ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2022 року м.Дніпро Справа № 904/10083/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Кузнецов В.О., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2022р. у справі №904/10083/15

за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання", м. Дніпро

про визнання грошових вимог

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2022р. у справі №904/10083/15 (повний текст складено - 06.06.2022р., суддя - Мартинюк С.В., м. Дніпро) визнано поточні грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання", а саме:

- 1 черга - 4540,00 грн. (судовий збір);

- 2 черга - 118174,91 грн. (зобов`язання із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування);

- 3 черга - 4951682,80 грн. (вимоги щодо сплати податків та зборів);

- 6 черга - 3841259,04 грн. (штрафні санкції та пеня).

Решту грошових вимог відхилено.

Вказана ухвала мотивована тим, що:

- в ІС "Податковий блок" інтегрованої картки платника податків станом на 14.07.2021р. у ТОВ "ДЗБО" обліковується заборгованість перед бюджетом на загальну суму 9989675,04 грн., в т. ч.: по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 5153490,14 грн.; по податку на прибуток іноземних юридичних осіб у сумі 22611,72 грн.; по податку на доходи фізичних осіб у сумі 520711,53 грн.; по військовому збору у сумі 49074,55 грн.; по орендній платі з юридичних осіб у сумі 350598,91 грн.; по екологічному податку, який справляється за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у сумі 1014,87 грн.; по надходженню від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини у сумі 7,20 грн.; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 281091,17 грн.; по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 1168289,34 грн.; по штрафній санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг у сумі 2324610,70 грн.; по єдиному внеску, нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги при тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами - єдиний соціальний внесок у сумі 118174,91 грн.;

- ліквідатором у поданому повідомленні про результати розгляду заяви кредитора грошові вимоги в повному обсязі не визнаються, з огляду на те, що: банкрут не вів господарської діяльності починаючи з 27.09.2017р. (дати винесення постанови про визнання боржника банкрутом та звільнення всіх працівників); податкові зобов`язання, які виникли до останньої звітної дати, що передує 18.10.2018р. не підлягають погашенню, а підлягають списанню відповідно до ст. 102 ПКУ;

- суд дійшов висновку, що заявлена заборгованість не є безнадійною заборгованістю, оскільки юридичну особу боржника не ліквідовано. Разом з тим, відповідно до п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України установлено мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18.03.2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених п.п. 78.2.7, 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 цього Кодексу. Таким чином, заборгованість, яка виникла до 18.03.2017р. визнається безнадійною заборгованістю та підлягає списанню. Нарахована кредитором пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, яка виникла з 18.12.2015р. по 24.10.2016р. на загальну суму 1 078 558,29 грн. підлягає відхиленню;

- щодо нарахування кредитором податку на нерухоме майно та штрафних санкцій суд зазначив, що контролюючим органом правомірно заявлено вимоги щодо сплати грошового зобов`язання у вигляді сплати податку на нерухоме майно та штрафних санкцій відповідно;

- з огляду на обґрунтованість заяви про визнання грошових вимог ГУ ДПС в Дніпропетровській області, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання поточних грошових вимог до боржника на загальну суму 8911116,75 грн. та судового збору в розмірі 4540,00 грн., яка підлягає погашенню в наступному порядку: 1 черга - 4540,00 грн. (судовий збір); 2 черга - 118174,91 грн. (зобов`язання зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування); 3 черга - 4951682,80 грн. (вимоги щодо сплати податків і зборів); 6 черга - 3841259,04 грн. (штрафні санкції та пеня). Решту грошових вимог судом відхилено.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" арбітражний керуючий Колошин Вадим Петрович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2022р. частково, визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до банкрута, а саме: 1 черга - 4540,00 грн. (судовий збір); 3 черга - 10162,81 грн. (вимоги щодо сплати податків та зборів); 6 черга - 884626,18 грн. (штрафні санкції та пеня).

