РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.08.2022Справа № 910/4443/22
Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма - УА" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 991 971,48 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма-УА" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Підприємство) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Відокремлений підрозділ) про стягнення 991 971,48 грн, з яких: 755 400,00 грн - основний борг, 196 426,95 грн - інфляційні втрати, 40 144,53 грн - три проценти річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті товару, поставленого за договором від 26 червня 2020 року № 16521/53-124-01-20-12299.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 червня 2022 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4443/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що копія зазначеної ухвали була отримана відповідачем 20 червня 2022 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення № 418 з підписом уповноваженої особи Підприємства.

У той же день, 20 червня 2022 року, через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Підприємства від 16 червня 2022 року № 45-30-832/6651, в якому відповідач не заперечував факт наявної у нього заборгованості за спірним договором, проте зазначив, що цей борг виник внаслідок порушення зобов`язань його контрагентами, а також через інші об`єктивні причини. У зв`язку з наведеним, просив суд відмовити у задоволенні позову. Також у відзиві відповідач не погодився з наданими позивачем сумами інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки, на його думку, такі нарахування мають здійснюватися на суму боргу без ПДВ.

13 липня 2022 року через загальний відділ діловодства суду позивач подав письмове підтвердження, що ціна позову не змінилася та становить 991 971,48 грн.

26 липня 2022 року на електронну адресу суду Товариство подало відповідь на відзив від 25 липня 2022 року, в якій позивач просив поновити строк для подачі вказаної заяви по суті справи. Також у даній заяві позивач навів доводи та аргументи на спростування правової позиції відповідача, заявив про зменшення розміру позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 991 643,145 грн, з яких: 755 400,00 грн - основний борг, 196 426,95 грн - інфляційні втрати, 39 816,20 грн - три проценти річних.

Ухвалою суду від 14 червня 2022 року встановлено п`ятиденний строк для подачі відповіді на відзив з моменту його отримання.

Оскільки відзив відповідача у встановленому законом порядку не було вручено позивачу, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 979, тому строк для подачі відповіді на відзив Товариство не пропустило. За таких обставин дана заява прийнята судом до розгляду.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи подання сторонами у даній справі заяв по суті спору, в яких останні висловили свої правові позиції, доводи та міркування щодо спірних вимог, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи усіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2020 року між Товариством та Підприємством був укладений договір поставки № 16521/53-124-01-20-12299, за умовами якого позивач зобов`язався поставити, а відповідач - прийняти та оплатити продукцію згідно з найменуванням, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначені в специфікації № 1 до цієї угоди, та є невід`ємною її частиною.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Предметом поставки по даному договору є товар: код 38810000-6 згідно ДК 021-2015 (обладнання для керування виробничими процесами) (пункт 1.2. договору).

Згідно з пунктами 3.1. та 3.2. спірного правочину строк поставки продукції становить 190 календарних днів з дати укладення сторонами договору. Поставка товару здійснюється транспортом та за рахунок позивача на умовах DPP згідно ІНКОТЕРМС 2020 року на склад вантажоотримувача за адресою: Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" склад № 8, вулиця Енергетиків, будинок 36, місто Нетішин, Хмельницька область, 30100.

Товариство зобов`язалося за письмовим викликом Підприємства здійснити шеф-монтаж обладнання (пункт 3.8. договору).

За умовами розділу 4 договору ціна товару за вказаною угодою становить 1 970 400,00 грн разом з ПДВ. Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по зазначеній угоді визначається специфікацією № 1. До ціни товару включена вартість упакування, маркування, тари, страхування, доставка до складу вантажоотримувача та послуга з шеф-монтажу.

Відповідно до пунктів 5.1. та 5.4. вказаної угоди оплата за поставлений товар здійснюється Підприємством шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Товариства протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоодержувача, за умови відповідності поставленої продукції вимогам договору щодо його кількості та якості. Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку відповідача.

Згідно з пунктом 5.3. договору у випадку ненадання Товариством Підприємству відповідно до пункту 5.2. цієї угоди електронної податкової накладної, зареєстрованої у ЄРПН, відповідач має право в односторонньому порядку зменшити ціну договору на суму ПДВ, на яку не було надано податкову накладну.

