ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/868/22

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Ніколаєва М.І.,

за участю секретаря судового засідання Голіней Я.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за участі представників:

від позивача: Клим Н.І., адвокат

від відповідача: Євтемій Р.Ф., адвокат

за позовом Відкритого акціонерного товариства Путильський Райагрохім

до Путильської селищної ради

про визнання недійсним та скасування рішення про вилучення земельної ділянки

І. Стислий виклад позиції сторін по суті позовних вимог.

Відкрите акціонерне товариство Путильський Райагрохім (далі ВАТ Путильський Райагрохім) звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Путильської селищної ради про визнання недійсним та скасування рішення 10-ї сесії УІІІ скликання Путильської селищної ради №335/10-21 від 29.06.2021 про вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ВАТ Путильський Райагрохім на підставі Державного акту на право постійного користування землею 1-ЧВ №000330 від 15.06.1996 (далі Державний акт від 15.06.1996) належить право постійного користування земельною ділянкою площею 2,50 га,

Рішенням 10-сесії VІІІ скликання Путильської селищної ради №335/10-21 від 29.06.2021 вилучено земельну ділянку, орієнтовною площею 0, 15 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для виробничого призначення, яка перебуває у постійному користуванні ВАТ Путильський Райагрохім, згідно державного акту на право постійного користування землею 1-ЧВ №000330 від 15.06.1996, для суспільних потреб, а саме для відновлення дороги.

Згоду на вилучення земельної ділянки позивач не надавав, тож спірне рішення відповідача є незаконним, оскільки прийнято у не передбачений законом спосіб з порушенням вимог ст. 149 Земельного кодексу України.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що частина земельної ділянки, яка згідно Державного акту від 15.06.1996 перебувала в постійному користуванні позивача, за його згодою вилучена на підставі рішень Путильської селищної ради, внаслідок чого сформувалась інша земельна ділянка.

ВАТ Путильський Райагрохім не надано доказів встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває в його фактичному користуванні, і внесення відповідних змін до Державного акту від 15.06.1996. Відповідач звертає увагу, що позивач не державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою, яка надана йому в постійне користування.

В додаткових доводах до відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, що оскаржуваним рішенням не порушуються жодні права позивача, оскільки передбачено вилучити, а не припинити право постійного користування земельною ділянкою. Дозвіл на розробку документації із землеустрою спірним рішенням не надавався, документація з землеустрою не розроблялася, а відтак для подальшої реалізації цього рішення необхідно звернутися до землекористувача для отримання згоди на вилучення, а в разі незгоди землекористувачів вирішувати питання припинення землекористування у судовому порядку.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022 позовну заяву передано судді Ніколаєву М.І.

Ухвалою суду від 23.02.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22.03.2022.

Ухвалами суду за клопотаннями представників сторін підготовче судове засідання неодноразово відкладалось.

У судовому засіданні 08.06.2022 представник позивача надав для огляду оригінал Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ №000330 від 15.06.1996 та звернувся з клопотанням про призначення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

У судовому засіданні 08.06.2022 оголошено перерву до 14.06.2022.

Ухвалою суду від 14.06.2022 витребувано в Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області копію другого примірника (архівного) Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ №000330 від 15.06.1996 та відкладено підготовче засідання на 22.06.2022.

Ухвалою суду від 22.06.2022 повторно витребувано в Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області копію другого примірника (архівного) Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ №000330 від 15.06.1996 та відкладено підготовче засідання на 30.06.2022.

24.06.2022 від Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області надійшла копія другого примірника (архівного) Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ №000330 від 15.06.1996.

У судовому засіданні 30.06.2022 представник відповідача, у зв`язку з різницею в записах державних актів на право постійного користування землею І-ЧВ №000330 від 15.06.1996 наданого відповідачу з управління Держгеокадастру в Путильському районі та витребуваного ухвалою суду від 14.06.2022, звернувся з клопотанням про витребування в Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області оригіналу другого примірника (архівного) Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ №000330 від 15.06.1996 для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 30.06.2022 відкладено підготовче засідання на 11.07.2022 та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 194-А) надати для огляду в судове засідання оригінал другого примірника (архівного) Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ №000330 від 15.06.1996.