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині визнаних поточних грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області до банкрута, оскільки постановлена із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному дослідженні обставин справи;

- суд першої інстанції застосував матеріальну норму права, дію якої було зупинено іншим законодавчим актом. Так, судом було встановлено неможливість застосування до заявлених кредитором вимог дії строків, передбачених ст. 102 ПКУ з підстав, визначених п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ. Зазначена норма матеріального права передбачає: "На період з 18.03.2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 цього Кодексу. Згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" п. 2 Перехідних положень передбачає: "Дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану". Стаття 102 ПКУ підлягає застосуванню, а податковий борг, з грошовими вимогами щодо визнання якого звернулось ДПС вважається заявленим з пропуском строку у 1095 днів, у зв`язку з чим зазначені вимоги не підлягають визнанню;

- звільнення від обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, передбачено законом (ч. 1 ст. 59 КУзПБ), що в свою чергу зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання. Причому на такі сподівання боржника не впливають вчинені ліквідатором непослідовні дії з подання звітності до податкового органу. Боржник міг відповідати виключно за зобов`язаннями, що виникли до 30.11.2015р. та в періоді з 30.11.2015р. по 27.09.2017р. Судом не було досліджено обставини нарахування поданих документів як то зобов`язань, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язань що є поточними до визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури ні щодо зобов`язань, що виникли після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та на які не поширюються обмеження, встановлені ч. 1 ст. 59 КУзПБ. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 16.09.2020р. у справі №826/3106/18, від 18.01.2021р. у справі №Б-23/75-02, донарахування грошових зобов`язань, які охоплюються поняттям "додаткові зобов`язання" в розумінні ч. 1 ст. 59 КУзПБ після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є неправомірним;

- зобов`язання, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, визнання ТОВ "ДЗБО" банкрутом та на які не розповсюджувалась дія мораторію після порушення справи про банкрутство: 10162,81 грн. (земельний податок, податковий розрахунок №8 від 02.02.2017р.); 18712,97 грн., 18883,01 грн., 547030,20 грн. (пеня за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, ППР № від 31.01.2015р., № від 11.11.2015р.);

- подання звітності боржником після визнання боржника банкрутом не зумовлює виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом - висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 07.10.2020р. у справі №15/293-б. Тобто, подання звітності боржником після визнання його банкрутом, завершення господарської діяльності банкрута, не обумовлює нарахування податків і зборів;

- нарахування за відповідними зобов`язаннями боржника повинні здійснюватися лише до моменту прийняття постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури - постанова Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.01.2021р. у справі №916/4181/14.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2022р. без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з цілковитим дотриманням норм процесуального та матеріального права, в судовому засіданні повно і всебічно досліджені обставини справи, а позиція скаржника, викладена в апеляційній скарзі, є необґрунтованою та безпідставною. Зупинення дії п. 52-2 підрозділу 10 (інші перехідні положення) розділу ХХ Перехідні положення ПК України обумовлено наявністю п. 102.9 ст. 102 ПК України, згідно з яким на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, на момент подання заяви з грошовими вимогами строк, встановлений ст. 102 ПК України не сплинув.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.06.2022р. (колегія суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Верхогляд Т.А., Кузнецов В.О.) відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 17.08.2022р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2022р. колегією суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Кузнецов В.О., Коваль Л.А. прийнято апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2022р. у справі №904/10083/15 до свого провадження.

В судовому засіданні 17.08.2022р. скаржник надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, а представник кредитора проти доводів апеляційної скарги заперечував. Інші учасники провадження у справі в судове засідання не з`явились.

В судовому засіданні 17.08.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021р. визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" (надалі - ТОВ "ДЗБО"), призначено ліквідатором арбітражного керуючого Колошина В.П.

18.10.2021р. від ГУ ДПС у Дніпропетровській області до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 9989675,04 грн. та судового збору у розмірі 4540,00 грн.

Заява про визнання кредиторських вимог мотивована наступним.

ІС "Податковий блок" інтегрованої картки платника податків (надалі - ІКПП) станом на 14.07.2021р. у ТОВ "ДЗБО" обліковується заборгованість перед бюджетом на загальну суму 9989675,04 грн., з яких:

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 5153490,14 грн.;

- по податку на прибуток іноземних юридичних осіб у сумі 22611,72 грн.;

- по податку на доходи фізичних осіб у сумі 520711,53 грн.;

- по військовому збору у сумі 49074,55 грн.;

- по орендній платі з юридичних осіб у сумі 350598,91 грн.;

- по екологічному податку, який справляється за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у сумі 1014,87 грн.;

- по надходженню від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини у сумі 7,20 грн.;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 281091,17 грн.;

- по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 1168289,34 грн.;

- по штрафній санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг у сумі 2324610,70 грн.;

- по єдиному внеску, нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги при тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами у сумі 118174,91 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021р. заяву ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду в судовому засіданні на 22.11.2021р.

