотання Господарським судом Вінницької області 4 лютого 2021 року винесено ухвалу, яку направлено сторонам на офіційні електронні адреси. Таким чином Позивач та його представник були обізнані про надходження клопотання експерта щодо надання зразків підпису Відповідача завчасно і мали змогу прибути в засідання 23 лютого 2021 року та заявити свої клопотання про витребування інших вільних зразків підписів Відповідача, однак таким право не скористались. Також вони мали можливість зробити це і в подальшому, так як 23 лютого 2021 року, ухвалою Господарського суду Вінницької області, продовжено строк на подання витребуваних зразків підписів до 4 березня 2021 року.

Колегія суддів вважає, що запропоновані Позивачем питання для додаткової комплексної почеркознавчої експертизи відносяться безпосередньо до предмету доказування у цій справі, а відтак їх вирішення, зважаючи вже на отримання відповіді на поставлені експерту в цій частині питання, віднесено до компетенції суду. Що ж стосується технічної частини судової експертизи, то Позивач повторно ставить на вирішення експерта питання, відповідь на які не було отримано при первинній експертизі та про які Відповідач не акцентує увагу та не заперечує при наданні своїх доводів та міркувань щодо не підписання примірника Договору поданого Позивачем до матеріалів справи.

Отже, Позивачем не доведено, що висновок експерта у даній справі за результатами проведення судової експертизи є необґрунтованим, суперечить іншим матеріалам справи, а колегією суддів не виявлено істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

При цьому суд апеляційної інстанції не бере до уваги й покази свідків на котрі вказує апелянт, оскільки судом першої інстанції в судове засідання викликалися вказані особи, і покази, що ними надані є суперечливими.

Враховуючи вищеописане, оскільки наявні в матеріалах справи документи є достатніми для можливості прийняття рішення за результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання скаржника про призначення додаткової судової експертизи.

Що ж стосується клопотання про витребування доказів для проведення додаткової експертизи, то зважаючи на відмову в задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи, відповідно колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання про витребування таких доказів. Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта, що більшість доказів, які просить витребувати апелянт, що стосуються підприємницької діяльності Відповідача знаходяться в матеріалах справи та були ним подані під час проведення експертного дослідження почеркознавчої експертизи (том 2, а.с. 80-103).

Відтак, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги Позивача стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача без задоволення.

При цьому, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

За доводами Позивача, 23 квітня 2019 року між Позивачем (Продавець) та Відповідачем (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Третьої особи (надалі - Договір; том 1, а.с. 8-9).

Згідно з пунктом 1.1 Договору, предметом Договору, Позивач передав у власність Відповідача частку у статутному капіталі Третьої особи, у розмірі 0,49% статутного капіталу Третьої особи вартістю 311 грн, на умовах, викладених у цьому Договорі, а Відповідач приймає їх та сплачує за них кошти в розмірі, визначеному у цьому Договорі.

За змістом підпункту 1.2.5 Договору розмір статутного капіталу - 63 400 грн, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Підпунктом 1.2.6.1 Договору визначено, що Позивач володіє правами на частку, що становить 0,49% статутного капіталу Третьої особи, номінальною вартістю 311 грн.

Відповідно до пункту 2.1 Договору продаж частки в статутному капіталі Третьої особи, зазначеної в пункті 1.1 Договору здійснюється за 62200 грн з відстрочкою платежу на один рік з моменту укладання Договору, а саме: до 23 квітня 2020 року, які Відповідач зобов`язався сплатити у грошовій формі за вибором Позивача або пересиланням поштового переказу (поштових переказів) грошових коштів Позивачу об`єктами поштового зв`язку (оператором поштового зв`язку) або через будь-яку систему грошових переказів, що дозволена на території України.

За змістом пункту 3.1 Договору, Відповідач набуває право власності на відчужувану за цим Договором частку у статутному капіталі Третьої особи з моменту підписання цього Договору та складання Акту приймання-передачі частки, справжність підписів Сторін на якому підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно пункту 3.2 Договору, сторони підписанням цього Договору підтверджують факт переходу права власності на відчужувані частки від Позивача до Відповідача.

