РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2022Справа № 910/16288/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ Нафта Плюс" (м. Дніпро)

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (м. Київ)

про зобов`язання виконувати умови договору,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Дупляченко Ю.О.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Мисник Н.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТ Нафта Плюс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про зобов`язання відповідача виконувати умови Договору банківського рахунку на комплексне банківське обслуговування №WWW4XT_ГО від 15.08.13. з позивачем, здійснюючі операції з розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.21. відкрито провадження у справі №910/16288/21 та призначено підготовче засідання на 02.11.21.

01.11.21. від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

02.11.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 30.11.21.

09.11.21. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує з підстав його необґрунтованості та неправильного обрання позивачем способу захисту.

17.11.21. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій наведено доводи на спростування позиції відповідача, викладеної у відзиві.

22.11.21. до суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 30.11.21. та усіх наступних судових засіданнях, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.21. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ Нафта Плюс" задоволено частково, забезпечено участь представника позивача в судовому засіданні 30.11.21. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

24.11.21. від позивача надійшла заява щодо подання доказів на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу в строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

У підготовчому засіданні 30.11.21. представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання.

30.11.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 14.12.221.

08.12.21. від позивача надійшла заява про неприбуття його представника в підготовче засідання 14.12.21.

14.12.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 11.01.22.

16.12.21. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

29.12.21. від позивача надійшло клопотання про участь його представника в судовому засіданні 11.01.22. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.22. задоволено вказане клопотання позивача від 29.12.21.

11.01.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.02.22.

17.02.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постанови ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 17.03.22.

Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 17.03.22., не відбулось у зв`язку із веденням на території Київської області бойових дій та загрозою для життя і здоров`я громадян.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.22. призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 14.06.22.

13.06.22. від відповідача надійшов письмовий виступ на судові дебати.

Представник позивача в судове засідання 14.06.22. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

14.06.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 26.07.22.

15.06.22. від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 26.07.22. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.22. задоволено вказану заяву позивача.

25.07.22. від позивача надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів та долучення до матеріалів справи довідки АТ КБ "Приватбанк" від 29.03.22. про закриття рахунків позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.22. відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ Нафта Плюс" про поновлення процесуального строку для подання доказів; ухвалено поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПТ Нафта Плюс" доказ - довідку АТ КБ "Приватбанк" від 29.03.22. про закриття рахунків, до розгляду не приймати.

У судовому засіданні 11.08.22. представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив; та його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 11.08.22. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.08.13. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптімус Плюс" (найменування якого в подальшому було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТ Нафта Плюс" (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (Банк) було укладено Договір банківського рахунку на комплексне банківське обслуговування № WWW4XT_ГО, відповідно до якого Банк відкрив Клієнту поточні рахунки в українській гривні та в іноземній валюті (далі - Договір).

Розділом III Договору передбачено, що за допомогою віддаленого управління рахунком, Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування Клієнта по всім відкритим у нього рахункам за цим договором на основі розрахункових документів у електронному вигляді відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів НБУ, цього Договору та згідно умовам регламенту/правил на комплексне банківське обслуговування. Сторони визнають юридичну силу платежів та виписок, здійснених через систему дистанційного обслуговування.

Відповідно до пункту 4.1. Договору він укладений на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками, діє до повного виконання сторонами зобов`язань. Договір припиняє свою дію відповідно до умов регламенту/правил на комплексне банківське обслуговування та чинного законодавства України".

06.12.19. відбулась зміна складу учасників, розміру статутного капіталу та кінцевого бенефіціарного власника Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Плюс".

19.02.20. відбулась зміна найменування Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптімус Плюс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТ Нафта Плюс".

Листом від 16.01.21. № Э.Upr 1/3-210116/3213 Банк надіслав позивачу Повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин у зв`язку з неотриманням необхідних документів для здійснення актуалізації даних щодо структури власності та кінцевих бенефіціарних власників позивача, які вимагались запитами № Э.Upr 1/3-200904/4245 від 04.09.20., від 07.11.19. №1/3-1198.

