УХВАЛА

11 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 904/7148/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г. М., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях

до Приватного акціонерного товариства "Київстар"

про стягнення неустойки в розмірі 240 489,97 грн та виселення з приміщення,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2022 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 904/7148/20.

Викладене у касаційній скарзі клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 904/7148/20 обґрунтоване тим, що унаслідок введення Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 воєнного стану у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях з 01.03.2022 було встановлено простій, який припинено 25.04.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2022 справу № 904/7148/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.

Ухвалою Касаційного господарського суду від 19.07.2022 вищевказана касаційна скарга була залишена без руху на підставі частин другої та третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) із наданням скаржникові строку для усунення зазначених в ній недоліків шляхом надання суду доказу сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 11 418,70 грн та відповідної заяви з наведенням інших підстав у підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження додаткової постанови з відповідними доказами, зокрема що підтверджують дату вручення копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Копію вищевказаної ухвали скаржнику вручено 26.07.2022, що підтверджується повернутим до суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Залишаючи подану касаційну скаргу без руху, колегія суддів, ураховуючи дату подання касаційної скарги (30.06.2022) та зважаючи на припинення простою та встановлення звичайного режиму роботи скаржника з 25.04.2022, визнала неповажними вказані скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки доказів у підтвердження поважності причин його пропуску не додано. Крім цього, в ухвалі від 19.07.2022 суд зазначив про відсутність правових підстав звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки обставини, пов`язані з запровадженням воєнного стану або відсутність коштів у скаржника не входять до переліку умов, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", для задоволення цього клопотання.

05.08.2022 до Касаційного господарського суду надійшла заява скаржника про поновлення строку касаційного оскарження, яке обгрунтоване введенням на території України воєнного стану та засвідченням листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що, на думку скаржника, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними причинами, та можуть бути підставою для поновлення цього строку. Крім цього, скаржником подано заяву про відстрочення сплати судового збору з підстав запровадження на території України воєнного стану, в умовах якого було здійснено перерозподіл помісячного плану асигнувань загального фонду бюджету на 2022 рік в бік зменшення в березні-серпні 2022 року та в бік збільшення в жовтні-листопаді цього року, у зв`язку з чим скаржник звернувся з відповідним листом для виділення коштів для сплати судового збору.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2022 у зв`язку з відпусткою судді Могила С. К. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 904/7148/20, за результатами якого вказану справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г. М., Случ О. В.

Розглянувши матеріали скарги та подану скаржником заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, колегія суддів не визнає наведені нові доводи скаржника поважними і такими, що дають підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, з огляду на таке.

Відповідно до статті 288 ГПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Повний текст оскаржуваної постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 904/7148/20 складено 11.03.2022, а тому останнім днем звернення з касаційною скаргою було 31.03.2022.

Касаційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 904/7148/20 надіслана через систему "Електронний суд" 30.06.2022, тобто з порушенням встановлено строку на касаційне оскарження близько трьох місяців та більше місяця після припинення простою.

Частиною першою статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Скаржником в обґрунтовання причини звернення з касаційною скаргою після спливу значного строку на оскарження постанови апеляційного господарського суду зазначено про форс-мажорні обставини у зв`язку з введенням воєнного стану, проте доказів у підтвердження неможливості своєчасного вчинення процесуальних дій у зв`язку із викладеними підставами та поважності причин пропуску не додано, тому саме посилання скаржника на введення на території України воєнного стану та лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) не доводить наявності поважних причин пропуску встановленого строку касаційного оскарження.

При цьому суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Доказів в підтвердження дати вручення копії оскаржуваної постанови та поважності пропуску строку на касаційне оскарження через введення воєнного стану заявником не додано.

Суд вважає за необхідне зазначити, що як передбачено положеннями статей 42, 43 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок з доведення яких покладено на скаржника.

За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

При цьому якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Доказів на підтвердження наведених скаржником підстав неможливості звернутися з касаційною скаргою в межах встановленого строку, та які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили зверненню з касаційною скаргою в передбачені процесуальним законодавством строки до матеріалів скарги не надано.

За наведених обставин убачається, що скаржник, будучи обізнаним про судове провадження, не скористався своїм правом на звернення до суду касаційної інстанції в межах строку, визначеного приписами ГПК України, та не навів поважних причин його пропуску.

Таким чином, як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

З викладеного убачається, що пропуск строку на касаційне оскарження залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, які особа, що звернулась із касаційною скаргою, могла і повинна була уникнути для звернення з касаційною скаргою.

Водночас, скаржником подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за звернення з касаційною скаргою у справі № 904/7148/20, яке обґрунтоване тими ж обставинами, пов`язаними з відсутністю коштів через перерозподіл помісячного плану асигнувань загального фонду бюджету на 2022 рік, які судом в ухвалі від 19.07.2022 з огляду на положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" визнано такими, що не дають підстав для задоволення відповідного клопотання.

З огляду на відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", не вбачається правових підстав відстрочення сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статті 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 у справі 28249/95 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, розглянувши матеріали касаційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 904/7148/20 та подані до неї документи колегія суддів встановила, що вимоги ухвали Касаційного господарського суду від 19.07.2022 скаржником у встановлений строк не виконані, зазначені в ній недоліки касаційної скарги не усунуто.

Неусунення недоліків є підставою для повернення касаційної скарги як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо її форми та змісту.

Пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи із викладеного, суд визнає наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а тому відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 904/7148/20.

Керуючись статтями 119, 234, 235, 288, 292, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 904/7148/20.

2. Направити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом із доданими до скарги матеріалами на 33 (тридцяти трьох) аркушах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді Г. М. Мачульський

О. В. Случ