ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022м. ДніпроСправа № 904/1661/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. ,

розгянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Фірма "Криворіжбудмеханізація", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефрасервіс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 51 698, 86 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Приватне акціонерне товариство "Фірма "Криворіжбудмеханізація" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефрасервіс" заборгованості за договором про надання послуг № 11 від 17.09.2021 у розмірі 51 698, 86 грн., яка складається з:

- 43 776, 00 грн. - основного боргу;

- 1 259, 31 грн. - пені;

- 6 566, 40 грн. - штрафу;

- 97, 15 грн. - 3 % річних.

Ухвалою суду від 29.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

04.08.2022 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив.

Ухвалою суду від 10.08.2022 зобов`язано позивача в строк до 22.08.2022 надати суду заперечення на відзив на позовну заяву.

25.08.2022 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження, в якому він просить здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити справу до розгляду в судовому засіданні в рамках підготовчого судового провадження.

Клопотання обґрунтоване тим, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження унеможливить забезпечення всебічності розгляду даної справи та ухвалення рішення за наслідками повного та належного аналізу складових даної справи.

Крім того, позивач зазначає про необхідність забезпечення його права на залучення (вступ) до розгляду даної справи третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», оскільки характер надання послуг за спірним Договорені передбачав їх надання на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» КХВ - п.1.1. Договору, оскільки правовідносини між ТОВ «Рефрасервіс» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рамках укладено між такими Сторонами Договору підряду, що вказує на взаємний характер прав та обов`язків між сторонами правовідносин.

На думку позивача, з підстав оплатності робіт/послуг, які надаються на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Відповідачем на користь останнього, а також заперечень Відповідача проти факту роботи крану (надання послуг, визначених в п.1.1. Договору), вбачається порушення прав та охоронюваних законом інтересів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», адже існує можливість введення Підрядником Замовника в оману стосовно об`єму та характеру робіт/послуг наданих на території КХВ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в лютому 2022 року.

В той же час, враховуючи територію, на якій Позивачем надавалися спірні послуги, на користь Відповідача, яка є охоронюваною територією з обмеженим доступом, а також наявність у розпорядженні ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відомостей (інформації) та документів, які можуть свідчити про надання послуг з використанням баштового крану КБ-160 належного Позивачу, в лютому 2022 року від імені та або в інтересах ТОВ «Рефрасервіс» на користь ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вказує на залучення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в якості третьої особи.

З приводу даного клопотання суд зазначає наступне.

Статтею 247 ГПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи: про банкрутство; за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій); у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції; у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю); у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 38 цієї частини.

Суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову, відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 ГПК України якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача, оскільки питання про залучення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в якості третьої особи не впливає на розгляд справи по суті.

29.08.2022 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором надання послуг № 11 від 17.09.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем 28.02.2022 послуги баштовим краном, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 43 776,00 грн.. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.1. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 24.05.2022 по 19.06.2022 в сумі 1 259,31 грн., а також, штраф за прострочення оплати понад 15 календарних днів у розмірі 15% від вартості послуги, за якою допущено порушення строків оплати, в сумі 6 556,40 грн. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 24.05.2022 по 19.06.2022 у сумі 97,35 грн..

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що відповідно до п. 9.2 Договору надання послуг № 11 від 17.09.2021 даний Договір набирає чинності з дати його підписання або фактичного надання послуг, в залежності від події, що сталася раніше, та діє до 31.12.2021, а в частині грошових зобов`язань сторін, до їх повного виконання.

Відповідач зазначає, що після закінчення строку дії Договору не надсилав жодних заявок Позивачу щодо надання будь-яких послуг та не передавав їх шляхом «з рук в руки», а, отже, у Відповідача після закінчення строку дії договору відсутні будь-які грошові зобов`язання перед Позивачем.

На момент складення Позивачем Акту виконаних будівельно-монтажних робіт за лютий 2022, рапорту від 01.02.2022 та Рахунку на оплату №13 від 28.02.2022, Договір, за яким Відповідачу, нібито надавалися послуги - не діяв, а тому у Відповідача не виникло обов`язку підписувати будь-які Акти, які, начебто, були направлені йому Позивачем, так само як і не могло виникнути жодного обов`язок сплачувати будь-які грошові кошти Позивачу після закінчення строку дії Договору.