У судовому засіданні 11.07.2022 за клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 19.07.2022.

Ухвалою суду від 19.07.2022 залишено без розгляду клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 08.08.2022.

У судовому засіданні 08.08.2022 оголошено перерву до 23.08.2022.

Після виходу з нарадчої кімнати відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у судовому засіданні 23.08.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини справи встановлені судом.

На підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЧВ №000330 від 15.06.1996, виданого відповідно до рішення Путильської селищної ради народних депутатів від 15.05.1996 №37/3 ВАТ «Путильський Райагрохім» надано в постійне користування 2,50 га землі для виробничого призначення.

Доказів оскарження чи визнання недійсним Державного акту від 15.06.1996 суду не надано.

Згідно Свідоцтва про власність від 30 березня 1998 року, реєстраційний номер 152-77 СПВ - ВАТ «Путильський Райагрохім» є правонаступником прав та обов`язків Путильського районного державного підприємства по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім» і майно цього підприємства є власністю акціонерів товариства, що придбали акції згідно із Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств».

Як вбачається з довідки Путильської селищної ради Путильського району Чернівецької області від 30.10.2015, земельна ділянка та приміщення, які знаходяться на території ВАТ «Путильський Райагрохім» розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з схематичним планом земельної ділянки ВАТ «Путильський Райагрохім» по АДРЕСА_1 , вищевказана земельна ділянка знаходиться частково безпосередньо під будівлями і спорудами, належними товариству.

Рішенням виконавчого комітету Путильської селищної ради №32/4 від 04.06.1997 у позивача за його згодою вилучено земельну ділянку розміром 0,10 га.

Рішенням виконавчого комітету Путильської селищної ради №66/5 від 04.04.2001 згідно поданого клопотання у позивача вилучено земельну ділянку в розмірі 0,15 га до земель запасів селищної ради.

Вищевказану земельну ділянку в розмірі 0,15 га надано гр. ОСОБА_1 під будівництво житлового будинку. Земельна ділянка межує з гр. ОСОБА_2 (п.7 рішення).

Рішенням виконавчого комітету Путильської селищної ради №91/6 від 16.05.2001 у позивача за його клопотанням вилучено земельну ділянку в розмірі 0,10 га та 0,15 га до земель запасу селищної ради.

Згідно пунктів 1,3 вищевказаного рішення земельну ділянку в розмірі 0,10 га надано гр. ОСОБА_3 під город строком на З роки в тимчасове користування, а земельну ділянку у розмірі 0,15 га надано гр. ОСОБА_4 під будівництво житлового будинку і господарського комплексу.

Рішенням виконавчого комітету Путильської селищної ради №181/12 від 07.11.2001 за клопотанням позивача у нього вилучено земельну ділянку в розмірі 0,25 га, яку зараховано до земель запасу селищної ради.

Пунктом 5 вищевказаного рішення земельну ділянку в розмірі 0,21 га надано гр. ОСОБА_5 під шляхо - заправочний пункт на бувшій території ВАТ «Райагрохім», а земельну ділянку 0,04 га залишено землями запасу селищної ради для проходження меліоративної канави, яка межує з земельними ділянками Путильського ВАТ «Райагрохім» та шляхово - заправочним пунктом гр. ОСОБА_5 .

Рішенням виконавчого комітету Путильської селищної ради №335/10-21 від 29.06.2021 вилучено земельну ділянку орієнтованою площею 0,15 га по АДРЕСА_1 (далі спірна земельна ділянка), цільове призначення для виробничого призначення, яка перебуває у постійному користуванні ВАТ «Путильський Райагрохім» згідно Державного Акту на право постійного користування землею серії І-ЧВ №000330 від 15.06.1996, для суспільних потреб, а саме для відновлення дороги.