12.11.2021р. до Господарського суду Дніпропетровської області від ліквідатора надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

В судовому засіданні 22.11.2021р. оголошено перерву до 07.12.2021р.

03.12.2021р. до Господарського суду Дніпропетровської області від ліквідатора надійшло повідомлення про результати грошових вимог кредитора, в якому ліквідатор вважає заявлені кредиторські вимоги безнадійними та такими, що підлягають списанню.

07.12.2021р. до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання кредитора про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про відкладення розгляду вимог на іншу дату.

В судовому засіданні 07.12.2021р. оголошено перерву до 21.12.2021р.

20.12.2021р. від ліквідатора до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 21.12.2021р. оголошено перерву до 18.01.2022р.

17.01.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від ліквідатора надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. розгляд заяви про визнання грошових вимог відкладено на 22.02.2022р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022р. розгляд заяви про визнання грошових вимог відкладено на 02.03.2022р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2022р. розгляд заяви про визнання грошових вимог призначено на 03.05.2022р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2022р. розгляд заяви про визнання грошових вимог відкладено на 30.05.2022р.

В судовому засіданні 30.05.2022р. місцевий господарський суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників провадження у справі, постановив оскаржувану ухвалу.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які учасники провадження у справі посилаються в апеляційній скарзі та запереченнях проти неї, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.

Предметом судового розгляду у цій справі є заява ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання грошових вимог до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Дніпропетровський завод бурового обладнання".

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи встановлюються нормами Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ).

Згідно із ст. 1 КУзПБ:

- кредитор - це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

- поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржник, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок звернення поточних кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема положеннями ч. 4 ст. 60 КУзПБ, згідно з якою у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної ст. 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення зокрема заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплачуваними.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 07.10.2020р. у справі №914/2404/19, від 28.01.2021р. у справі №910/4510/20, від 23.12.2021р. у справі №904/6175/21).

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на усталені правові висновки Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду, відповідно до яких:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (зокрема, постанови від 26.02.2019р. у справі №908/710/18, від 25.06.2019р. у справі №922/116/18, від 15.10.2019р. у справі №908/2189/17, від 24.10.2019р. у справі №910/10542/18, від 07.11.2019р. у справі №904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови від 26.02.2019р. у справі №908/710/18, від 05.03.2019р. у справі №910/3353/16, від 18.04.2019р. у справі №914/1126/14, від 20.06.2019р. у справі №915/535/17, від 25.06.2019р. у справі №922/116/18, від 15.10.2019р. у справі №908/2189/17, від 24.10.2019р. у справі №910/10542/18, від 07.11.2019р. у справі №904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови від 26.02.2019р. у справі №908/710/18, від 25.06.2019р. у справі №922/116/18, від 15.10.2019р. у справі №908/2189/17, від 24.10.2019р. у справі №910/10542/18, від 07.11.2019р. у справі №904/9024/16);

- господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку всім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови від 26.02.2019р. у справі №908/710/18, від 15.10.2019р. у справі №908/908/2189/17, від 24.10.2019р. у справі №910/10542/18);

- у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та/або рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови від 26.02.2019р. у справі №908/710/18, від 15.10.2019р. у справі №908/2189/17).

Наведені висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019р. КУзПБ, оскільки чинний Кодекс містить аналогічне правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду під час розгляду обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДЗБО", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ковальову О.В.

Провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДЗБО" здійснюється на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою суду від 23.02.2021р.

Як вбачається із матеріалів справи, ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулось до місцевого господарського суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 9989675,04 грн. та судового збору у розмірі 4540,00 грн.

Податковий борг по податку на додану вартість виник з 05.06.2018р. у зв`язку із несплатою платником податків донарахованого основного платежу та штрафної санкції у сумі 1203373,28 грн. (акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 20.02.2018р. №9434/04-36-14-17/32698053, податкове повідомлення-рішення (форма "Р") № від 07.05.2018р. на суму 960997,89 грн. (основний платіж) та 240248,00 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 05.06.2018р., податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. на суму 2133,39 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 05.06.2018р.).

За ТОВ "ДЗБО" обліковується не сплачена пеня по податку на додану вартість у сумі 619932,86 грн. нарахована в ІКПП на підставі ст. 129 ПК України на податкове повідомлення-рішення (форма "Р") № з 07.05.2018р. по 05.06.2018р. по акту перевірки №9434/04-36-14-17/32698053 від 20.02.2018р.

