ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/345/22

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Шніт А.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "ОЛАНВО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гулянецький щебзавод"

про стягнення 203 730,68грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "ОЛАНВО" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гулянецький щебзавод" про стягнення 203 730,68грн заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем обов`язків згідно умов договору поставки №ТФО-029 від 01.02.2021 в частині оплати отриманого товару в повному обсязі.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.11, 525, 526, 599, 610, 612, 626, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.193, 222 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 13.06.2022 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Згідно ч.2, 3 ст.252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

26.07.2022 до суду повернулася копія ухвали від 13.06.2022, яка направлялася відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві (а.с. 43-46).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.08.2022 адреса місцезнаходження відповідача не змінилася, відомості про припинення юридичної особи відсутні (а.с.47).

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно п.10 ч.2 ст.9 даного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи.

Як визначено ч.1 ст.10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною (в даному випадку, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання т о щ о, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Окрім того, копія ухвали суду від 13.06.2022 направлялася відповідачу на його електронну адресу, що підтверджується відповідною роздруківкою суду (а.с. 42).

Отже, відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі №906/345/22.

Відповідач у строк, встановленийст.165 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позов не подав. Поряд з цим, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи приписи ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "Оланво" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гулянецький щебзавод" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №ТФО-029 (далі - Договір) (а.с. 10-14).

Відповідно до п.1.1 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар у свою власність та оплатити його на умовах, в кількостях та за ціною (вартістю), що наводяться в рахунку-фактурі, або інших, передбачених чинним законодавством, документах на товар, які є невід`ємною частиною договору (Додатки) та остаточно узгоджуються сторонами на кожну окрему партію товару.

Згідно п.2.1 Договору передача товару у власність покупця здійснюється продавцем за наявністю товару на складі продавця протягом 3-х робочих днів або протягом 30 банківських днів у разі імпортування (виготовлення) товару з моменту отримання письмової заявки продавцем від покупця.

Покупець, підписуючи документ про відвантаження (видаткову накладну, товарно-транспортну накладну або інший документ, що засвідчує відвантаження чи отримання товару від продавця або перевізника), виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із продавцем та позбавляє права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом та ціною попередній домовленості із продавцем (п.2.2 Договору).

Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України згідно п.3.1 цього договору та специфікації до даного договору (п.3.2 Договору).

За змістом п.3.3 Договору оплата за товар здійснюється покупцем у шість етапів:

3.3.1 Перший етап - сплата 15% ціни (вартості) товару протягом 2-х банківських днів з моменту отримання покупцем рахунку-фактури на товар.

3.3.2 Другий етап - сплата 15% ціни (вартості) товару не пізніше 05.03.2021.

3.3.3 Третій етап - сплата 15% ціни (вартості) товару не пізніше 05.04.2021.

3.3.4 Четвертий етап - сплата 15% ціни (вартості) товару не пізніше 05.05.2021.

3.3.5 П`ятий етап - сплата 20% ціни (вартості) товару не пізніше 05.06.2021.

3.3.6 Шостий етап - сплата 20% ціни (вартості) товару не пізніше 05.07.2021.

Датою оплати вартості (ціни) товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок продавця (п.3.4 Договору).

За змістом п.9.1 Договору останній набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2021 та моменту повного і належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором.

Позивач свої зобов`язання згідно договору поставки №ТФО-029 від 01.02.2021 виконав у повному обсязі та належним чином, що підтверджується видатковими накладними №78 від 10.02.2021 (на суму 426 730,68грн) та №536 від 07.06.2021 (на суму 23 297,00грн) (а.с. 18-19). Таким чином, загальна вартість поставленого товару становить 450 027,68грн.

Відповідач, у свою чергу, зобов`язання з оплати отриманого товару виконав частково, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії платіжних доручень №105 від 08.02.2021 (на суму 50 000,00грн), №276 від 21.05.2021 (на суму 5 000,00грн), №360 від 31.05.2021 (на суму 8 000,00грн), №406 від 04.06.2021 (на суму 10 000,00грн), №436 від 07.06.2021 (на суму 23 297,00грн), №526 від 15.06.2021 (на суму 10 000,00грн), №575 від 23.06.2021 (на суму 5 000,00грн), №697 від 15.07.2021 (на суму 5 616,00грн), №736 від 20.07.2021 (на суму 5 000,00грн), №756 від 21.07.2021 (на суму 5 000,00грн), №818 від 27.07.2021 (на суму 9 384,00грн), №1058 від 01.09.2021 (на суму 1 000,00грн), №1140 від 15.09.2021 (на суму 30 000,00грн), №1326 від 12.10.2021 (на суму 30 000,00грн), №53 від 30.12.2021 (на суму 49 000,00грн). Всього, загальний розмір проплат становить 246 297,00грн.

Таким чином, станом на момент звернення з позовною заявою у даній справі, заборгованість відповідача перед позивачем щодо оплати поставленого товару згідно договору поставки №ТФО-029 від 01.02.2021 складає 203 730,68грн (450 027,68грн - 246 297,00грн).

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч.1 ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №ТФО-029 від 01.02.2021, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Приписами ч.1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ГПК України).

Враховуючи викладені вище обставини справи, зміст п.3.3 договору поставки №ТФО-029 від 01.02.2021 та норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов`язання щодо оплати за поставлений товар у відповідача тривав до 05.07.2021 (включно). Разом з тим, ТОВ "Гулянецький щебзавод" свого обов`язку з оплати поставленого позивачем товару вчасно та належним чином не виконав.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає такою, що підлягає задоволенню, позовну вимогу про стягнення 203 730,68грн боргу.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову в повному обсязі, суд дійшов висновку про покладення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гулянецький щебзавод" (11562, Житомирська область, Коростенський район, с. Бондарівка; ідентифікаційний код 33201062) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "ОЛАНВО" (49038, м. Дніпро, вул. Ярослава Мудрого, буд.68; ідентифікаційний код 43965958):

- 203 730,68грн боргу;

- 3 056,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.08.22

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу (49038, м. Дніпро, вул. Ярослава Мудрого, буд.68) (рек.) та на електронну пошту:

3 - відповідачу (11562, Житомирська область, Коростенський район, с. Бондарівка) (рек. з пов.)

та на електронну пошту: