ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" серпня 2022 р. м. Одеса Справа № 916/1091/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання К.С. Пірожковій

за участю представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" про стягнення заборгованості в розмірі 61441,89 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № 210225-2/ФЛ-Ю-А від 25.02.2021 р. в загальному розмірі 61441,89 грн., в т.ч.: 50993,98 грн. - простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 1136,99 грн. - процентів річних, 8840,40 грн. - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, 470,52 грн. - інфляційних втрат, посилаючись на наступне.

Зокрема, позивач вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" було укладено договір фінансового лізингу № 210225-2/ФЛ-Ю-А від 25.02.2021 р., відповідно до умов якого лізингу позивач передає лізингоодержувачу в платне користування на умовах фінансового лізингу майно, зазначене в специфікації до договору лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти майно (предмет лізингу) та своєчасно сплачувати періодичні лізингові платежі у порядку та строки, передбачені договором лізингу.

Так, як вказує позивач, сплата лізингових платежів здійснюється відповідно до п. 2.2. загальних умов договору лізингу та графіку сплати лізингових платежів, які включають платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості предмета лізингу та винагороду (комісію) позивачу за отриманий у лізинг предмет лізингу. Лізингоодержувач сплачує лізингові платежі відповідно до п. 2.1.7. загальних умов договору лізингу, згідно з яким число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно п.2.1.7.1 загальних умов договору.

При цьому позивач вказує, що відповідно до п. 2.1.7.1 загальних умов договору лізингу числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається щляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту. (Наприклад: дата підписання сторонами акту - 25 липня 2018 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 14 серпня 2018 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 14 числа календарного місяця, протягом усього строгу лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується у останній робочий день відповідного календарного місяця. Згідно з п.2.4 загальних умов договору лізингу, якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню

Відповідно до п. 2.1.8. загальних умов договору лізингу період лізингу - це період строгу лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю. Перший період лізингу починається з дати підписання акту, а відповідно до п. 2.1.6. загальних умов договору лізингу акт - це акт приймання-передачі предмета лізингу в лізинг.

Позивач зазначає, що він належним чином виконав свої зобов`язання та передав в користування лізингоодержувачу предмет лізингу на підставі підписаного сторонами 26.02.2021 р. акту прийому-передачі предмета лізингу в користування.

В свою чергу відповідно до п. 2.1.7.1 загальних умов договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний був сплачувати чергові лізингові платежі 18-го числа кожного місяця (наприклад, 18 березня 2021 р. і т.д.) в розмірі, визначеному в графіку сплати лізингових платежів, тобто періоди лізингу № 1-18.03.2021 р., № 2-16.04.2021 р. (застосовується п. 2.4., оскільки 18.04.2021-припадає на вихідний день) і т.д.).

Однак, за ствердженнями позивача, всупереч прийнятих обов`язків відповідачем зобов`язання за договором лізингу щодо сплати лізингових платежів виконуються не в повному обсязі. Зокрема, унаслідок несплати відповідачам чергових лізингових платежів відповідно до графіту лізингових платежів, у відповідача виникла заборгованість щодо оплати:

- лізингового платежу за період лізингу № 13 у розмірі 15178,14 грн. з 18.03.2022 р. (оплачений частково);

- лізингового платежу за період лізингу № 14 у розмірі 17907,92 грн. з 18.04.2022 р.;

- лізингового платежу за період лізингу № 15 у розмірі 17907,92 грн. з 18.05.2022 р.;

Крім того, відповідач посилається на п. 2.7 загальних умов договорів лізингу, за яким у разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі ст.625 ЦК України лізингодавець має право нараховувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати проценти річних в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. На підставі наведеного позивач нарахував відповідачу проценти річних у сумі 1136,99 грн.

Також, як зазначає позивач, згідно до п. 5.2.1. загальних умов договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення звіту у формі встановленою в додатку "довідка" до договору, проте, відповідач, порушуючи умови договору лізингу, у встановлені договором строки за результатами 3-го та 4-го кварталів 2021 року не здійснив такого інформування.