Відповідач зазначає, що у відповідності до п. 2.2 Договору сторони не погоджували ніяких інших порядків розрахунку та не складали ніяких додаткових угод, задля їх погодження або задля подовження строку дії Договору.

Оскільки строк дії Договору сплив 31.12.2021, після спливу строку дії договору Відповідач не надавав Позивачу Заявок на надання йому будь-яких послуг за вже не діючим Договором, у зв`язку з чим у Відповідача не було і не має жодних грошових зобов`язань перед Позивачем.

Відповідач наголошує, що згідно Рапорту, копія якого міститься в матеріалах справи №904/1661/22 неможливо дійсно встановити на виконання вимог якого саме договору його було оформлено, адже примірник Рапорту не містить жодних посилань ані на Договір надання послуг №11 від 17.09.2021, ані на Специфікацію №1 від 17.09.2022 до Договору надання послуг №11 від 17.09.2021, так само як і не містить назви послуг, які нібито надавалися Виконавцем Замовнику.

Таким чином, Позивачем не доведено зв`язок між наданою копією Рапорту, який знаходиться в матеріалах справи №904/1661/22 та Договором надання послуг №11 від 17.09.2021, тобто не доведений факт надання послуги за Договором, на підставі якого Позивач вимагає стягнути суму заборгованості за нібито надані послуги Відповідачу.

Окрім того, згідно копії Рапорту від 01.02.2022, який було надано Позивачем, в пункті «Место работы (обьект)» вказано «КХП», проте згідно п. 1.1 Договору та п. 2.2 Специфікації № 1 до Договору послуги за Договором повинні були надаватися на території ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» КХВ. А отже, це також підтверджує те, що ТОВ «РЕФРАСЕРВІС» після закінчення строку дії Договору не замовляли у Позивача жодних послуг, які потрібно було б виконати на території ані «КХП», ані ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» КХВ зокрема й тих, що включені до Акту виконаних будівельно-монтажних робіт за лютий 2022.

Відповідач зазначає, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що Відповідач підтверджував отримання будь-яких електронних листів Позивача, а тому в задоволенні позовної вимоги Позивача, щодо стягнення з Відповідача суми основного боргу - 43 776,00 грн; суми пені - 1 25, 31 грн; суми штрафу - 6 566, 40 грн та 3% річних - 97, 15 грн. слід відмовити у повному обсязі.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуг, строку його дії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг замовнику, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, наявність підстав для стягнення штрафу, пені та 3% річних у заявлених сумах.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між Приватним акціонерним товариством "Фірма "Криворіжбудмеханізація" (далі - виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рефрасервіс" (далі - замовник, відповідач) укладено договір надання послуг № 11 від 17.09.2021 (далі - договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується власними силами, використовуючи належне йому майно та із залученням працівників надати замовнику, на території ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" КХВ наступні послуги:

демонтаж баштового крану КБ-160, зав. № 206, інв..№1831, рег. № 59159, 1973 року випуску (технологічний транспортний засіб);

послуги з використання баштового крану КБ-160, зав. № 206, інв..№1831, рег. № 59159, 1973 року випуску (технологічний транспортний засіб).

У пункті 9.2. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання або фактичного надання послуг, в залежності від події, що сталася раніше, та діє до 31.12.2021, а в частині грошових зобов`язань сторін, до їх повного виконання.

Визначаючи правову природу спірних правовідносин, суд звертає увагу на таке.

Відокремлення договорів про надання послуг від договорів про виконання робіт (договорів підряду) можливо здійснити за наступними критеріями:

- предмет договору підряду є завжди індивідуалізованим, тобто являє собою упредметнений (матеріалізований) результат зусиль (робіт) підрядника. Результат роботи підрядника виражається в тій чи іншій матеріальній формі. Основним результатом при наданні послуг є результат нематеріального характеру, який не втілюється у жодну з матеріальних форм, однак, попри відсутність матеріальної форми, має економічну цінність та корисний ефект для замовника такої послуги;

- виконуючи взяту на себе роботу за договором підряду, підрядник зберігає певну самостійність, яка виражається в тому, що він сам організовує свою роботу, визначає способи її виконання, черговість виконання окремих операцій. Щодо договорів про надання послуг чинним законодавством не передбачений контроль з боку замовника за процесом надання йому послуги виконавцем, хоча він і є можливим за наявності згоди сторін, вираженої в конкретних умовах договору;

- юридичним завершенням договору підряду є підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт, і ця процедура, на відміну від договору про надання послуг, також врегульована чинним законодавством.

