ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2022м. ДніпроСправа № 904/1136/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання, розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тім - Метиз", м.Кривий Ріг, Дніпропетровської обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - Комерційне Підприємство "Дніпро", м. Жовті Води, Дніпропетровскої обл.

про стягнення заборгованості в сумі 31 764,00 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тім - Метиз" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 31764,00 грн., що складають суму заборгованості за рахунком № 450 від 01.08.2018 року.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з поставки товарів, визначених в рахунку №450 від 01.09.2018 в частині поставки оплаченого товару.

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2022 відкрито провадження у справі № 904/1136/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

У зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції суду, зокрема, в період з 21.02.2022 по теперішній час (22.08.2022), ухвала суду від 23.05.2022 не була відправлена учасникам даної справи засобами поштового зв`язку.

В той же час, відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У відповідності до вказаних положень, господарським судом було долучено до матеріалів справи Довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 23.05.2022 була доставлена до електронної скриньки відповідача - . - 23.05.2022.

Враховуючи вказане, відповідач, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, 23.05.2022 отримав ухвалу суду від 23.05.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідача.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної поставки товару за договором поставки.

Як зазначає позивач, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тім - Метиз" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково - Комерційне Підприємство "Дніпро" (Постачальник) було укладено усний договір про постачання товару на загальну суму 31 764,00 грн.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина 1 статті 181 Господарського кодексу України).

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частина 2 статті 205 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, докази надані позивачем не свідчать про те, що сторонами досягнуто згоду з усіх істотних умов договору.

Так, 01.08.2018 відповідач виставив позивачеві рахунок № 450 для оплати товару, а саме: модельна оснастка ТМ.КР357-000.01.01 Боковина у кількості 1 шт. на суму 35 000,00 грн. та ТМ.КР357-000.01.01 Боковина у кількості 20 шт. на суму 229 700,00 грн., загальна вартість вказаного в рахунку товару складає 317 640,00 грн. (разом з ПДВ).

Позивач, в свою чергу, платіжним дорученням № 4842 від 06.09.2018, здійснив перерахування на рахунок відповідача грошових коштів в сумі 31 764,00 грн., що складають лише 10% від вартості товару, вказаного в рахунку.

Доказів, які б свідчили про те, що сторонами досягнуто згоду про постачання всієї партії товару, чи його частини, після отримання часткової оплати, позивачем надано не було.

Як не надано останнім і доказів, які б свідчили про сплату решти вартості вказаного в рахунку № 450 від 01.08.2018 товару в сумі 285 600,00 грн.

Тобто, вказані вище обставини не свідчать про те, що у відповідача перед позивачем не виник обов`язок з поставки товару, вказаного в спірному рахунку.

А отже, відсутні підстави вважати, що між сторонами виникли зобов`язання з постачання товару.

Суму ж, грошових коштів, перерахованих позивачем на рахунок відповідача згідно платіжного доручення № 4842 від 06.09.2018 слід вважати безпідставно перерахованими.

З претензією про повернення грошових коштів в сумі 31 764,00 грн. позивач звернувся до відповідача в лютому 2022 (а.с. 13-14).

Відповідач грошові кошти у сумі 31 764,00 грн. не повернув, відповідь на претензії не надав.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на норми статті 693 Цивільного кодексу України, проте господарський суд звертає увагу на те, що доказів на підтвердження того, що у відповідача виник обов`язок з постачання товару на суму 31 764,00 грн., після одержання часткової попередньої оплати, позивачем надано не було.

Вказане свідчить про те, що сторони не досягли згоди з постачання товару на умовах часткової попередньої оплати.

Суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Як вже було зазначено вище, обставини справи свідчать про набуття відповідачем майна без достатньої правової підстави.

Згідно з частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Строк виконання відповідачем зобов`язання є таким, що настав.

Доказів повернення отриманих від позивача грошових коштів у сумі 31 764,00 грн., як і доказів, які б свідчили про те, що вказані кошти були перераховані на певній правовій підставі, відповідач не надав.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у сумі 31 764,00 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 129, 165, 221, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - Комерційне Підприємство "Дніпро" (52209, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Мудрого Ярослава, буд. 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тім - Метиз" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, буд. 60, прим. 41; ) 31 764,00 грн. - безпідставно отриманих коштів, 2 481,00 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 25.08.2022.

Суддя І.Ф. Мельниченко