Згідно до п. 7.1.3. загальних умов договору лізингоодержувач за порушення п. 5.2. загальних умов договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю сплачує у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмету лізингу) протягом строку дії договору. Позивач наголошує, що пунктом 2.1.5 загальних умов договору визначено, що остаточна загальна вартість предмету лізингу - вартість предмету лізингу, вказана в акті або в останньому по даті акті коригування вартості предмету лізингу, направленому лізингодавцем.

Так, остаточна загальна вартість предмету лізингу згідно акту прийому-передачі майна від 26.02.2021 р. становить 442020,00 грн., тому позивачем нараховано штраф за неподання звітності за квартал, що складає 1% від вартості майна і дорівнює 8840,40 грн. (442020,00 грн. (вартість майна) х 1% х 2 (випадки)).

Крім того, позивачем, на підставі ст. 625 ЦК України нараховані суму інфляційних втрат, що становить 470,52 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2022 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1091/22 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.07.2022 р.

23.06.2022 р. від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання, в якому останній повідомив про неможливість прибуття в судове засідання з підстав введення воєнного стану, а також просить суд розглянути справу без участі представника позивача за наявними матеріалами та вказує, що позов підтримує у повному обсязі.

01.07.2022 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням та укладанням договору про надання правової допомоги із адвокатом. Також у поданій заяві відповідач просить суд подовжити строк для подання відзиву з огляду на знаходження в зоні бойових дій.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.07.2022 р. у справі № 916/1091/22 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 25.07.2022 р. та відкладено розгляд справи на 26 липня 2022 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.07.2022 р. розгляд справи № 916/1091/22 відкладено на 15 серпня 2022 р.

Відповідач відзив на позов у встановлений строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, надіслані судом копії ухвал суду були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою" та шляхом надсилання ухвали суду від 01.07.2022 р. на електронну адресу відповідача, яка зазначена відповідачем в заяві (вх. № 11944/22 від 01.07.2022 р.).

При цьому суд зазначає, що з огляду на наявну в матеріалах справи заяву ТОВ "Прогрессив" (вх. № 11944/22 від 01.07.2022 р.) відповідач був обізнаний з розглядом справи. На думку суду, така процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

25.01.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 210225-2/ФЛ-Ю-А, згідно п. 1.1. загальних умов якого позивач як лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння, користування предмет лізингу, найменування, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладання договору наведені в додатку "специфікація", а відповідач як лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов та на підставі цього договору. Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Відповідно до п. 1.2. загальних умов договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених у додатку "графік сплати лізингових платежів" до договору та починається із дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, але в будь - якому випадку не може бути менше одного року.

В п. 1.3. загальних умов договору передбачено, якщо у договору визначено продавця (постачальника) предмета лізингу, сторони погодили, а лізингоодержувач також і підтверджує, що самостійно та на власний ризик обрав предмет лізингу та продавця (постачальника) предмета лізингу, зазначеного в договорі. Лізингоодержувач має право самостійно звертатися до продавця з вимогами щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків (гарантією) тощо. Предмет лізингу є власністю протягом строку лізингу та строку дії даного договору. В разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно умов цього договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем не повертається, а передається лізингоодержувачу у власність, з а виключенням випадків, передбачених договору чи обумовлених угодою сторін.

В п. 2.1.5. загальних умов договору передбачено, що остаточна загальна вартість предмета лізингу - вартість предмета лізингу, вказана в акті , або в останньому по даті коригування вартості предмета лізингу, направленому лізингодавцем лізингоодержувачу.

Відповідно до п. 2.1.7. загальних умов договору лізингу, згідно з яким число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно п.2.1.7.1 загальних умов договору.

Згідно з п.2.1.7.1 загальних умов договору лізингу числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту. (Наприклад: дата підписання сторонами акту - 25 липня 2018 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 14 серпня 2018 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 14 числа календарного місяця, протягом усього строгу лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується у останній робочий день відповідного календарного місяця.