Крім того, платником податків не сплачено самостійно задекларованих грошових зобов`язань по податку на додану вартість, згідно податкових декларацій:

- податкова декларація з податку на додану вартість № від 20.08.2018р. у сумі 347974,00 грн. (строк сплати 30.08.2018р.);

- податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.09.2018р. у сумі 2982210,00 грн. (строк сплати 30.09.2018р.).

У ТОВ "ДЗБО" податковий борг з податку на прибуток іноземних юридичних осіб виник з 04.06.2018р. у зв`язку із несплатою платником податків донарахованого основного платежу та штрафних санкцій на загальну суму 22611,72 грн. (акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 20.02.2018р. №9434/04-36-14-17/32698053, податкове повідомлення-рішення (форма "Р") № від 07.05.2018р. на суму 9631,00 грн. (основний платіж) та 7222,97 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 04.06.2018р., податкове повідомлення-рішення (форма "ПС") № від 07.05.2018р. на суму 1360,00 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 04.06.2018р.).

Також у ТОВ "ДЗБО" обліковується несплачена пеня по податку на прибуток іноземних юридичних осіб у сумі 4397,75 грн. нарахована в ІКПП на підставі ст. 129 ПК України на податкове повідомлення-рішення (форма "Р") № з 07.05.2018р. по 04.06.2018р. по акту перевірки №9434/04-36-17/32698053 від 20.02.2018р.

Податковий борг ТОВ "ДЗБО" з податку на доходи фізичних осіб виник 26.02.2019р. за рахунок несплати платником податків донарахованого основного платежу, штрафної санкції та пені у сумі 520711,53 грн. (акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 20.02.2018р. №9434/04-36-14-17/32698053, податкове повідомлення-рішення (форма "Д") № від 07.05.2018р. на суму 151916,85 грн. (основний платіж), 287 385,86 грн. (штрафна санкція) та нарахована пеня відповідно до п. п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України у сумі 81408,82 грн. по строку сплати 26.02.2019р.).

Крім того, ТОВ "ДЗБО" не сплачено 26.02.2019р. донараховані контролюючим органом суми по військовому збору основного платежу, штрафної санкції та пені у сумі 49074,55 грн. (акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 20.02.2018р. №9434/04-36-14-17/32698053, податкове повідомлення-рішення (форма "Д" № від 07.05.2018р. на суму 14556,63 грн. (основний платіж), 26456,63 грн. (штрафна санкція) та нарахована пеня відповідно до п. п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України у сумі 8061,29 грн. по строку сплати 26.02.2019р.).

Податковий борг ТОВ "ДЗБО" по орендній платі з юридичних осіб виник з 30.08.2017р. за рахунок несплати платником податків грошових зобов`язань у сумі 285275,23 грн. відповідно до поданих розрахунків по земельному податку, а саме:

- згідно податкового розрахунку земельного податку № від 02.02.2017р. по термінам сплати: 30.08.2017р. - 10162,81 грн., 30.09.2017р. - 16183,08 грн., 30.10.2017р. - 16183,08 грн., 30.11.2017р. - 16183,08 грн., 30.12.2017р. - 16183,08 грн., 30.01.2018р. - 16183,11 грн.;

- згідно податкового розрахунку земельного податку №11138 від 13.02.2018р. по термінам сплати: 02.03.2018р. - 16 183,08 грн., 30.03.2018р. - 16183,08 грн., 30.04.2018р. - 16183,08 грн., 30.05.2018р. - 16183,08 грн., 30.06.2018р. - 16183,08 грн., 30.07.2018р. - 16183,08 грн., 30.08.2018р. - 16183,08 грн., 30.09.2018р. - 16183,08 грн., 30.10.2018р. - 16183,08 грн., 30.11.2018р. - 16183,08 грн., 30.12.2018р. - 16183,08 грн., 30.01.2019р. - 16183,11 грн.

Також, за ТОВ "ДЗБО" існує податковий борг у зв`язку із несплатою донарахованої контролюючим органом штрафної санкції по орендній платі з юридичних осіб у сумі 65293,14 грн., а саме:

- акт перевірки від 20.02.2018р. №9434/04-36-14-17/32698053, податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. на суму 2795,94 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 05.06.2018р., податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. на суму 61477,20 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 05.06.2018р.;

- акт перевірки від 06.06.2019р. №31552/04-36-50-43/32698053, податкове повідомлення-рішення (форма "ПС") № від 10.09.2019р. на суму 1020,00 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 10.10.2019р.