Відповідно до пункту 3.3 Договору, Відповідач набуває прав та обов`язків учасника Третьої особи з моменту внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4.2 Договору Сторони погодили, що у разі невиконання Відповідачем умов даного Договору стосовно оплати вартості частки у строк, встановлений пунктом 2.1 цього Договору, буде вважатись, що Відповідач порушив істотні умови Договору та у Позивача виникає право звернутися до суду з вимогою про розірвання Договору.

Як визначено пунктом 4.3 Договору, у разі порушення Відповідачем істотних умов даного Договору та/або розірвання Договору, Позивач має право вимагати повернення частки статутного капіталу, відчуженої за даним Договором.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

23 квітня 2019 року сторонами підписано Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Третьої особи за яким Позивач передав, а Відповідач прийняв частку у статутному капіталі Третьої особи в розмірі 311 грн, що складає 0,49% від загального розміру статутного капіталу. Сторони визначили, що не мають один до одного матеріальних та будь-яких інших претензій у зв`язку з передачею зазначеної у Акті частки у статутному капіталі Третьої особи.

24 квітня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстровим номером 1001334 про зміну складу або інформації про засновників.

Позивач стверджує, що в порушення взятих на себе зобов`язань, Відповідач не здійснив розрахунку за продану частку в статутному капіталі Третьої особи, чим фактично порушив істотні умови укладеного Договору, що відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Договору є підставою для розірвання Договору та повернення позивачу відчуженої частки статутного капіталу Третьої особи.

Вказані обставини, на думку Позивача, свідчать про наявність підстав для розірвання договору та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі, що і стало підставою для звернення Позивача до суду, за захистом порушеного, на його думку права, з даним позовом.

Аналізуючи спірні правовідносини сторін на предмет їх підставності звернення до суду та зважаючи на їх нормативно - правове врегулювання колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України: цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу дії частини 4 статті 656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі-продажу, який укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», договір, за яким виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства обумовлені обставинами, вчиняється у письмовій формі. Істотними умовами такого договору є розмір частки у статутному капіталі товариства, що відчужується, ціна договору, обставини, що обумовлюють настання, зміну або припинення прав та обов`язків сторін щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства, строк дії договору.

Як встановлюють приписи частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі - продажу строк, то продавець набуває право вимоги такої оплати (частина 3 статті 692 Цивільного кодексу України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 Цивільного кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями частини 1 статті 188 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі і розірвання договору.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України: договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Глава 54 Цивільного кодексу України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем.

Відповідно до приписів статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 691 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Розглядаючи позовну вимогу Позивача щодо розірвання Договору та акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Третьої особи, в правовому полі нормативно-правового регулювання корпоративних відносин, колегія суддів досліджує дану вимогу саме з огляду на порушення оскаржуваним Договором та актом прав та охоронюваних інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивач доводить, що 23 квітня 2019 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Третьої особи у розмірі 0,49 % статутного капіталу Третьої особи номінальною вартістю 311 грн, вартість якої, за доводами Позивача, визначена в розмірі 62 200 грн.

23 квітня 2019 року Сторонами Договору підписано Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Третьої особи за яким Позивач передав, а Відповідач прийняв частку у статутному капіталі Третьої особи у розмірі 311 грн, що складає 0,49% від загального розміру статутного капіталу.

Із змісту зазначеного Акта вбачається, що Сторони не мають один до одного матеріальних та будь-яких інших претензій у зв`язку з передачею зазначеної у Акті частки у статутному капіталі Третьої особи.

В той же час, за змістом заявлених Позивачем позовних вимог та заперечень Відповідача, у даному спорі обов`язковим є встановлення ціни предмета Договору купівлі-продажу частки від 23 квітня 2019 року.

Місцевий господарський суд, зважаючи на заперечення Відповідача щодо укладення Договору купівлі-продажу частки статутного капіталу Третьої особи, саме в редакції, що надана Позивачем, ухвалою від 22 грудня 2020 року призначив комплексну почеркознавчу та технічну судову експертизу, проведення якої доручено Державному науково - дослідному експертно - криміналістичному центру МВС України.