У п. 2.2. загальних умов договору сторони погодили, що усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у число сплати, у національній валюті України (гривні) відповідно до графіку та загальних умов, а також інших положень цього договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості предмета лізингу (з врахуванням коригування, вказаного в п. 2.5, 2.6. загальних умов); винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу з врахуванням коригування, вказаного в п. 2.7.-2.9., 3.5. загальних умов. При цьому сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим договором не містять покупної ціни, передбаченої цим договором і, у сукупності, є платою за користування предметом лізингу.

Відповідно до п. 2.4. загальних умов договору якщо строк сплати будь - якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному дню.

Згідно п. 2.7. загальних умов договору у разі якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати проценти річних, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет договору, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу збільшується на суму таких процентів.

У п. 2.11. загальних умов договору сторони передбачили, що лізингоодержувач здійснює погашення заборгованості перед лізингодавцем у такому порядку:

- компенсація (відшкодування) лізингодавцю або іншим особам сум штрафів, накладених протягом усього строку лізингу уповноваженими державними органами за порушення правил та/або інших норм чинного законодавства, пов`язаних з експлуатацією/використанням/зберіганням та іншим, предмету лізингу, якщо такі штрафи будуть застосовані до лізингодавця - сплата нарахованих штрафних санкцій за порушення лізингоодержувачем обов`язків за даним договором, а також процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочену заборгованість;

- сплата комісії за адміністрування простроченої заборгованості;

- сплата простроченої заборгованості з нарахованої винагороди;

- сплата суми поточної заборгованості з нарахованої винагороди;

- сплата простроченої заборгованості з відшкодування частини вартості предмета лізингу.

Відповідно до п. 2.12. загальних умов договору лізингоодержувач не може вимагати від лізингодавця жодного відшкодування, затримання або зменшення суми платежів за договором у випадку перерви (в т.ч. пошкодження предмета лізингу) в експлуатації предмета лізингу, незалежно від причин виникнення такої перерви.

Згідно п. 2.13. загальних умов договору лізингоодержувач має право звернутись до лізингодавця з проханням щодо внесення змін в договір. У разі згоди лізингодавця, вносяться зміни до договору, що оформлюється додатковою угодою до договору.

За умовами п. 3.4. загальних умов договору приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту. Підписання лізингоодержувачем акту підтверджує в т.ч. належну якість, комплектність, справність предмета лізингу і відповідність предмета лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам договору. З моменту підписання сторонами акту до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням предметом лізингу (в т.ч. ризики, випадкового знищення чи пошкодження предмета лізингу, ризики пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам, внаслідок користування предметом лізингу).

У п. 4.1. загальних умов договору сторони передбачили, що лізингоодержувач зобов`язаний:

- використовувати предмет лізингу за його призначенням та згідно умов даного договору (пп.4.1.1.);

- утримувати предмет лізингу в справному стані, дотримуватися відповідних стандартів, технічних умов правил експлуатації (в т.ч. положень повітряного кодексу України, підзаконних актів законодавства (в т.ч. нормативних актів Державної авіаційної служби України та інш.), інструкцій та гарантійних умов (вимог) продавця (виробника) предмета лізингу; проводити за власний рахунок в строк встановлений виробником предмета лізингу, поточне технічне обслуговування , в т.ч. необхідне для збереження гарантійного обслуговування предмету лізингу; в разі пошкодження, або несправності предмета лізингу - проводити ремонт (в т.ч. капітальний) предмета лізингу, провести за власний рахунок повне відновлення предмета лізингу у погодженої лізингодавцем особи, за вимогою лізингодавця, в тридцяти денний строк. Дотримуватися вимог до використання, утримання, технічного обслуговування та зберігання предмета лізингу згідно чинного законодавства, цього договору, умов договору страхування предмета лізингу та правил страхування страховика, який здійснює страхування (пп. 4.1.2.);