За ТОВ "ДЗБО" обліковується не сплачена пеня по орендній платі з юридичних осіб, нарахована в ІКПП на підставі ст. 129 ПК України з 29.09.2017р. по 06.10.2017р. на податковий розрахунок земельного податку № від 02.02.2017р. у сумі 24.05 грн. по строку сплати 06.10.2017р. та нарахована пеня з 29.10.2017р. по 30.10.2017р. на податковий розрахунок земельного податку № від 02.02.2017р. у сумі 6,49 грн. по строку сплати 30.10.2017р.

Податковий борг по екологічному податку, який справляється за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у ТОВ "ДЗБО" виник з 19.02.2018р. у зв`язку із несплатою платником податків грошових зобов`язань у сумі 326,65 грн. відповідно до поданих декларацій з екологічного податку, а саме:

- згідно податкової декларації з екологічного податку №5317 від 24.01.2018р. у сумі 154,72 грн. по строку сплати 19.02.2018р.;

- згідно податкової декларації з екологічного податку №17258 від 19.04.2018р. у сумі 171,93 грн. по строку сплати 20.05.2018р.

За ТОВ "ДЗБО" обліковується податковий борг по екологічному податку, який справляється за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення та виник у зв`язку із несплатою платником донарахованої контролюючим органом штрафної санкції у сумі 688,22 грн., а саме:

- акт перевірки від 20.02.2018р. №9434/04-36-14-17/32698053, податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. на суму 8,22 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 05.06.2018р.;

- акт перевірки від 18.06.2019р. №33916/04-36-50-43/32698053, податкове повідомлення-рішення (форма "ПС") № від 02.09.2019р. на суму 680,00 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 26.10.2019р.

Податковий борг по надходженню від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини у ТОВ "ДЗБО" виник у зв`язку із несплатою платником податків грошового зобов`язання у сумі 7,20 грн. відповідно до поданої декларації з екологічного податку №5316 від 24.01.2018р. по строку сплати 19.02.2018р.

Заборгованість ТОВ "ДЗБО" з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, виникла у зв`язку із несплатою платником податків грошових зобов`язань у сумі 198793,35 грн. відповідно до поданих декларацій з податку на нерухоме майно, а саме:

- згідно декларації № від 13.11.2018р. у сумі 16927,90 грн. по строку сплати 13.11.2018р.;

- згідно декларації № від 14.11.2018р. у сумі 49599,67 грн. по строку сплати 14.11.2018р.; у сумі 33066,45 грн. по строку сплати 14.11.2018р.;

- згідно декларації №11270 від 14.02.2018р. у сумі 36 118,67 грн. по строку сплати 29.01.2019р., у сумі 13 480,99 грн. по строку сплати 29.01.2019р.

За ТОВ "ДЗБО" обліковується несплачена донарахована контролюючим органом штрафної санкції по податку на нерухоме майно у сумі 55327,06 грн. (акт перевірки від 18.11.2019р. №10810/04-36-50-30/32698053, податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 16.01.2020р. на суму 55327,06 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 01.06.2020р.).

ТОВ "ДЗБО" не сплачено пеню по податку на нерухоме майно, нараховану в ІКПП на підставі ст. 129 ПК України, а саме:

- нарахована з 30.04.2017р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно № від 29.02.2016р. у сумі 1960,88 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 30.04.2017р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно № від 29.02.2016р. у сумі 1312,71 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 29.07.2017р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно № від 02.02.2017р. у сумі 1162,85 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 28.01.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно № від 02.02.2017р. у сумі 2567,36 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 28.01.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно № від 02.02.2017р. у сумі 958,25 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 30.04.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно № від 02.02.2017р. у сумі 1916,27 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 30.04.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно № від 02.02.2017р. у сумі 352,59 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 30.04.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно № від 02.02.2017р. у сумі 362,65 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 29.07.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно №11270 від 14.02.2018р. у сумі 2936,99 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 29.07.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно №11270 від 14.02.2018р. у сумі 1096,21 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 344,93 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 128,74 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 344,93 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 128,74 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 268,62 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 76,31 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 152,62 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 56,85 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 152,44 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 28.10.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно №11270 від 14.02.2018р. у сумі 596,91 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 28.10.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно №11270 від 14.02.2018р. у сумі 738,99 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 28.10.2018р. по 10.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно №11270 від 14.02.2018р. у сумі 498,61 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "ПС") № від 05.05.2018р. у сумі 21,93 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 06.06.2018р. по 10.01.2019р. на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 05.05.2018р. у сумі 128,74 грн. по строку сплати 10.01.2019р.;

