ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року Справа № 915/50/22

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ", вул. Запорізька, 49, м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200 ()

електронна пошта:

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 ()

в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 ()

електронна пошта:

про стягнення грошових коштів в розмірі 199 500, 60 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" () грошові кошти у розмірі 199 500, 60 грн. з ПДВ за договором на постачання товару № 53-123-13-21-06948 від 01.06.2021 року.

2. Судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2 992, 51 грн. стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" ().

3. Судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" ().

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 18.04.2022 № 259/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 № 341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (господарські суди Миколаївської, Сумської та Чернігівської областей) від 22.03.2022 № 12/0/9-22 відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

Справи Господарського суду Миколаївської області на розгляд Господарського суду Одеської області не передавались.

Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про відновлення територіальної підсудності судових справ Господарського суду Миколаївської області" від 25.07.2022 № 41 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 22 березня 2022 року № 12/0/9-22, із 26 липня 2022 року.

27.07.2022 на адресу господарського суду Миколаївської області від позивача надійшло клопотання про подальший розгляд справи № 915/50/22 (вх. № 2831/22 від 27.07.2022 року). Крім того, в поданому клопотанні позивач повідомив суд про зміну найменування відокремленого підрозділу відповідача, а саме: Відокремлений підрозділ "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" перейменовано на Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

В період з 28.07.2022 по 29.02.2022 включно суддя Олейняш Е. М. перебувала у щорічній додатковій відпустці.

В період з 03.08.2022 по 04.08.2022 включно суддя Олейняш Е. М. перебувала у щорічній додатковій відпустці.

05.08.2022 суддя Олейняш Е. М. перебувала на навчанні в НШСУ.

12.08.2022 на адресу господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшло клопотання № 32/665 від 12.08.2022 (вх. № 3070/22 від 12.08.2022), в якому відповідач, керуючись ст. 69 ГПК України, просить суд призупинити провадження у даній справі до вирішення питання по суті та набрання чинності рішення по справі № 916/734/22.

Клопотання мотивовано тим, що 04.05.2022 року господарським судом Одеської області відкрито провадження у справі № 916/734/22 за позовною заявою ДП "НАЕК" "Енергоатом" в особі ВП "ПАЕС" до ТзОВ "РАДОС СВ" про визнання частково недійсним договору № 53/123-13-21-06948 від 01.06.2021 в частині нарахування ПДВ по позиціям 1, 2, 10-28 Специфікації № 1 до договору на товар.

У зв`язку з тим, що дані справи пов`язані одним предметом договору та у разі задоволення позовних вимог по справі № 916/734/22 сума договору буде зменшена, а тому господарським судом Миколаївської області може бути стягнуто надлишкові кошти.

Відповідач вважає, що рішення господарського суду Одеської області може вплинути на рішення по справі № 915/50/22.

В клопотанні відповідачем зазначено, що надаються копія ухвали про відкриття провадження у справі № 916/734/22 та копія позовної заяви, проте, вказані документи не подано, про що відділом документального забезпечення господарського суду Миколаївської області складено акт від 12.08.2022 про відсутність додатків.

Розглянувши подане клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами ст. 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі потрібно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (вказану правову позицію виклав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 17.12.2019 у справі № 917/131/19; від 23.01.2020 № 917/130/19, від 20.07.2020 у справі № 910/11236/19, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19, від 24.02.2021 у справі № 910/13539/19).

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18, від 20.07.2020 у справі № 910/11236/19.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи (постанови КГС ВС від 24.02.2021 у справі № 910/13539/19, від 18.05.2020 № 905/1728/14-908/4808/14, від 20.07.2020 у справі № 910/11236/19).

Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 4, 6 ст. 75 ГПК України).

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи

Вказану правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 24.02.2021 у справі № 910/13539/19, від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 у справі № 917/131/19, від 20.07.2020 у справі № 910/11236/19.

Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які встановлюються іншим судом, у принципі не можуть бути встановлені господарським судом у даній справі з незалежних від нього (суду) законодавчо зумовлених причин.

Сама лише взаємопов`язаність двох справ (у тому числі й тих, у яких місцевий господарський суд дійшов протилежних висновків) не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

При цьому наведена процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справі № 910/6674/19, від 20.07.2020 у справі № 910/11236/19).

Відсутність таких обставин (пов`язаність справ та неможливість розгляду) в сукупності унеможливлює зупинення провадження у справі (п. 64 постанови Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 910/13539/19).

У вирішені питання наявності/відсутності підстав для зупинення провадження у справі не слід обмежуватися лише аналізом та співставленням змісту заявлених вимог та обставин справ, а й необхідно враховувати предмет судового розгляду у справах (питання, які розглядаються судом) та у разі оскарження судових рішень - також зважати на об`єкт оскарження (судові рішення, що оскаржуються). Лише детальний аналіз наведених елементів надає можливість вирішити питання про зупинення провадження у справі (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 910/13539/19).

У разі зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України за вимогами статті 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановлені ухвали (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.07.2019 у справі № 904/4233/18, від 24.02.2021 у справі № 910/13539/19).

Посилання суду апеляційної інстанції на те, що у справі №905/276/20 оспорюється факт дійсності договору №ДУК-01/11-213п від 22.12.2011, не свідчить про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами ст. 204 ЦК України (постанова КГС ВС від 18.05.2020 № 905/1728/14-908/4808/14).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки відповідачем не доведено в чому полягає неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи іншим судом. Сама лише взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Інших заяв та клопотань учасниками процесу не подано.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору на постачання товару № 53-123-13-21-06948 від 01.06.2021, а саме: зобов`язань щодо оплати за поставлений товар згідно видаткової накладної № 38 від 24.06.2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 11, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 655, 691, 692, 712 ЦК України, ст. 173, 193, 266 ГК України та умовами договору.

2.2. Правова позиція відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином та завчасно.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 24.01.2022 надіслана на дві адреси відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, які вказані у позовній заяві та у ЄДРЮОФОП.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 24.01.2022 отримана відповідачем ДП "НАЕК "Енергоатом" 29.01.2022 та отримана ВП "ЮУАЕС" ДП "НАЕК" "Енергоатом" 31.01.2022, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу ДП НАЕК «Енергоатом» № 01-228-н від 21.04.2022 року «Про зміну найменування ВП «Южно-Українська АЕС»» з метою приведення найменування ВП «Южно-Українська АЕС» у відповідність із вимогами стандартів державної мови та правил українського правопису, з урахуванням службової записки виконавчої дирекції з правового забезпечення від 14.04.2022 № 01-142/10сл наказано перейменувати «Відокремлений підрозділ «Южно-Українська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ВП ЮУАЕС) на «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ВП ПАЕС) без зміни функцій, організаційної структури, штатного розпису та чисельності працівників відокремленого підрозділу.

Пунктом 2 вищевказаного наказу покладено на ВП ПАЕС відповідальність за ведення та супроводження усіх виробничих, організаційно-розпорядчих, договірних, дозвільних тощо документів ВП ЮУАЕС.

Наказ оприлюднено на офіційному сайті ДП НАЕК «Енергоатом» https://www.energoatom.com.ua/.

Інформація щодо зміни найменування відокремленого підрозділу внесена до ЄДРЮОФОП.

01.06.2021 року між ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (покупець) в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС та ТзОВ "РАДОС СВ" (постачальник) було укладено договір на постачання товару № 53-123-13-21-06948.

Відповідно до п. 13.1 договору договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2022 року включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Продовження строку дії договору можливе до його закінчення шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Відповідно до п. 13.2 договору закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору, та виконання діючих зобов`язань.

