ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 Справа № 914/4028/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Пришляк М.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС», м. Одеса

до відповідача: Приватного підприємства «Агрофірма «Лугове», Львівська область, Бродівський р-н, с. Лугове

про стягнення заборгованості в розмірі 1 000 000,81 грн.

представники сторін:

від позивача: Ситайло Н.В.;

від відповідача: Дегтяренко О.О.;

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» до відповідача Приватного підприємства «Агрофірма «Лугове» про стягнення заборгованості в розмірі 1 000 000,81 грн.

Ухвалою від 29.12.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 31.01.2022. Підготовче засідання 31.01.2022 відкладено на 28.02.2022. Підготовче засідання 28.02.2022 відкладено на 28.03.2022, яке відкладено на 16.05.2022. 16.05.2022 продовжено підготовче провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 30.05.2022. Підготовче засідання 30.05.2022 відкладено на 13.06.2022.

В підготовче засідання 13.06.2022 сторони явку повноважних представників забезпечили.

Ухвалою від 13.06.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 18.07.2022. В подальшому розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 08.08.2022.

В судовому засіданні 08.08.2022 представник позивача взяв участь в режимі відеоконференції, відповідач забезпечив явку уповноваженого представника.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття рішення, судом 08.08.2022 проголошено вступна та резолютивну частини рішення по справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням ПП «Агрофірма «Лугове» договору про надання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування від 03.07.2020 №ТЕО-42.

На момент звернення Позивача до суду за клієнтом по договору обліковується заборгованість в розмірі 1 000 000,81 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 03.07.2020 о 13.12.2021.

Позиція відповідача

Відповідач стверджує, що не отримував від Позивача рахунку на оплату та акту звіряння, отже не настав обов`язок оплати послуг.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариством з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» (Експедитор, Позивач) та Приватним підприємством «Агрофірма «Лугове» (Клієнт, Відповідач) укладено договір про надання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування від 03.07.2020 №ТЕО-42 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору «Експедитор» за дорученням «Клієнта» приймає на себе обов`язки від свого імені та за рахунок «Клієнта» надавати комплекс послуг з транспортно-експедиційного обслуговування для здійснення перевезень вантажів по території України, країн СНД та інших держав, а «Клієнт» зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах даного Договору.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що перелік послуг, що надаються за цим Договором, вид та найменування вантажу, заявленого до перевезення згідно із цим договором, а також пункти відправлення та призначення вантажу, ціну та загальну вартість послуг Сторони погоджують в додаткових угодах до даного Договору.

Так, 20.08.2021 Сторонами укладено Додаткову угоду №34 (далі Додаткова угода) до Договору, в якій погоджено, що Експедитор зобов`язується від імені та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезень вантажів Клієнта залізничним транспортом відповідно до заявки Клієнта, а саме:

Станція відправлення: Ожидів-Олесько Львівської залізниці (351109),

Станція призначення: Чорноморськ-порт-експорт Одеської залізниці (402103),

Назва вантажу: пшениця, партія вантажу (+/- 5%): 6 000,000 тон/88 вагонів.

Сторонами погоджено, що комплексна ставка з організації перевезень вантажів клієнта вагонами-зерновозами встановлюється за 1 (одну) тонну вантажу і становить 660,00 гривень, разом з ПДВ. (п.2 Додаткової угоди).

Комплексна ставка складається з: додаткових зборів по станції відправлення, провізної плати, послуг по встановленню/вартості ЗПП, послуг сертифікації, винагороди Експедитора. У комплексну ставку враховано час на навантаження вагона 2 дні (48 годин). (п.п. 3,4 Додаткової угоди).

Пунктом 5 Додаткової угоди визначено, що остаточний розрахунок відбувається на підставі Актів наданих послуг та рахунків Експедитора. Клієнт здійснює оплату відповідно до умов Договору. Усі інші умови Договору, не змінені в Додатковій угоді, залишаються такими, що діють в попередній редакції, і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе. (п.п. 8,9 Додаткової угоди).

Відповідно до пункту 2.2.4. Договору Клієнт зобов`язаний оплачувати вартість послуг Експедитора, погоджених в додаткових угодах до Договору, а також відшкодовувати усі непередбачені, або не погоджені платежі і збори, які виникли в процесі виконання перевезення вантажів Клієнта та були списані з особових рахунків Експедитора філіями АТ «Укрзалізниця»: ЄРЦ, ЦТЛ та іншими транспортними організаціями, у тому числі і за декларування вантажів.