Листом від 03.03.21. позивач направив Банку відповідь на вказане повідомлення, в якому вказав, що інформація про те, що ТОВ "Опт Нафта Плюс" не надало до Банку необхідних документів для здійснення актуалізації даних щодо структури власності та кінцевих бенефіціарних власників Товариства по запитам: № Э.Upr 1/3-200904/4245 від 04.09.20., від 07.11.19. №1/3-1198 не відповідає дійсності, так як: Банк не вказав, які конкретно документи та/або інформацію не було надано для актуалізації даних щодо структури власності та кінцевих бенефіціарних власників; Банк отримав всю необхідну інформацію та документи для актуалізації даних щодо структури власності та кінцевих бенефіціарних власників, в тому числі у формах, встановлених Банком.

На запит АТ КБ "Приватбанк" № Э.Upr 1/3-200904/4245 від 04.09.20. Товариство з обмеженою відповідальністю "Опт Нафта Плюс" надало відповідь вих. № 51 від 25.09.20. Банку та наступні документи:

- копію опису щодо зміни учасника ТОВ "Оптімус Плюс";

- копію опису щодо зміни найменування;

- копію опису щодо внесення змін до відомостей, що не пов`язані із змінами в установчих документах (про перехід діяльності на підставі модельного Статуту).

- копії сертифікатів, що містять інформацію щодо учасника ТОВ "Опт Нафта Плюс" - компанії BROOKBAR INVESTMENTS LIMITED з апостилем з перекладом українською мовою;

- фінансову звітність (засвідчені належним чином копії балансу (Форма 1), звіту про фінансові результати (Форма 2) з відміткою державного органу про прийняття звітності.

Крім того, під час електронного листування з представниками Банку позивачем було направлено на відповідні запити заповнені бланки зразків підписів, питання до Анкети-заяви юридичної особи-резидента про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, схематичну структуру власності позивача та місце народження його кінцевого бенефіціарного власника.

Остаточно 17.12.20. директор ТОВ "Опт Нафта Плюс" у відділенні АТ КБ Приватбанк (розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, ЗО) зі спеціалістом по обслуговуванню клієнтів АТ КБ "Приватбанк" підписав та засвідчив підпис печаткою товариства на бланку зразку підписів, анкеті-заяві клієнта юридичної особи-резидента про приєднання до умов і правил надання банківських послуг; схематичному зображенні структури власності юридичної особи ТОВ "Опт Нафта Плюс" та надав усі заповненні форми АТ КБ "Приватбанк".

Також позивач зазначає, що на виконання запиту від 07.11.19. №1/3-1198 додатково до відповіді, наданої у встановлений строк, директором позивача особисто було надано 17.12.20. фінансову звітність товариства (Форма 1, Форма 2) станом на 30.09.20. та копію паспорту директора.

01.03.21. електронним листом Банк додатково до документів, раніше поданих дистанційно у застосунку (програмі) в "Приват24 для бізнесу", просив також надати розшифровку по КВЕД стр. 2000 Звіту про основні показники діяльності підприємства (форма №1) за останній звітний рік або Звіт про основні показники діяльності підприємства (форма №1-підприємництво-річна).

Позивач зазначає, що у зв`язку з перешкодами в користуванні застосунку (програми) "Приват24 для бізнесу" Банку надано в паперовій формі Звіт про основні показники діяльності підприємства: Структурне обстеження підприємства за 2020 рік (№1-підприємництво-річна) та квитанцію про його подання/отримання.

Банк листом від 04.03.21. № Э.Upr 1/3-210304/9471 якому підтвердив отримання документів, які він запросив для ідентифікації, але додатково запросив копії трастових декларацій/декларацій довірчої власності/довіреностей/афідевіт.

На вказаний запит позивачем було надано трастову декларацію від 12.03.21. та Акт заснування трасту (довірчої власності) від 28.04.17. щодо акцій BROOKBAR INVESTMENTS LIMITED (з апостилем та перекладом українською мовою), які підтверджують дані щодо бенефіціарного власника (контролера) товариства.

Листом від 28.04.21. № Э.Upr 1/3-210428/218 Банк підтвердив отримання всіх документів, необхідних для ідентифікації, зазначив, що після здійснення належної перевірки та вивчення наданих Банку документів і відомостей був зроблений висновок, що наданих документів недостатньо для завершення процедури ідентифікації та отримання позитивного висновку щодо прозорості структури власності. З метою завершення процедури ідентифікації в повному обсязі, отримання висновку щодо прозорості структури власності та оперативного вирішення питання щодо поновлення обслуговування необхідно надати Банку листа з описом бізнес-історії кінцевого бенефіціарного власника ОСОБА_1 (Нетанія) із зазначенням інформації щодо досвіду роботи та посиланнями на відкриті джерела.