До договору сторонами складено Специфікацію № 1 (Додаток № 1 до Договору), якою погоджено найменування товару, технічні характеристики товару, кількість та ціну. Загальна сума товару по специфікації становить 199 500, 60 грн. з ПДВ.

Договір та Специфікація підписані та скріплені печатками сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код СРV 33730000-6 по ДК 021:2015 Офтальмологічні вироби (Засоби індивідуального захисту органів зору) (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2020 року.

Відповідно до п. 1.3 договору місцем виконання цього договору, у тому числі (але не виключно) місцем постачання, виконання грошових зобов`язань, місцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних з якістю та комплектністю, є місто Южноукраїнськ.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість товару є твердою та складає: разом 166 250, 50 грн. без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 33 250, 10 грн. Всього з ПДВ: 199 500, 60 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору за даним договором оплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п. 3.2, 5.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Відповідно до п. 3.1 договору постачання здійснюється з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.10.2021, на умовах: DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП "Складське господарство" або ВП ЮУАЕС відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Відповідно до п. 3.2 договору з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про довірчі послуги" у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- копії сертифікатів перевірки або експертизи типу, декларацій про відповідність, копій висновків Державної санітарно-епідеміологічної експертизи на товар або сировину, з якої виготовляється товар.

Відповідно до п. 3.3 договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до п. 6.1 договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості" та відповідно до вимог Стандарту Державного підприємства НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС". СОУ НАЕК 038.2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти НАЕК "Енергоатом" за адресою: http:ww.energoatom.com.ua/ua/about-6/company standarts 82).

Відповідно до п. 12.1.1, 12.1.2 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари; приймати поставлені товари згідно розділу 6.

Відповідно до п. 12.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товарів у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 12.4.1 договору постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Відповідно до п. 9.2 договору претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання.

Відповідно до п. 9.3 договору у разі незадоволення претензії або не отримання відгуку у встановлений термін, а також неможливості врегулювання розбіжностей у претензійному порядку, спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем ТзОВ "РАДОС СВ" (постачальником) поставлено відповідачу ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП ЮУАЕС (покупцю) товар на загальну суму 199 500, 60 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 38 від 24.06.2021 року на суму 199 500, 60 грн., яка підписана сторонами.

Підставою поставки товару у видатковій накладній вказано договір від 01.06.2021 року № 53-123-13-21-06948.

Товар отримано Южно-Українським відділенням ВП "Складське господарство" ДП НАЕК "Енергоатом" 30.06.2021, про що свідчить відповідний штамп на видатковій накладній.

Позивачем також виставлено відповідачу рахунок для оплати № 36 від 24.06.2021 року на суму 199 500, 60 грн.

На виконання умов п. 3.2 договору позивачем складено податкову накладну № 39 від 24.06.2021 року на суму 199 500, 60 грн., яку 14.07.2021 року зареєстровано в ЄРПН, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної, копія якої наявна в матеріалах справи.

20.10.2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію вих. № 332 від 20.10.2021, в якій позивач просив відповідача перерахувати грошові кошти в сумі 199 500, 60 грн. Факт направлення 20.10.2021 року претензії № 332 від 20.10.2021 року підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист та поштовою накладною 377.

Відповідно до інформації АТ "Укрпошта" за результатами відстеження поштове відправлення 377 вручено адресату 25.10.2021 року.

У відповідь на претензію № 332 від 20.10.2021 відповідач направив на адресу позивача лист № 07/20846 від 02.12.2021, в якому зазначив, що податкова накладна № невідпрацьована бухгалтерією ВП ЮУАЕС з причин порушення, на думку останньої, порядку заповнення податкових накладних (в частині застосування ставки оподаткування), що за правовою позицією відповідача унеможливлює оплату за товар відповідно до умов п. 2.2 договору.

Судом також встановлено наступні обставини.