- нарахована з 28.01.2019р. по 29.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно №11270 від 14.02.2018р. у сумі 19,71 грн. по строку сплати 29.01.2019р.;

- нарахована з 28.01.2019р. по 29.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно №11270 від 14.02.2018р. у сумі 13,30 грн. по строку сплати 29.01.2019р.;

- нарахована з 14.11.2018р. по 29.01.2019р. на податкову декларацію з податку на нерухоме майно № від 13.11.2018р. у сумі 612,82 грн. по строку сплати 29.01.2019р.

Заборгованість по пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства виник 20.11.2015р. у зв`язку із несплатою платником податків донарахованої контролюючим органом штрафної санкції та пені на загальну суму 1168289,34 грн., а саме:

- акт перевірки № 102/04-66-22-06/32698053 від 09.02.2015р., податкове повідомлення-рішення (форма "У") № від 31.01.2015р. по строку сплати 20.11.2015р. у сумі 18 712,97 грн. (пеня) та по строку сплати 18.12.2015р. у сумі 18 883,01 грн. (пеня);

- акт перевірки №1055/04-66-22-06/32698053 від 15.10.2015р., податкове повідомлення-рішення (форма "У") № від 11.11.2015р. на суму 847030,20 грн. (пеня) по строку сплати 21.11.2015р.;

- акт перевірки №67/04-66-22/32698053 ід 15.01.2016р., податкове повідомлення-рішення (форма "У") № від 03.02.2016р. на суму 169 156,28 грн. (пеня) по строку сплати 17.03.2016р.;

- акт перевірки №1032/04-66-14/32698053 від 31.08.2016р., податкове повідомлення-рішення (форма "У") № від 26.09.2016р. на суму 24775,83 грн. (пеня) по строку сплати 24.10.2016р.;

- акт перевірки №9434/04-36-14-17/32698053 від 20.02.2018р., податкове повідомлення-рішення (форма "ПС") № від 07.05.2018р. на суму 680,00 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 04.06.2018р., податкове повідомлення-рішення (форма "С") № від 07.05.2018р. на суму 88 881,05 грн. (пеня) по строку сплати 31.01.2019р.;

- акт перевірки №38587/04-36-14-21/32698053 від 12.07.2019р., податкове повідомлення-рішення (форма "ПС") №000168520 від 27.09.2019р. на суму 170,00 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 07.10.2019р.

За ТОВ "ДЗБО" рахується податковий борг зі штрафної санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг виник 31.01.2019р. у зв`язку із несплатою платником податків донарахованої контролюючим органом штрафної санкції у сумі 2324610,70 грн. (акт перевірки №9434/04-36-14-17/32698053 від 20.02.2018р., податкове повідомлення-рішення (форма "С") № від 05.05.2018р. на суму 2324610,70 грн. (штрафна санкція) по строку сплати 31.01.2019р.).

Податковий борг по єдиному соціальному внеску у ТОВ "ДЗБО" виник з 20.12.2017р. у зв`язку із несплатою платником податків самостійно нарахованого зобов`язання на загальну суму 118174,91 грн. згідно декларацій по єдиному внеску: № від 18.12.2017р. по терміну сплати 20.12.2017р. у умі 32 023,28 грн.; №3685 від 18.01.2018р. по терміну сплати 22.01.2018р. у сумі 34299,71 грн.; №12084 від 20.02.2018р. по терміну сплати 20.02.2018р. у сумі 22659,08 грн.; №17261 від 19.04.2018р. по терміну сплати 19.04.2018р. у сумі 22842,88 грн.; № від 15.01.2019р. по терміну сплати 21.01.2019р. у сумі 6349,96 грн.

Розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами ПК України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту порушення справи про банкрутство.

Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений ПК України, положеннями п. п. 1.1. та 1.3 ст. 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Однак, питання погашення податкового боргу з осіб, на яких поширюються процедури, визначені КУзПБ, регулюються цим Кодексом.