У відповідь на цю вимогу позивач листом від 12.05.21. зазначив про безпідставність вимоги про надання для ідентифікації клієнта банку та/або фінансової установи подавати біографію кінцевого бенефіціарного власника, описувати його бізнес-історію та досвід роботи з посиланням на відкриті джерела.

Листом від 26.08.21. Банк направив позивачу повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку №20.1.0.0.0/7-20210826/3415, у зв`язку зі встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману Банк.

Позивач, не погоджуючись з вказаним повідомленням, звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд зобов`язати відповідача виконувати умови Договору банківського рахунку на комплексне банківське обслуговування № WWW4XT_ГО від 15.08.13., укладеного з позивачем, здійснюючи операції з розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, зокрема, що рішення про розірвання ділових відносин/розірвання договору прийнято ним у порядку реалізації Банком права на відмову від встановлення (підтримання) договірних відносин з урахуванням приписів ч. 1 ст. 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" та вимог Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.20. №65.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов`язань за правочинами щодо фінансових інструментів, вчиненими на організованому ринку капіталу та поза ним, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положення цієї глави застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк не має права за заявою клієнта розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, заморожені відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Клієнт не має права без згоди обтяжувача за домовленістю з банком чи односторонньо, у тому числі шляхом односторонньої відмови від виконання зобов`язання, розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, є предметом обтяження, якщо інше не передбачено умовами обтяження. Правочини, вчинені з порушенням цієї вимоги, є нікчемними. Згода обтяжувача може бути виражена у загальній формі та/або містити умови, за яких така згода вважається наданою. Така згода може бути включена до умов договору, яким встановлюється обтяження майнових прав на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка:

1) якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження банком про це;

2) у разі відсутності операцій за цим рахунком протягом року, якщо інше не встановлено договором;

3) у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;

4) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі:

відсутності операцій за рахунком клієнта протягом трьох років підряд та відсутності залишку грошових коштів на цьому рахунку;

наявності підстав, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" Банк є суб`єктом первинного фінансового моніторингу.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі:

- якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені;

- встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або неподання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей;

- подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу;

- виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою;

- якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим.

Пунктом 3 Розділу І Критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 08.07.2016 №584, встановлено, що суб`єкти первинного фінансового моніторингу розробляють власні критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення з урахуванням цих Критеріїв, вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта, та особливостей діяльності суб`єкта.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин.

Пунктом 34 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" належна перевірка - заходи, що включають:

- ідентифікацію та верифікацію клієнта (його представника);

- встановлення кінцевого бенефіціарного власника клієнта або його відсутності, у тому числі отримання структури власності з метою її розуміння, та даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та вжиття заходів з верифікації його особи (за наявності);

- встановлення (розуміння) мети та характеру майбутніх ділових відносин або проведення фінансової операції;

- проведення на постійній основі моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями);

- забезпечення актуальності отриманих та існуючих документів, даних та інформації про клієнта.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.

Відповідно до п. 3.4 Політики АТ КБ "ПриватБанк" з питань ПВК/ФТ Банк залишає за собою право з урахуванням ризик-орієнтованого підходу відмовити клієнту (особі) у встановленні/підтриманні ділових відносин, проведенні фінансової операцій, якщо така фінансова операція або діяльність клієнта та/або контрагента клієнта підвищує ризик Банку бути використаним з протиправною метою, має індикатори підозрілості, визначені Банком, або не супроводжуються даними, визначеними законодавством у сфері ПВК/ФТ.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем на відповідні запити Банку було надано запитувані ним документи (офіційну інформацію) та матеріали, необхідні для проведення фінансового моніторингу, при чому відповідачем не зазначено, яка саме інформація, надана позивачем, не надає йому можливість, на виконання Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", здійснити:

- ідентифікацію та верифікацію позивача (його представника);

- встановлення кінцевого бенефіціарного власника товариства або його відсутності, у тому числі отримання структури власності з метою її розуміння, та даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та вжиття заходів з верифікації його особи (за наявності);

- встановлення (розуміння) мети та характеру майбутніх ділових відносин або проведення фінансової операції;

- проведення на постійній основі моніторингу ділових відносин та фінансових операцій позивача, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями);

- забезпечення актуальності отриманих та існуючих документів, даних та інформації про позивача.