Таким чином, основний критерій відмінності роботи від послуги, на який найчастіше звертається увага при розгляді господарських справ (встановлення дійсних правовідносин між сторонами спору) - майновий результат роботи і відсутність такого у послуги.

Предмет договору, за яким виник спір, має уніфікований характер, здійснюється виконавцем за відсутності впливу на роботу та контролю з боку замовника, результат виконання договору виконавцем не носить матеріального характеру та споживається замовником в ході виконання.

Відтак, судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 статті 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, у розділі 2 договору сторони погодили вартість послуг та порядок розрахунків.

Відповідно до пункту 2.1. договору вартість послуг, що надаються за договором, визначається у Специфікації, що є невід`ємною частиною договору.

У відповідності до вказаних умов, позивачем та відповідачем було підписано Специфікацію № 1 від 17.09.2021 до договору, в п. 2 якої вони погодили:

- вид послуги надання послуг з використання баштового крану КБ-160, зав. № 206, інв..№1831, рег. № 59159, 1973 року випуску (технологічний транспортний засіб).

- загальну ціну (вартість) послуги 456,00 грн. за 1 машино-годину;

- порядок надання послуги оплата на підставі Акту (актів) виконаних робіт.

Надання послуги, визначеної в п.2 даної Специфікації, здійснюється на підставі Заявки Замовника, яка направляється Виконавцю засобами електронного зв`язку, в порядку та спосіб, визначений в Договорі або шляхом передання «з рук в руки» (п.2.1. специфікації).

Згідно п. 2.4. специфікації оплата вартості наданих послуг Виконавця,'визначених в п.2. даної Специфікації, здійснюється, на підставі Актів виконаних робіт (наданих послуг), які формуються на підставі даних (інформації), вказаної в змінних рапортах, до 5-го числа наступного календарного (наступного за звітним) місяця, в якому були надані послуги, визначені в п.5 даної Специфікації, а за відсутності відповідного Акту виконаних робіт (наданих послуг) підписаного Сторонами до 5-го числа наступного за звітним місяцем, оплата виконаних робіт (наданих послуг) здійснюється на підставі виставленого Виконавцем рахунку, сформованого на підставі даних, визначених в Змінних рапортах за звітний місяць (період).

Приймання - передача послуг, визначеної в п.2 даної Специфікації, оформлюється Сторонами шляхом підписання Акту виконаних робіт (наданих послуг), в порядку та на умовах, визначених Договором, за відсутності такого акту, підставою для оплати наданих послуг є змінні рапорти Виконавця щодо фактичної кількості відпрацьованого часу. (п. 2.5. специфікації).

Крім того, відповідно до умов пункту 4.1. договору приймання-передача послуг від виконавця замовнику здійснюється за актом приймання виконаних робіт (актом приймання наданих послуг), який складається виконавцем після завершення надання послуг за договором.

При наданні Виконавцем на користь Замовника послуг з використанням баштового крану КБ-160, зав. №206, інв. №1831, peг. №59159, 1973 року випуску (технологічний транспортний засіб) Виконавець складає та надає Замовнику для підписання змінний рапорт роботи технологічного транспортного засобу, який Замовник зобов`язаний підписати в день його надання Виконавцем, але не пізніше ніж до наступного дня, при цьому, інформація (дані) зазначена в такому рапорті (кількість відпрацьованих машино-годин) не підлягає оскарженню Замовником. Інформація (дані) визначені в складених Виконавцем рапортах, вказується в акті (актах) приймання робіт (наданих послуг) за послугами з використанням КБ-160, зав. №206, інВ. №1831, per. №59159, 1973 року випуску (технологічний транспортний засіб).