Вищевказане рішення обґрунтовано необхідністю вжиття заходів щодо недопущення проїзду вантажного транспорту по вул. Ковпакова вздовж території Путильської загальноосвітньої школи та запобіганню дорожньо-транспортних пригод, а також забезпечення під`їзду до земельних ділянок гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та виробничих приміщень ДП «Путильський лісгосп». У спірному рішенні відповідач зазначив, що проїзд через земельну ділянку позивача перекритий сторонніми особами та протягом тривалого періоду часу ВАТ «Путильський Райагрохім» не здійснює господарської діяльності, а згідно листа ГУ ДФС у Чернівецькій області від 18.05.2021 за місцезнаходженням юридичної особи товариство відсутнє, податкова звітність зі сплати земельного податку не подається та кошти до місцевого бюджету не сплачуються, єдиною особою яка може вчиняти юридичні дії від імені товариства згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доказів надання згоди позивача на вилучення спірної земельної ділянки суду не надано.

В матеріалах справи відсутні докази того, що під`їзд до земельних ділянок гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та виробничих приміщень ДП «Путильський лісгосп» можливий виключно через територію спірної земельної ділянки.

Відповідач не надав доказів того, що вилучення спірної земельної ділянки сприятиме недопущенню проїзду вантажного транспорту по вул. Ковпакова вздовж території Путильської загальноосвітньої школи та запобіганню дорожньо-транспортних пригод.

Згідно листа ГУ ДФС у Чернівецькій області від 18.05.2021 ВАТ «Путильський Райагрохім» станом на 17.05.2021 не подає податкову декларацію зі сплати за землю та відповідно кошти до місцевого бюджету по земельному податку і орендній платі юридичних осіб не сплачуються.

У розділі зміни в землекористуванні Державного Акту на право постійного користування землею серії І-ЧВ №000330 від 15.06.1996, який знаходиться в позивача, заначено, що 04.06.1997 вилучено в ВАТ «Путильський Райагрохім» 0,10 га. Відомості про інші зміни в землекористуванні відсутні.

Судом оглянуто наданий Головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області оригінал Державного Акту на право постійного користування землею серії І-ЧВ №000330 від 15.06.1996, в якому відсутні будь-які записи в розділі зміни в землекористуванні.

Враховуючі встановлені обставини суд не бере до уваги як належний доказ наявну в матеріалах справи копію Державного Акту на право постійного користування землею серії І-ЧВ №000330 від 15.06.1996, яка суттєво відрізняється від оригіналів Державного акту від 15.06.1996, що оглянуті судом.

Згідно Протоколу №3 загальних зборів акціонерів ВАТ «Путильський Райагрохім» від 24.01.2022 керівником останнього обрано ОСОБА_10 , про що 08.02.2022 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Доказів визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Путильський Райагрохім» від 24.01.2022 щодо обрання керівника позивача суду не надано.

IV. Позиція суду по суті спору.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина 1 статті 3 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

За змістом частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990, який діяв на момент видачі державного акта, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Частиною 1 ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990, який діяв на момент видачі державного акта, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України (в редакції на час прийняття оспорюваного рішення) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (частина 2 статті 95 вказаного Кодексу).

Пунктом 8 постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 №220-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» встановлено, що громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому законом порядку земельні ділянки у постійне користування, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 вказав, що стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Разом із тим, відповідно до статті 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, судом ураховується, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 Земельного кодексу України.

Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Така позиція відповідає висновку, викладеному у вищенаведеному рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005.

Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.11.2019 у справі № 906/392/18, від 23.06.2020 у справі № 922/989/18.

Судом встановлено, що згідно Державного акта на право постійного користування землею І-ЧВ № 0000330 ВАТ «Путильський Райагрохім» Путильською селищною радою народних депутатів надано у постійне користування 2,50 га землі в межах згідно з планом землекористування.

Відповідно до абзаців 1 - 3 пункту 2 Розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території. Заява також може подаватися особою, якій на підставі рішення Кабінету Міністрів України та відповідного договору було передано у господарське відання об`єкт державної власності, що використовується у процесі провадження діяльності з передачі електричної енергії і транспортування та/або зберігання природного газу, і на замовлення якої була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, у постійне користування зазначеній особі.