15.12.2021 року господарським судом Миколаївської області видано судовий наказ по справі № 915/1805/21 за результатами розгляду заяви ТзОВ «РАДОС СВ» () про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" () в особі ВП "ЮУАЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" (код ЄДРПОУ ВП 20915546) заборгованості за договором на постачання товару № 53-123-13-21-06948 від 01.06.2021 у розмірі 199 500, 60 грн. та 227, 00 грн. за подання заяви про видачу судового наказу.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.12.2021 року по справі № 915/1805/21 відмовлено ТзОВ «РАДОС СВ» () у видачі судового наказу в частині стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" () в особі ВП ЮУАЕС ДП "НАЕК "Енергоатом" (код ЄДРПОУ ВП 20915546) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.12.2021 року по справі № 915/1805/21 відмовлено ТзОВ «РАДОС СВ» () у задоволенні заяви від 16.12.2021 року про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн. у справі № 915/1805/21.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.01.2022 року по справі № 915/1805/21 скасовано судовий наказ № 915/1805/21 від 15.12.2021, виданий господарським судом Миколаївської області, про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП ЮУАЕС на користь ТзОВ "РАДОС СВ" заборгованості за договором на постачання товару № 53-123-13-21-06948 від 01.06.2021 у розмірі 199 500, 60 грн., а також 227, 00 грн. судового збору за подання заяви про видачу судового наказу. Роз`яснено ТзОВ "РАДОС СВ" право звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Як встановлено судом вище, на виконання умов договору позивачем ТзОВ "РАДОС СВ" (постачальником) поставлено відповідачу ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП ЮУАЕС (покупцю) товар на загальну суму 199 500, 60 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 38 від 24.06.2021 року на суму 199 500, 60 грн. (дата поставки товару на склад відповідача 30.06.2021).

Дата реєстрації податкової накладної в ЄРПН 14.07.2021.

Отже, в силу умов п. 2.2 договору граничним строком оплати за товар є 16.09.2021 (включно).

Відповідачем жодними доказами у справі не спростовано факту поставки та прийняття товару.

Відповідачем не подано суду доказів оплати за товар, строк оплати якого настав відповідно до умов п. 2.2 договору, як і не спростовано позовних вимог, що свідчить про порушення приписів ст. 525, 526, 530, 629, 692 ЦК України, ст. 193 ГК України та умов договору.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 199 500, 60 грн. - заборгованості за поставлений товар відповідно до умов договору є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Щодо розподілу судового збору.

Судовий збір в розмірі 2 992, 51 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

2. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач в прохальній частині позовної заяви також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

До позовної заяви на виконання ст. 124 ГПК України позивачем долучено попередній розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу становлять 15 975, 03 грн., а саме:

- 4 000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України) відповідно до п. 6.2 прайс-листа АБ «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ» - у справах по ГПК України участь у суді першої інстанції (підготовка позовної заяви) згідно договору про надання правової допомоги від 04.01.2022 № 5/2021;

- 9 975, 03 грн. - у разі задоволення позовних вимог 5 % від ціни позову відповідно до п. 6.10 прайс-листа АБ «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ» - у справах по ГПК України участь у суді першої інстанції (Гонорар за прийняття рішення на користь клієнта-позивача у майновому спорі (незалежно від інстанції суду) згідно договору про надання правової допомоги від 04.01.2022 № 5/2021;

- 2 000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України) за заявою про видачу судового наказу (справа № 915/1805/21).

Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються останнім наступними доказами:

- договором про надання правової допомоги № 135/2021 від 20.08.2021 року, укладеним між АБ «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ» та ТзОВ «РАДОС СВ»;

- актом про надання правової допомоги б/н від 08.12.2021 року на суму 2 000, 00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 04.01.2022 № 5/2021. Відповідно до вказаного акту, який підписано та скріплено печатками сторін, АБ «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ» надало, а клієнт ТзОВ «РАДОС СВ» прийняв наступну правову допомогу: підготовка заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача грошової заборгованості за договором № 53-123-13-21-06948 від 01.06.2021;

- листом АБ «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ» без дати та номера, в якому зазначено про отримання останнім винагороди за правову допомогу в сумі 2 000 грн.