На розгляд почеркознавчої судової експертизи поставлено питання:

· Чи виконано підпис від імені Відповідача у Договорі купівлі - продажу частки в статутному капіталі Третьої особи від 23 квітня 2019 року (на останній сторінці Договору, в розділі "Реквізити та підписи сторін", у графі "Покупець" перед словами " ОСОБА_2 ") тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою ?

Згідно висновку експерта № КСЕ-19/21/13330 від 25 серпня 2021 року:

по першому питанню: підпис від імені Відповідача в графі «Покупець» зі зворотної сторони на останньому аркуші Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ Третьої особи від 23 квітня 2019 року, виконаний не Відповідачем, а іншою особою;

· по другому питанню: Чи співпадає дата виконання підпису від імені Відповідача у Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Дружба Миколаївка» від 23 квітня 2019 року (на останній сторінці Договору, в розділі «Реквізити та підписи сторін», у графі «Покупець» перед словами « ОСОБА_2 ») із зазначеною в ньому датою підписання даного договору - 23 квітня 2019 року? Якщо ні, то якою датою або в який проміжок часу (число, місяць, рік) було виконано даний підпис?» - експертом не вирішувалось з повідомленням про те, що на даний час у Експертній службі МВС України відсутня методика за напрямом визначення абсолютної давності виготовлення документів за їх реквізитами (виконаними за допомогою знакодрукувальних апаратів та фарбовими матеріалами кулькових ручок);

· по третьому питанню: «Чи співпадає дата виготовлення кожної сторінки Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Дружба Миколаївка» від 23 квітня 2019 року із датою його підписання - 23 квітня 2019 року? Якщо ні, то якою датою або в який проміжок часу (число, місяць, рік) було виготовлено кожну із сторінок даного договору?» - експертом не вирішувалось з повідомленням, що на даний час у Експертній службі МВС України відсутня методика за напрямом визначення абсолютної давності виготовлення документів за їх реквізитами (виконаними за допомогою знакодрукувальних апаратів та фарбовими матеріалами кулькових ручок);

· по четвертому питанню: друкований текст, який міститься з обох сторін двох аркушів Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Третьої особи від 23 квітня 2019 року, виготовлено за допомогою одного монохромного знакодрукувального пристрою, за типом лазерного принтеру.

За положеннями статті 73 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта є одним із засобів доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

В силу дії статті 104 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України "Про судову експертизу").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява №61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Висновок експертизи є одним із доказів на підставі якого суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи і який оцінюється судом разом із іншими доказами за загальними правилами. Водночас висновок експертизи є докладним описом досліджень проведених експертом (фахівцем) в певній сфері знань з питань, які не можуть бути досліджені в межах судового засідання складом суду.

Встановивши, що експертне дослідження проведено відповідно до Закону України "Про судову експертизу" кваліфікованим судовим експертом, висновки експерта відповідають вимогам, встановленим статтею 98 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, оцінивши висновки за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність цих висновків, а відтак приймає їх в якості належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок експерта № КСЕ-19/21/13330 від 25 серпня 2021 року, судова колегія вважає його таким, що не викликає сумнівів у його правильності, вказаний висновок не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв ясності та обґрунтованості.

Відтак, висновок експерта № КСЕ-19/21/13330 від 25 серпня 2021 року приймається судом у якості належного доказу у даній господарській справі.

З урахуванням висновку експерта № КСЕ-19/21/13330 від 25 серпня 2021 року, колегія суду прийшла до висновку, що Договір, в редакції, що надана Позивачем та який становить предмет позовних вимог зі сторони Відповідача не підписувався. Відповідно, волевиявлення Відповідача на придбання частки в статутному капіталі Третьої особи саме вартістю 62 200 грн взагалі було відсутнє (про відсутність відповідної волі зазначив і сам Відповідач).

Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Разом з цим за приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, неналежні докази та недопустимі докази - це різні поняття.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно, тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ.