- з дати прийому предмета лізингу лізингоодержувач відмовляється від будь-яких прямих і непрямих претензій до лізингодавця з приводу якості предмета лізингу (пп. 4.1.3.);

- не допускати до експлуатації (керування) предмету лізингу осіб, що не мають відповідних знань та кваліфікації (пп. 4.1.5.);

- лізингоодержувач не має права без наявності на це попередньої відповідної згоди лізингодавця передавати предмет лізингу (в т.ч. і тимчасово) у користування та/або володіння будь-яким іншим особам (пп. 4.1.6.);

- не допускати зношення предмета лізингу понад нормальний знос, встановлений договором та/або чинним законодавством та/або інструкцією (керівництвом) з експлуатації (приписами виробника/продавця) (пп. 4.1.7.).

Відповідно до п. 4.2. загальних умов договору у випадку виходу з ладу предмета лізингу лізингоодержувач протягом 15 календарних днів зобов`язаний письмово повідомити про це лізингодавця, якщо до цього часу несправність не буде усунена (крім настання страхового випадку).

Згідно п.п. 4.3., 4.4. загальних умов договору до припинення даного договору предмет лізингу не може вивозитись чи будь-яким іншим чином переміщуватися за межі території України, бути переданим (відчуженим) лізингоодержувачем за будь якими договорами, обтяженим будь-якими обтяженнями будь-якими особами без письмової згоди лізингодавця. Лізингоодержувач має право експлуатувати, зберігати, переміщувати предмет лізингу по всій території України (з обов`язковим урахуванням обмежень, встановлених законодавством, уповноваженими державними органами, положеннями цього договору), окрім тимчасово окупованих територій, визначених відповідно до Закону України від 18.01.2018 р. № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" та Закону України від 15.04.2014 р. № 1207-VII "При забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" .

Положеннями п. 4.4.1. загальних умов договору передбачено, що у випадку зміни адреси базування предмета лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повідомити про це лізингодавця протягом трьох робочих днів.

У п. 5.1. загальних умов договору сторони передбачили, що лізингодавець має право: здійснювати контроль за дотриманням лізингоодержувачем умов даного договору; перевіряти стан предмета лізингу в робочий час, а також інспектувати умови його експлуатації.

Відповідно до п. 5.2. загальних умов договору лізингоодержувач зобов`язаний: щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленого додатком "довідка" до договору. В разі настання з предметом лізингу подій , які мають ознаки страхового випадку, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь - якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком "довідка" до договору (пп. 5.2.1.). Лізингоодержувач зобов`язаний забезпечити безперешкодний доступ представникам лізингодавця та/або фінансуючої установи до предмета лізингу для проведення його інспектування та наявність предмета лізингу за останньою адресою базування, що була повідомлена лізингоодержувачем лізингодавцю згідно умов цього договору на час проведення інспектування, призначений лізингодавцем (пп. 5.2.2.).

Згідно п. 7.1.1. загальних умов договору за порушення обов`язку своєчасної оплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування такої пені за прострочення сплати платежів, передбачених цим договором та/або чинним законодавством /України, припиняється через дванадцять місяців від дня коли сплата мала відбутися.

Положеннями п. 7.1.3. загальних умов договору лізингу передбачено, що за ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилученні) предмета лізингу технічної документації,отриманої лізингоодержувачем разом з предметом лізингу, порушення пунктів 2.15., 2.16., 3.6., 4.1.2., 4.1.6.,-4.1.8., 8/.2., 10.2.загальних умов договору сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень. Сторони погодили, що штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної вартості предмета лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 5 відсотків від розміру остаточної загальної вартості предмета лізингу.

Відповідно до п. 8.1. загальних умов договору лізингу сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов`язання або невиконання своїх обов`язків за договором, якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обов`язків за договором.

П. 8.2. загальних умов договору лізингу передбачено, що сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.