За змістом п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно із п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом (п. п. 14.1.156-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із п. п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до ст. 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України контролюючому органу надано право, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У пункті 102.4 ст. 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102. 1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку із відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до п. п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 та п. 57.3 ст. 57.3. ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за не подання в установлені строки податкової (митної) декларації, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно із ст. 129.1. Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається:

1) при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

2) при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

3) при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

4) при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків та/або несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) податковим агентом утриманих (нарахованих) податків до або під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента або іншого платника податків - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податковим агентом суми податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

5) у випадку несвоєчасного повернення надміру/помилково сплачених платежів, а також несвоєчасного відшкодування сум податку на додану вартість - починаючи з першого дня, наступного за останнім днем граничного строку повернення таких коштів.

Відповідно до п. п. 129.3.3 п. 129.3 ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали) суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України.

Згідно з п. п. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 ПК України пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Як вбачається із матеріалів справи, ліквідатором у поданому повідомленні про результати розгляду заяви ГУ ДПС у Дніпропетровської області зазначено, що ним грошові вимоги не визнано в повному обсязі. Так, ліквідатор посилався на те, що банкрут не вів ніякої господарської діяльності починаючи з 27.09.2017р., після визнання ТОВ "ДЗБО" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі було звільнено всіх працівників. Також, на думку ліквідатора податкові зобов`язання, які виникли до останньої звітної дати, що передувала 18.10.2018р. не підлягають погашенню, а підлягають списанню відповідно до ст. 102 ПК України.

За змістом п. п. 101.1, 101.2 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється:

- (п. п. 101.2.1 п. 101.2 ст. 101 ПК України) податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

- (п. п. 101.2.2 п. 101.2 ст. 101 ПК України) податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку;

- (п. п. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПК України) податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений п. 102.4 ст. 102 цього Кодексу;

- (п. п. 101.2.4 п. 101.2 ст. 101 ПК України) податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

- (п. п. 101.2.5 п. 101.2 ст. 101 ПК України) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду;

- (п. п. 101.2.6 п. 101.2 ст. 101 ПК України) податковий борг банку, щодо якого наявне рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що ст. 102 ПК України встановлено універсальний граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, нарахованого платнику податків за результатами податкової перевірки, який становить 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення податкового органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06.02.2018р. у справі №К/9901/9917 (807/2097/16), від 04.09.2018р. у справі №813/4430/16, від 19.09.2019р. у справі №910/11620/18, від 31.10.2019р. у справі №925/1242/15, від 05.12.2019р. у справі №910/1678/19).

У разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції нараховані на такий борг, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу (висновок, викладений у постанові Верховного Суду у постанові від 06.02.2018р. у справі №807/2097/16 (К/9901/99/17)).

Як було зазначено вище, відповідно до п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 КП України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, сума непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом є складовою податкового боргу, поряд із сумою узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Пеня є способом забезпечення погашення податкового зобов`язання та визначається у ст. 1 ПК України, як сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Так, згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору є період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Передумовою нарахування пені з підстав, передбачених п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, є несплата платником податків у встановлені законом строки суми узгодженого податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки.

Відповідно до п. п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення; в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими; ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, що не перевищує 25 відсотків мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб); д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв`язку з його ліквідацією; е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року; є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості; ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією; и) заборгованість фізичної особи, яка залишилася непогашеною перед іпотекодержателем після здійснення згідно із статтею 36 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, якщо законом або договором передбачено, що після завершення такого позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником - фізичною особою основного зобов`язання є недійсними.

Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку, що заборгованість, яка виникла до 18.03.2017р. визнається безнадійною заборгованістю та підлягає списанню. При цьому, суд виходив з того, що згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, установлено мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18.03.2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі ліквідатор посилається на те, що ухвалу господарського суду від 30.05.2022р. було постановлено під час дії воєнного стану в Україні - Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022р. №133/2022р., затвердженим Законом України від 15.03.2022р. №2119-ІХ, та від 21.04.2022р. №2212-ІХ). Також, на думку ліквідатора судом першої інстанції було встановлено нібито неможливість застосування до заявлених кредитором вимог дії строків, передбачених ст. 102 ПК України з підстав, зазначених у п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України. Разом з тим, вказана норма передбачає, що на період з 18.03.2020р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 цього Кодексу. При цьому, суд в оскаржуваній ухвалі не послався на цю норму. Водночас, згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" №2120-ІХ від 15.03.2022р., п. 2 Перехідних положень якого передбачає, що "Дія п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану".