- договором про надання правової допомоги №5/2021 від 04.01.2022 року, укладеним між АБ «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ» та ТзОВ «РАДОС СВ»;

- актом про надання правової допомоги б/н від 14.01.2022 року на суму 4 000, 00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 04.01.2022 № 5/2021. Відповідно до вказаного акту, який підписано та скріплено печатками сторін, АБ «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ» надало, а клієнт ТзОВ «РАДОС СВ» прийняв наступну правову допомогу: підготовка позовної заяви про стягнення з відповідача грошової заборгованості за договором № 53-123-13-21-06948 від 01.06.2021. Клієнт зобов`язаний сплатити суму гонорару в розмірі 4 000 грн. безготівковим перерахунком протягом 30 календарних днів (п. 2 акту).

- детальним описом виконаних робіт від 14.01.2022, з якого вбачається, що адвокатом надано правову допомогу з підготовки заяви про видачу судового наказу (справа № 915/1805/21) 2 години 30 хвилин, сума 2 000 грн., а також з підготовки позовної заяви (аналіз первинної документації, опрацювання законодавчої бази, що регулює дані правовідносини та аналіз судової практики з даного питання, збирання доказів у вигляді додатків до позову, підготовка та подання позовної заяви) 5 годин 30 хвилин, 4 000 грн.

- свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю ДП № 3661 від 12.03.2018 року;

- посвідченням адвоката від 12.03.2018;

- ордером серії АУ № 1116467 від 14.01.2022.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 5/2021 від 04.01.2022 року (далі - договір № 5/2021) Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, протягом 2022 року, а Клієнт - прийняти та оплатити таку правову допомогу та витрати, необхідні для виконання його доручень, на умовах, у порядку та строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п.п. 2.3.7 п. 2.3 договору № 5/2021 Клієнт приймає на себе наступні зобов`язання: оплатити правову допомогу відповідно до умов розділу 4 даного договору, а також додаткові (фактичні витрати), необхідні для виконання доручень, в тому числі: з оплати роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом; друкарських, копіювальних та інших технічних робіт; перекладу та нотаріального посвідчення документів; поштові, канцелярські, кур`єрські, транспортні витрати, витрати на відрядження (проїзд, оренду житла, харчування) тощо.

Відповідно до п. 4.1 договору № 5/2021 оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання Клієнтом рахунку.

Відповідно до п. 4.2 договору № 5/2021 правову допомогу, що надається Адвокатським бюро, Клієнт оплачує в гривнях на підставі рахунку за вартістю, вказаною в Прайс-листі Адвокатського бюро.

Відповідно до п. 4.3 договору № 5/2021 за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро правової допомоги і її вартість. Акт надсилається Клієнту Адвокатським бюро факсимільним зв`язком/електронною поштою або поштою чи вручається нарочно. На письмову вимогу Клієнта Адвокатське бюро може надавати акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією.

Відповідно до п. 4.6 договору № 5/2021 сума, вказана в рахунках на оплату, є гонораром Адвокатського бюро за надання правової допомоги та поверненню не підлягає.

Відповідно до п. 4.7 договору № 5/2021 в акті, зазначеному в п. 4.3 договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати, та/чи вартість правової допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

До договору № 5/2021 сторони підписали Додаток № 1 «Прайс-лист (розмір адвокатського гонорару при юридичному обслуговуванні без фіксованого гонорару)», в якому сторони погодили вартість (тарифи) на відповідні види правової допомоги.

Так, в розділі 6 Прайс-листа визначено тарифи на відповідні види правової допомоги, наданої по справам, що розглядуються в порядку ГПК України.