Водночас у силу приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, зважаючи на встановлення обставин щодо не підписання примірника Договору, подано Позивачем до матеріалів справи, колегія суддів констатує, що саме на Позивача, в силу дії процесуальних норм, покладено обов`язок доводити підставність своїх позовних вимог, зокрема щодо укладення Договору в редакції долученої Позивачем до матеріалів справи (підписання Договору зі сторони Відповідача), зокрема, що сплати Відповідачем 62200 грн вартості частки.

Тим більше з дослідженого примірника вбачається, що наявний у ньому пункт 2.1 протирічить іншим пунктам цього ж Договору (пункту 1,1 та підпункту 1.2.6.1 Договору). Водночас, суд констатує і факт відсутності будь-яких підписів на сторінках, де існують розбіжності (зокрема на сторінках 1 та 2 Договору, що надані Позивачем).

При цьому апеляційний господарський суд приймає до уваги і той факт, що в акті окрім зазначення того, що між сторонами не існує матеріальних претензій (пункт 2 акту), також і визначена в іншій частині ціна продажу частки, котра визначена в 311 грн. Дане ж (ціна визначена в Акті) на переконання колегії суду є опосередкованим доказом того, що ціна дійсного Договору, що укладено між сторонами склала саме 311 грн.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути розірваний в судовому порядку.

Відповідно враховуючи відсутність волевиявлення Відповідача на укладення Договору (в редакції, що долучена Позивачем до позовної заяви, та з огляду на те, що судом встановлено відсутність підпису саме Відповідача на поданому примірнику Договору, а також з огляду на інші обставини, що описані вище в даній постанові та котрі ставлять під об`єктивний сумнів позицію Позивача щодо продажу частки за іншою ціною чим доводить Відповідач та котра вбачається з Акту, колегія суду зазначає про неукладення Договору саме в поданій Позивачем редакції и вказує на не виникнення у Відповідача по такому Договору будь-яких зобов`язань, зокрема, обов`язку Відповідача оплатити 62200 грн для Позивача. Вказане в свою чергу свідчить про відсутності предмета позовних вимог (зважаючи на те, що Позивач заявляє позовну вимогу про розірвання Договору саме з огляду на несплату Відповідачем 62200 грн вартості частки).

Поряд з тим, як встановлено судом Відповідач не заперечував проти укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Третьої особи та виконання Відповідачем умов договору щодо оплати такої частки в розмірі, зазначеному в акті-приймання передачі частки в статутному капіталі, в редакції яка відрізняється від редакції Договору поданого Позивачем до матеріалів справи.

Крім того, в підтвердження заперечень Відповідача колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Третьої особи, відповідно до пункту 2 якого, зазначено про те, що сторони не мають один до одного матеріальних та будь-яких інших претензій у зв`язку з передачею зазначеної у Акті частки у статутному капіталі Третьої особи. Даний акт містить нотаріальне засвідчення.

Відповідно підписавши такий акт, Позивач та Відповідач засвідчили що не мають один до одного претензій, зокрема, матеріального характеру щодо оплати вартості частки в статутному капіталі.

Відповідно, колегія суддів зазначає, що не можна розірвати договір редакції якої не існує в юридичній природі з огляду на не укладення цієї редакції договору Відповідачем та не виникнення по такому правочину взаємних прави та обов`язків, що свідчить про відсутність матеріально-правова вимоги стосовно якої Позивач просить прийняти судове рішення.

Зважаючи на вищезазначене, доводи Позивача щодо розірвання Договору та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Третьої особи, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, з огляду на що позовні вимоги Позивача щодо розірвання Договору та Акту не знайшли свого підтвердження та не підлягають до задоволення.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції ще раз наголошує на тому, що в акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Третьої особи, який став підставою для вчинення реєстраційних дій - сума вартості частки, що придбана Відповідачем відрізняється від суми, зазначеної Позивачем в примірнику Договору, який є предметом позовних вимог. В той же час, зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог щодо розірвання Договору, (обгрунтованих саме на несплатою Відповідачем вартості частки), колегія суддів зазначає, що вимога про розірвання Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі є похідною вимогою. Відповідно, зважаючи на встановленні обставини щодо неукладення Договору, розірвати який хоче Позивач та встановлення в акті умови щодо відсутності в сторін претензій матеріального характеру, у колегія суддів відсутні обставини для розірвання Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Третьої особи.