Згідно з пунктом 3.4. Договору Клієнт здійснює 100% попередню оплату в розмірі вартості заявленого обсягу перевезення вантажів шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Експедитора протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку.

За підсумками місяця, Сторони, на підставі відвантажувальної інформації, підписують Акт звіряння і Акт прийому передачі робіт (наданих послуг). У разі ненадання (неповернення) Клієнтом Експедитору підписаного Акту прийому-передачі робіт (наданих послуг) протягом 10 днів з дня його надання останнім для підписання і при відсутності в зазначений термін мотивованого письмового заперечення Клієнта,послуги за цим договором вважаються виконаними в повному обсязі і належним чином, і жодних претензій щодо термінів і якості надання послуг, а також стосовно втрати, недостачі, пошкодження та інше не приймаються. Сторони також мають право підписувати Акти звіряння та/або Акти прийому-передачі робіт (наданих послуг) з іншою періодичністю, якщо на це буде згода обох Сторін. (п. 3.5., пп. 3.5.1. Договору).

Виконання Експедитором взятих на себе зобов`язань за договором від 03.07.2020 №ТЕО-42 підтверджується актами надання послуг №MVK-00571 від 03.09.2021р., №MVK-00593 від 06.09.2021 та № MVK-00622 від 10.09.2021, підписаними обома сторонами без заперечень.

Клієнтом протягом дії Договору здійснено часткову оплату за надані послуги, що підтверджується даними Акту звірки взаєморозрахунків за період: 03.07.2020 13.12.2021 за договором ТЕО-42 від 03.07.2020. Відповідач не заперечив часткового погашення заборгованості.

Керуючись п. 3.5. Договору Експедитором на адресу ПП «Агрофірма «Лугове» направлено для погодження цінним листом з описом вкладення два екземпляри Акту звірки взаєморозрахунків за період: 03.07.2020 13.12.2021 за договором ТЕО-42 від 03.07.2020, підписані зі сторони ТОВ «МВК ТРАНС».

Позивачем повторно надіслано Відповідачу акт звірки взаєморозрахунків, відправлення Укрпоштою №060, доставлено Відповідачу особисто 19.02.2022.

Позивачем скеровувались рахунки, акти звірки та акти надання послуг на електронні адреси, які не зазначені в Договорі.

За вх. №12399/22 від 13.06.2022 представник позивача подав докази надіслання послугами Укрпошти (накладна №516) та електронні докази направлення Відповідачу рахунків №MVK-01168 від 01.09.2021 на суму 3 475 725,00 грн., №MVK-01194 від 06.09.2021 на суму 309 078,00 грн., №MVK-01229 від 10.09.2021 на суму 184 965,00 грн. Відправлення за №516 отримано відповідачем 09.06.2022.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором транспортного експедирування.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України та статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно з абзацом 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати наданих послуг у розмірі 1 000 000,81 грн.

Твердження відповідача про те що ним не отримано рахунків та акту звірки не заслуговують на увагу, оскільки відповідач вчинив конклюдентну дію з оплати виконаних робіт. Вказаний факт відповідач не спростував.

Крім того сторонами підписано акти наданих послуг, що вказує на те, що відповідач прийняв виконані роботи та знав про наявність заборгованості.

Крім того п. 3.4 Договору передбачено 100% попередню оплату в розмірі заявленого обсягу перевезення вантажів шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Експедитора протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку.

Матеріали справи містять достатню кількість доказів надіслання та отримання рахунків на оплату та акту звірки взаєморозрахунків. Крім того відповідач по суті не заперечує наявність заборгованості, а виключно намагається таким способом відтягнути час оплати, стверджуючи, що не отримав необхідних документів, а тому не настав час оплати.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України N 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.97 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Проаналізувавши встановлені обставини, надавши оцінку доводам учасників справи, господарський суд керуючись стандартом вірогідності доказів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача в розмірі 15 000,01 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Агрофірма «Лугове» (80631, Львівська область, Бродівський район, село Лугове, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» (65009, місто Одеса, вулиця Гануезька, 24Б, оф. 514, ) заборгованість у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень 81 копійок та судовий збір в розмірі 15 001,01.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Призначити судове засідання для вирішення питання судових витрат на 22.08.2022 о 13:45 год.

5. Встановити ТзОВ «МВК Транс» 5 ти денний строк з моменту ухвалення рішення на подання суду та іншим учасникам справи доказів в обґрунтування понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.08.2022.

Суддя Горецька З.В.