Згідно п. 8.3. загальних умов договору якщо обставини, вказані у п. 8.1. загальних умов продовжують діяти протягом 30 днів з дати їх виникнення, то сторони проводять переговори з метою визначення заходів, яких слід вжити. У випадку, якщо на протязі 10 днів сторони не зможуть домовитися, лізингодавець може прийняти рішення про вилучення предмету лізингу, а лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю на протязі 15 днів з моменту прийняття такого рішення, при цьому усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не піддягають.

До вказаного договору сторонами оформлені додатки:

- „Графік сплати лізингових платежів", де визначені розміри авансового та чергових платежів, розмір відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу, розмір винагороди (комісія) лізингодавця за отриманий в лізинг предмет лізингу, загальний лізинговий платіж;

- „Специфікація", де визначені найменування предмету лізингу - квадрокоптер Dji T20 AGROS, 2021 року випуску, вартість без ПДВ 368350,00 грн., та його характеристики;

- „Страхування", де визначені умови страхування предмета лізингу;

- „Технічний асістанс", де визначені умови надання асістанських послуг стосовно предмета лізингу

- „Довідка про технічний стан предмета лізингу та фактичну адресу базування (зберігання)" (типова форма) , „Акт звіряння взаєморозрахунків та переходу права власності на предмет лізингу" (зразок), „Поняття нормального зносу".

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, вищевказаний договір фінансового лізингу є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з частиною 1 статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Статтею 806 Цивільного кодексу України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 р. (в редакції, чинній на момент укладення договору № 210225-2/ФЛ-Ю-А) за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

У статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" зазначено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, у зв`язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Відтак, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" складено та підписано акт прийому-передачі предмета лізингу в користування за договором фінансового лізингу № 210225-2/ФЛ-Ю-А від 25.02.20201 р., відповідно до якого лізингодавцем передано предмет лізингу - комплект мультикоптер моделі AGROS T20 (СЕ), 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами заводський) НОМЕР_1 (НОМЕР_2), а лізингоодержувач прийнято вищевказаний предмет лізингу в користування (фінансовий лізинг). Також з даного акту вбачається, що лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв: ключі від предмета лізингу - 1 комплект, сервісну книжку та інструкцію з експлуатації предмета лізингу. При цьому сторони погодили, що комплектація предмету лізингу відповідає умовам договору фінансового лізингу № 210225-2/ФЛ-Ю-А від 25.02.20201 р., як описано в додатку "специфікація" за договором. Вартість предмета лізингу на момент передачі становить 442020,00 грн. в т.ч. ПДВ.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

В свою чергу отримання відповідачем предмету лізингу у користування є підставою виникнення у відповідача зобов`язання зі сплати лізингових платежів згідно графіку, який є додатком до договору № 210225-2/ФЛ-Ю-А від 25.02.2021 р.

Як зазначається позивачем та не спростовано відповідачем, відповідач не здійснив сплату згідно графіку лізингових платежів, а саме: лізингового платежу за період лізингу № 13 у розмірі 15178,14 грн. з 18.03.2022 р. (оплачений частково); лізингового платежу за період лізингу № 14 у розмірі 17907,92 грн. з 18.04.2022 р.; лізингового платежу за період лізингу № 15 у розмірі 17907,92 грн. з 18.05.2022 р. У зв`язку з цим у ТОВ "Прогрессив" виникла заборгованість у розмірі 50993,98 грн., яка залишається несплаченою.

При цьому слід зазначити, що наявність спірної суми заборгованості в розмірі 50993,98 грн. за вказані чергові лізингові платежі відповідач не спростував. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази, які б підтверджували факт сплати відповідачем лізингових платежів за 13, 14 і 15 періоди згідно графіку платежів по договору № 210225-2/ФЛ-Ю-А від 25.02.2021 р., в матеріалах справи відсутні. Так, несплатою позивачу лізингових платежів за вказаним договором відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Обов`язок своєчасної сплати лізингових платежів лізингоодержувачем передбачено умовами договору фінансового лізингу, підпунктом 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 50993,98 грн.

Щодо нарахування процентів річних, інфляційних втрат та штрафу суд зазначає наступне.

Ст.612 ЦК України передбачено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано належних доказів оплати лізингових платежів у встановлений строк та доказів подання відомостей про стан та місцезнаходження майна, суд погоджується з доводами позивача про існування у відповідача простроченого невиконаного зобов`язання .

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Згідно п. 2.7. загальних умов договору у разі якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати проценти річних, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет договору, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу збільшується на суму таких процентів.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати лізингових платежів, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано проценти річних. При цьому, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми процентів річних, судом встановлено, що такий розрахунок було здійснено позивачем вірно, з огляду на що підлягають стягненню з відповідача проценти річних в розмірі 1136,99 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97 р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

З огляду на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та встановлено, що розрахунок інфляційних втрат було здійснено позивачем невірно, з огляду на математичну помилку в розрахунку у зв`язку з невірним обранням сукупного індексу інфляції за обраний позивачем період . Так, позивачем на заборгованість за несплаченим лізинговим платежем у розмірі 15178,14 грн. за період з 19.03.2022 р по 30.05.2022 р. нараховано 470,52 грн., в той час коли за цими даними сума інфляційних втрат за підрахунками суду становить 893,04 грн. В свою чергу оскільки заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат є меншою, ніж вище розрахована судом, та з огляду на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відповідно підлягає стягненню сума інфляційних втрат, яка заявлена позивачем остаточно в розмірі 470,52 грн.

Коїм того, як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.2.1. загальних умов договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення звіту у формі встановленою в додатку "довідка" до договору, проте, відповідач, порушуючи умови договору лізингу, у встановлені договором строки за результатами 3-го та 4-го кварталів 2021 року не здійснив такого інформування.

Згідно до п. 7.1.3. загальних умов договору лізингоодержувач за порушення п. 5.2. загальних умов договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю сплачує у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмету лізингу) протягом строку дії договору. Позивач наголошує, що пунктом 2.1.5 загальних умов договору визначено, що остаточна загальна вартість предмету лізингу - вартість предмету лізингу, вказана в акті або в останньому по даті акті коригування вартості предмету лізингу, направленому лізингодавцем.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так, з огляду на неподання відповідачем звітності за квартал, що є порушенням п. 5.2.1. загальних умов договору лізингу, суд вважає правомірним нарахування позивачем штрафу. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми штрафу, суд вважає вказаний розрахунок обґрунтованим та арифметично правильним (1% від вартості майна і дорівнює 8840,40 грн. (442020,00 грн. (вартість майна) х 1% х 2 (випадки)). У зв`язку з цим вимоги позивача про стягнення штрафу у заявленому розмірі за невиконання відповідачем зобов`язання за договором № 210225-2/ФЛ-Ю-А від 25.02.2021 р. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" про стягнення заборгованості, річних, інфляції та штрафу обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат по даній справі суд зазначає наступне. Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, а саме у п. 4, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" судові витрати у розмірі 3481,00 грн. Між тим за поданий позов позивачем було сплачено 2481,00 грн., що відповідає розміру судового збору за поданий позов, визначеного Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. (зі змінами і доповненнями).

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Щодо стягнення решти частини судових витрат у сумі 1000грн. (3481 грн. - 2481 грн.) суд зазначає, що відповідачем не надано доказів понесення таких судових витра. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" вказаних судових витрат на суму 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" про стягнення заборгованості в розмірі 61441,89 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" (54030, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, буд. 7; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (01054, місто Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, /літера Б; ) прострочену заборгованість за лізинговими платежами у сумі 50993/п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто три/грн. 98 коп., 1136/одна тисяча сто тридцять шість/грн. 99 коп. - процентів річних, 470/чотириста сімдесят/грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 8840/вісім тисяч вісімсот сорок/грн. 40 коп. - штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481/дві тисячі чотириста вісімдесят одна/грн.

3. У задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрессив" судових витрат у розмірі 1000 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22 серпня 2022 р.

Суддя В.С. Петров