Пунктом 15 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" визначено, що дані, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, країна громадянства та постійного місця проживання, дата народження, характер та міра (рівень, ступінь, частка) бенефіціарного володіння (вигоди, інтересу, впливу).

Частинами 1, 2 статті 7 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

Застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів).

Відповідно до частини 4 цієї ж статті при визначенні критеріїв ризиків суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен враховувати типологічні дослідження у сфері запобігання та протидії, підготовлені спеціально уповноваженим органом та оприлюднені ним на своєму веб-сайті, результати національної оцінки ризиків, а також рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу.

За частиною 5 статті 7 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин), зокрема стосовно таких клієнтів:

клієнтів, місцем проживання (перебування, реєстрації) яких є держава (юрисдикція), що не виконує чи неналежним чином виконує рекомендації міжнародних, міжурядових організацій, задіяних у сфері боротьби з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення. Перелік держав (юрисдикцій), що не виконують чи неналежним чином виконують рекомендації міжнародних, міжурядових організацій, задіяних у сфері боротьби з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, формується в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України на основі висновків міжнародних, міжурядових організацій, задіяних у сфері боротьби з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті спеціально уповноваженого органу;

клієнтів, включених до переліку осіб, клієнтів, які є представниками осіб, включених до переліку осіб, клієнтів, якими прямо або опосередковано володіють або кінцевими бенефіціарними власниками яких є особи, включені до переліку осіб;

іноземних фінансових установ (крім фінансових установ, зареєстрованих у державах - членах Європейського Союзу, державах - членах Групи з розробки фінансових заходів боротьби з відмиванням грошей (FATF), крім держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України"), з якими встановлюються кореспондентські відносини;

іноземних публічних діячів, членів їх сімей та осіб, пов`язаних з такими політично значущими особами, а також клієнтів, кінцевими бенефеціарними власниками яких є зазначені особи;

клієнтів, стосовно яких (кінцевих бенефіціарних власників яких) застосовані спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до статті 5 Закону України "Про санкції";

клієнтів, місцем проживання (перебування, реєстрації) яких є держава, віднесена Кабінетом Міністрів України до переліку офшорних зон.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі:

неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією;

наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною (частина 6 статті 7 вказаного Закону).

При цьому матеріалами справи не підтверджується наявність передбачених законом ознак для встановлення Банком високого ризику ділових відносин щодо позивача.

Фактично підставою для відмови від підтримання ділових відносин/відмови в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунків позивача стало ненадання ним опису бізнес-історії кінцевого бенефіціарного власника із зазначенням інформації щодо досвіду роботи та посиланнями на відкриті джерела.

Проте чинним законодавством України не встановлено обов`язку юридичних осіб надавати такі відомості на запит банківських установ.

Стаття 19 Конституції України встановлю., що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відтак, суд вважає безпідставною та такою, що не ґрунтується на законі, вимогу Банку про надання позивачем опису бізнес-історії кінцевого бенефіціарного власника із зазначенням інформації щодо досвіду роботи та посиланнями на відкриті джерела.

За висновком суду, ненадання таких відомостей не є підставою для розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунків позивача.

У той же час, суд зазначає наступне.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних.

Порядок судового захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів визначається законом.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ГПК України).

Положення статей 15, 16 Цивільного кодексу України визначають, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Положеннями ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, дійшовши висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.18. у справі № 338/180/17 та від 07.11.18. у справі № 488/5027/14-ц.

Суд встановив, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача виконувати умови Договору банківського рахунку на комплексне банківське обслуговування № WWW4XT_ГО від 15.08.13., укладеного з позивачем, здійснюючи операції з розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства, не є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача та його охоронюваних законом інтересів, з огляду на те, що Банком було розірвано зазначений договір в односторонньому порядку.

Статтею 653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відтак, виходячи з фактичних обставин справи та фактичних правовідносин, які склались між сторонами, суд встановив, що позовна вимога про зобов`язання відповідача виконувати умови Договору банківського рахунку на комплексне банківське обслуговування № WWW4XT_ГО від 15.08.13., який є розірваним Банком в односторонньому порядку (із закриттям рахунків, які були відкриті позивачу), не може бути задоволена судом. Задоволення такої вимоги не призведе до реального відновлення порушених прав позивача.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане в сукупності суд, встановивши відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ Нафта Плюс", відмовляє в задоволенні даного позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.08.22.

Суддя Т.М. Ващенко