Відповідно до п. 6.2, п. 6.10 Прайс-листа визначено, що: вартість підготовки позовної заяви (до 5 годин) становить 4 000 грн.; гонорар за прийняття рішення на користь клієнта позивача у майновому спорі (незалежно від інстанції суду) - 5 % від задоволених позовних вимог.

Розглянувши питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Правова позиція викладена в постановах КГС ВС від 21.04.2021 по справі № 906/1179/20; від 19.04.2021 по справі № 21/96(10); від 30.06.2022 по справі № 904/7347/21).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).

За висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України) (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 по справі № 925/1137/19).

Положеннями процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. 33, 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19; постанова КГС ВС від 30.06.2022 по справі № 904/7347/21).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови КГС ВС від 21.04.2021 по справі № 906/1179/20, від 21.12.2021 по справі № 927/1202/20).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанови об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19; додаткова постанова КГС ВС від 01.11.2018 у справі № 911/3650/17; постанова КГС ВС від 26.03.2019 у справі № 904/1798/18).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви").

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі-ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання щодо обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70- 72); (пункти 5.40, 5.41, 5.42, 5.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18; постанова КГС ВС від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20; постанова КГС ВС від 30.06.2022 по справі № 904/7347/21).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

Станом на дату розгляду даної справи жодних заяв, клопотань, додаткових доказів щодо витрат на правничу допомогу від сторін на адресу суду не надходило.

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до суду не подано.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу (підготовка позовної заяви) в сумі 4 000 грн., то суд зазначає наступне.

Умовами п. 2.3.7, п. 4.1, 4.2, п. 4.6 договору передбачено, що сума, вказана в рахунках на оплату, є гонораром Адвокатського бюро за надання правової допомоги. Правову допомогу, що надається Адвокатським бюро, Клієнт оплачує в гривнях на підставі рахунку не пізніше 3-х днів з моменту отримання рахунку. За умовами п. 4.3, п. 4.7 договору за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро правової допомоги і її вартість або сторони можуть визначити інший порядок оплати, та/чи вартість правової допомоги.

З огляду на умови п. 1.1, п. 2.3.7, п. 4.3, 4.7 договору про надання правової допомоги від 04.01.2022 № 5/2021, враховуючи підписання без зауважень між клієнтом і адвокатом акту про надання правової допомоги б/н від 14.01.2022 року на суму 4 000, 00 грн. (зі строком оплати гонорару протягом 30 календарних днів), відповідно до якого АБ «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ» надало, а клієнт ТзОВ «РАДОС СВ» прийняв наступну правову допомогу: підготовка позовної заяви про стягнення з відповідача грошової заборгованості за договором № 53-123-13-21-06948 від 01.06.2021, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 4 000, 00 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи, обгрунтованими та підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Щодо вказаної позивачем у попередньому орієнтовному розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 975, 03 грн. (гонорару за прийняття рішення на користь клієнта позивача), то суд зазначає, що умовами договору № 5/2021 не передбачено обов`язку, порядку, умов та строків оплати "гонорару успіху", а зважаючи на те, що обчислення вказаної суми ставиться у залежність від настання певної події (досягнутих адвокатом та обумовлених в договорі результатів при наданні послуг правової допомоги), в суду відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу вказаної суми.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу за заявою про видачу судового наказу в сумі 2 000 грн., то в цій частині судом відмовлено, оскільки вказані витрати заявлялись учасником справи та були предметом провадження й судового розгляду по справі № 915/1805/21.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, суд вбачає обґрунтованими та підтвердженими належними доказами понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000, 00 грн., які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 () в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ", вул. Запорізька, 49, м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200 ():

- 199 500, 60 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот грн. 60 коп.) - грошових коштів з ПДВ за договором на постачання товару № 53-123-13-21-06948 від 01.06.2021 року;

- 2 992, 51 грн. (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві грн. 51 коп.) - витрат по сплаті судового збору;

- 4 000, 00 грн. (чотири тисячі грн. 00 коп.) - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.08.2022 року.

Суддя Е.М. Олейняш