Апеляційний господарський суд погоджується із доводами ГУ ДПС у Дніпропетровській області, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, згідно з якими на момент подання заяви з кредиторськими вимогами строк, встановлений ст. 102 ПК України ще не сплинув, а зупинення дії п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України обумовлено наявністю п. 102.9 ст. 102 ПК України.

Так, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п. 102-9 ст. 102 ПК України з урахуванням змін та доповнень згідно із Законами №2120-IX від 15.03.2022р., №2142-IX від 24.03.2022р., №2260-IX від 12.05.2022р.).

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що є безнадійною та підлягає списанню тільки заборгованість, яка виникла до 18.03.2017р.

В зв`язку з чим, нарахована кредитором пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, яка виникла з 18.12.2015р. по 24.10.2016р. на загальну суму 1078558,29 грн. підлягає відхиленню.

Апеляційна скарга не містить заперечень в частині відхилених грошових вимог.

Разом із тим, інші грошові вимоги кредитора обґрунтовано визнано судом першої інстанції.

Щодо заявлених кредитором вимог з податку на нерухоме майно та штрафних санкцій апеляційний господарський суд враховує наступне.

Згідно із ст. 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

За змістом п. 7.5 ст. 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Пунктом 8.1. ст. 266 ПК України встановлено, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року, податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Таким чином, повідомлення контролюючого органу про перехід права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого власника у вигляді відповідної декларації є обов`язком боржника.

З огляду на наведене, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що контролюючим органом правомірно заявлено вимоги щодо сплати грошового зобов`язання у вигляді сплати податку на нерухоме майно та штрафних санкцій відповідно.

За змістом ч. 1 ст. 64 КУзПБ кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому: 1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів; 2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників); 3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою; 5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства; 6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

З огляду на часткову обґрунтованість заяви про визнання грошових вимог Головного управління ДПС в Дніпропетровській області, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо наявності підстав для визнання поточних грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області до боржника на загальну суму 8911116,75 грн. та судового збору в розмірі 4540,00 грн., яка підлягає погашенню у наступному порядку: 1 черга - 4540,00 грн. (судовий збір); 2 черга - 118174,91 грн. (зобов`язання із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування); 3 черга - 4951682,80 грн. (вимоги щодо сплати податків та зборів); 6 черга - 3841259,04 (штрафні санкції та пеня). Решта грошових вимог підлягає відхиленню.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що боржник міг відповідати виключно за зобов`язаннями, що виникли до 30.11.2015р. та в періоді з 30.11.2015р. по 27.09.2017р. (визнання боржника банкрутом) з огляду на наступне.

Апеляційним господарським судом встановлено, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2017р. у справі №904/10083/15 припинено процедуру санації ТОВ "Дніпропетровський завод бурового обладнання"; визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" - банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців - до 27.03.18р.; ліквідатором призначено арбітражного керуючого керуючого Шистопала Петра Миколайовича.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2017р. постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2017р. у справі №904/10083/15 скасовано; відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" від 11.09.17р. про припинення процедури санації Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання", відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатора. Справу №904/10083/15 передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію санації.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скасована постанова місцевого господарського суду від 27.09.2017р. про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не має будь-якої юридичної сили та не тягне будь-яких правових наслідків.

З мотивів, наведених у п. 3.3. даної постанови, апеляційний господарський суд погоджується із обґрунтованими доводами ГУ ДПС у Дніпропетровській області, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Враховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не отримали підтвердження під час апеляційного провадження, не спростовують висновків місцевого господарського суду та не доводять порушення судом норм матеріального і процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення таким вимогам закону відповідає.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності із нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Вказані вимоги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення були дотримані.

Судом першої інстанції було ретельно досліджено всі наявні в матеріалах справи докази, які були достатніми для прийняття законного судового рішення, і їм була надана належна оцінка, а також були "почуті сторони", що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Проніна проти України").

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З огляду на встановлені обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в апеляційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний господарський суд, з підстав, викладених у п. 3.3 даної постанови, дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2022р. у справі №904/10083/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.08.2022р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Л.А. Коваль