Акт виконаних робіт (наданих послуг) складається Виконавцем в двох автентичних примірниках, які підписуються Виконавцем (уповноваженим представником Виконавця за довіреністю) та передаються на затвердження Замовнику. Передача акту виконаних робіт здійснюється за принципом «з рук в руки» або направляється Виконавцем на адресу електронної пошти Замовника, що зазначена в даному Договорі, при цьому моментом отримання такого Акту є час направлення акту Виконавцем на адресу електронної пошти Замовника.

Замовник зобов`язаний підписати отриманий (направлений Виконавцем) акт приймання виконаних послуг в двох автентичних примірниках протягом 3 (трьох) календарних днів, від моменту отримання такого акту від Виконавця. (п.п. 4.2. 4.3. договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов укладеного договору у лютому 2022 року ним виконано погоджені в п. 2 Специфікації № 1 роботи на загальну суму 43 776,00 грн. та направлено на адресу відповідача Акт виконаних будівельно-монтажних робіт за лютий 2022 від 28.02.2022, а також рахунок на оплату виконаних робіт № 13 від 28.02.2022.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за виконані роботи.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

Як зазначає позивач у позовній заяві, рахунок у визначені у Специфікації № 1 строки не було оплачено відповідачем, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 43 776,00 грн. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.1. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 24.05.2022 по 19.06.2022 в сумі 1 259,31 грн., а також, штраф за прострочення оплати понад 15 календарних днів у розмірі 15% від вартості послуги, за якою допущено порушення строків оплати, в сумі 6 556,40 грн. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 24.05.2022 по 19.06.2022 у сумі 97,35 грн. Вказане і є причиною звернення із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вже зазначалося раніше, у пункті 9.2. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання або фактичного надання послуг, в залежності від події, що сталася раніше, та діє до 31.12.2021, а в частині грошових зобов`язань сторін, до їх повного виконання.

Доказів пролонгації дії договору матеріали справи не містять.

Крім того, позивач в клопотанні про розгляд справи за правилами загального провадження визнає факт закінчення дії договору.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом частин першої та третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Отже, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову, які визначає самостійно.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Отже, задоволення позову може мати місце у тому випадку, якщо предмет та підстави позову є між собою взаємоузгодженими, предмет позову ґрунтується на визначених позивачем підставах позову, а останні підтверджують заявлений предмет позову.

Як вбачається, предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за надані послуги за договором про надання послуг № 11 від 17.09.2021, укладеним між сторонами у справі.

При цьому зазначена позовна вимога ґрунтується на обставинах неналежного виконання відповідачем умов зазначеного договору в частині оплати вартості наданих позивачем послуг за актом виконаних будівельно-монтажних робіт від 28.02.2022 за договором № 11 від 17.09.2021.

Отже, звертаючись з позовом про стягнення заборгованості за актом актом виконаних будівельно-монтажних робіт від 28.02.2022, позивач підставою стягнення за цим актом, тобто підставою позову визначив саме укладений між ним та відповідачем договір про надання послуг № 11 від 17.09.2021.

При цьому, як зазначено вище, за умовами договору після 31.12.2021 у позивача припинився обов`язок надавати оплатні послуги в межах договору № 11 від 17.09.2021, а у відповідача припинився обов`язок сплачувати винагороду в межах даного Договору.

Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 43 776,00 грн. за договором про надання послуг № 11 від 17.09.2021.

Зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за період прострочення з 24.05.2022 по 19.06.2022 в сумі 1 259,31 грн., штрафу за прострочення оплати понад 15 календарних днів у розмірі 15% від вартості послуги, за якою допущено порушення строків оплати, в сумі 6 556,40 грн. та 3% річних за період прострочення з 24.05.2022 по 19.06.2022 у сумі 97,35 грн.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Позивач надав достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасного виконання ним своїх зобов`язань з постачання електричної енергії, за яку відповідач у визначений договором строк не розрахувався.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Фірма "Криворіжбудмеханізація" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефрасервіс" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 51 698, 86 грн. - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 29.08.2022.

Суддя Н.Г. Назаренко