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

В такий спосіб, земельна ділянка, право на яку посвідчується державним актом, вважається сформованою, а отже подальші дії уповноважених суб`єктів стосовно неї повинні здійснюватися з дотриманням відповідних норм Земельного кодексу України, Законів України "Про Державний земельний кадастр", «Про землеустрій» тощо.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Путильської селищної ради в позивача за його згодою вилучались частини земельної ділянки. Зокрема рішенням від 04.06.1997 вилучено 0,10 га, рішенням від 04.04.2001 вилучено 0,15 га, рішенням від 16.05.2001 вилучено 0,10 га та 0,15 га, а рішенням від 07.11.2001 0,25 га.

Статтею 149 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент ухвалення спірного рішення відповідача) унормовано, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально.

Тобто, передача (вилучення) земельних ділянок комунальної власності за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні відбувається шляхом прийняття відповідного рішення власника землі за погодженням із користувачем. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає відповідне рішення.

Судом встановлено, що позивач як законний землекористувач згоди на вилучення спірної земельної ділянки площею 0,15 га не надавав, відповідач з позовом про вилучення земельної ділянки до суду не звертався.

Передбачених ст. 141 Земельного кодексу України підстав для припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою судом не встановлено, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що оскаржуване рішення Путильської селищної ради щодо вилучення частини земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні позивача, суперечить вимогам Земельного кодексу України та порушує право позивача користуватись спірною землею.

Зменшення площі земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача, відсутність доказів встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у фактичному користуванні позивача, і невнесення відповідних змін до Державного акту від 15.06.1996 не є підставами для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про вилучення частини земельної ділянки для суспільних потреб.

Доводи відповідача про те, що оскаржуваним рішенням питання про припинення права постійного користування не вирішувалось, а лише вилучено земельну ділянку для суспільних потреб, для чого в подальшому селищна рада повинна була звернутись до відповідача для отримання згоди на вилучення, оцінюються судом критично з огляду на зміст ст. 149 Земельного кодексу України, якою чітко передбачено, що вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку.

Вилучення земельних ділянок комунальної власності за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні відбувається шляхом прийняття відповідного рішення власника землі виключно за погодженням із користувачем. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає відповідне рішення.

Суд наголошує, що нездійснення позивачем протягом тривалого часу господарської діяльності та відсутність станом на момент прийняття оскаржуваного рішення керівника товариства позивача, жодним чином не звільняє Путильську селищну раду від передбаченого частиною 2 статті 19 Конституції України обов`язку діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ч. 3 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з частиною 1 статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акт державного чи іншого органу управління повинен бути прийнятий в межах компетенції відповідного органу, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб, відповідати вимогам діючого законодавства і бути прийнятим у формі та в порядку, визначеному законом.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За таких обставин справи позов слід задовольнити, визнати недійсними та скасувати оскаржуване рішення відповідача, яке суперечить нормам Земельного кодексу України та порушує права позивача.

V. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається у повному обсязі на відповідача, з вини якого виник спір.

Інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи сторонами понесено не було.

Керуючись статтями 123, 129, 236, 237, 238, 240, 241 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення 10 сесії VIII скликання Путильської селищної ради №335/10-21 від 29.06.2021 про вилучення земельної ділянки орієнтованою площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , цільове призначення для виробничого призначення, яка перебуває у постійному користуванні Відкритого акціонерного товариства «Путильський Райагрохім» згідно Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ №000330 від 15.06.1996.

3. Стягнути з Путильської селищної ради (59100, вул. Українська, 196, смт. Путила Вижницького району Чернівецької області, код 04417046) на користь Відкритого акціонерного товариства «Путильський Райагрохім» (59100, вул. Ковпака, 26, смт. Путила Вижницького району Чернівецької області, код 05491787) 2481,00 грн. судового збору.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 24.08.2022.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.І. Ніколаєв