Вимоги Позивача про зобов`язання державного реєстратора внести зміни до відомостей про Третю особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а зокрема: виключити відомості про учасника ОСОБА_2 із часткою 0,49% та включити відомості про учасника ОСОБА_1 із часткою 0,49% номінальною вартістю 311 грн, також має похідний характер по відношенню до основної вимоги про розірвання Договору купівлі-продажу частки від 23 квітня 2019 року.

Відтак, з огляду на те, що апеляційним господарським судом відмовлено у задоволенні основної вимоги про розірвання Договору купівлі-продажу частки від 23 квітня 2019 року, то похідна вимога про зобов`язання внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також задоволенню не підлягає.

Що ж стосується заяв свідків (том 1, а.с. 163-165), то колегія суддів зазначає, що основні заперечення апеляційної скарги зводяться лише щодо порядку та необхідності призначення додаткової судової експертизи.

Однак, колегія суддів дослідивши зміст таких заяв та надаючи їм оцінку, з урахуванням наданих ними в судовому засіданні Господарського суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року пояснень, зазначає, що зі змісту заяв свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посвідчених 11 листопада 2020 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Євстратовою О.О., що зареєстровані в реєстрі за № 1305, №1308, №1310, вбачається, що дані заяви є практично ідентичними за змістом, та ґрунтуються на тому, що частка в статутному капіталі Третьої особи відчужувалась Позивачем для Відповідача вартістю більш ніж шістдесят тисяч гривень з відстрочкою платежу в один рік.

При цьому з пояснень присутніх в судовому засіданні в місцевому господарському суді від 23 лютого 2022 року свідків не можливо достеменно констатувати підписання сторонами Договору купівлі-продажу від 23 квітня 2019 року в редакції Позивача, за ціною продажу частки в розмірі 62200 грн, позаяк жоден зі свідків не підтвердив факту підписання саме такої редакції Договору. Окрім того, пояснення свідків, надані в судовому засіданні різняться між собою щодо складу осіб, присутніх при підписанні спірного Договору.

З огляду на усе вищевказане в даній судовій постанові суд відмовляє Позивачу в задоволенні позовних вимог щодо розірвання Договору, Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Третьої особи та зобов`язання державного реєстратора внести зміни до відомостей про Третю особу.

Дане рішення в цій частині прийнято й місцевим господарським судом, а відтак Північно-західний апеляційний господарський суд залишає без змін рішення місцевого господарського суду.

З врахуванням усього вищеописаного в даній судовій постанові та з врахуванням серйозності та важливості основного доводу Позивача, щодо неотримання грошей від Відповідача за частку в сумі зазначеній в примірнику Договору, долученого до матеріалів справи, та встановлення обставин щодо не укладення Договору саме в редакції наданій Позивачем до суду (з огляду на не підписання його Відповідачем), не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, а відтак апеляційний господарський суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. З огляду на все зазначене колегія апеляційного господарського суду відмовляє Позивачеві в задоволенні його позову.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання Позивача, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, суперечливими, з огляду на що дані посилання відхиляються судом з підстав, вказаних вище в даній постанові.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак апеляційний господарський суд залишає оспорювань рішення без змін з огляду на його законність і обгрунтованість, а також те, що при прийнятті даної постанови, Північно - західним апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даного рішення (в розумінні частини 4 статті 269 ГПК України).

Відтак, виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Відповідача, апеляційний господарський суд, відповідно статті 129 ГПК України, залишає судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Позивачем.

Керуючись статтями 129, 269-271,273, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 23 березня 2022 року по справі №902/774/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 23 березня 2022 року по справі №902/774/20 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу №902/774/20 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови виготовлено 25 серпня 2022 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Розізнана І.В.