Судом встановлено, що Товариством 7 грудня 2020 року та 14 грудня 2020 року було зареєстровано відповідну податкову накладну від 19 листопада 2020 року № 3 та розрахунок коригування до вказаної податкової накладної, які разом з квитанціями від 7 грудня 2020 року та від 14 грудня 2020 року були направлені на електронну пошту відповідача.

У матеріалах даної справи відсутні будь-які заперечення Підприємства щодо ненаправлення йому вищезазначених податкових накладних.

Перехід права власності на товар відбувається з дати його поставки на склад вантажоодержувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору. Датою поставки товару вважається дата підписання вантажоодержувачем видаткової накладної та/або накладної (пункти 6.2., 6.3. спірного правочину).

Згідно з пунктом 8.1. у разі невиконання бо неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством України.

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов`язань сторонами (пункт 11.1. угоди).

Як передбачено пунктом 12.2. спірної угоди, умови цього договору можуть бути змінені, розірвані за взаємною згодою сторін у порядку і на умовах, передбачених чинним законодавством України, шляхом укладення додаткових угод.

Зі змісту специфікації № 1 (додаток № 1) до договору поставки вбачається, що сторони домовилися про поставку програмно-апаратного комплексу моніторингу вібрації NORMA-VM у комплекті (у кількості 1), код УКТ ЗЕД: 9031 80 98 00, виробник: Товариство, усього на суму 1 970 400,00 грн разом з ПДВ.

Додатком № 2 до договору сторони погодили технічну специфікацію та комплектність поставки програмного комплексу.

20 жовтня 2020 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до угоди про поставку, якою прийнято до виконання технічну специфікацію та комплектність поставленого товару (додаток № 1 до вказаної додаткової угоди № 1), а попередня технічна специфікація та комплектність поставки (додаток № 2 до договору поставки) втратила чинність з моменту підписання додаткової угоди № 1. Вказана угода вважається укладеною з моменту її підписання сторонами (пункти 1, 2, 4 додаткової угоди № 1).

Судом встановлено, що на виконання умов договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 та додатку № 1 до неї, Товариство поставило Підприємству товар на загальну суму 1 970 400 грн, що підтверджується видатковою накладною від 19 листопада 2020 року.

Судом встановлено, що вищенаведена видаткова накладна підписана сторонами та скріплена печатками цих суб`єктів господарювання, жодних заперечень щодо кількості, асортименту, якості не містять. Також у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про наявність зауважень чи заперечень відносно поставленої продукції.

Факт належної поставки продукції згідно з умовами договору також визнав відповідач у своєму відзиві.

Оскільки вказаний товар було поставлено 19 листопада 2020 року, то згідно з положеннями пункту 5.1. договору останнім днем для оплати товару було 21 грудня 2020 року.

Однак спірна заборгованість була погашена відповідачем лише частково в розмірі 1 215 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень: від 19 лютого 2021 року на суму 150 000,00 грн, від 3 березня 2021 року № 1642 на суму 600 000,00 грн, від 23 березня 2021 року № 2364 на суму 360 000,00 грн та від 30 квітня 2021 року № 3624 на суму 105 000,00 грн.

Таким чином, непогашена сума основної заборгованості становить 755 400,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з листами, в яких просив сплатити вказану суму заборгованості. У листах-відповідях від 17 травня 2021 року № 45-30-899/6480 та від 10 листопада 2021 року № 45-30-2277/14797 Підприємство визнало заборгованість у розмірі 755 400,00 грн за вищезазначеним договором поставки та зазначило, що вказана сума буде сплачена після надходження коштів за відпущену електроенергію.

Однак на час вирішення даного спору дана заборгованість Підприємством не була погашена.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За приписами частини 4 статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Заперечення відповідача проти задоволення позову, які зводяться до важкого фінансового становища та посилання на порушення його контрагентами своїх зобов`язань, не беруться судом до уваги, оскільки вони не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за порушення умов договору.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором складає 755 400,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Підприємство на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Товариства до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого йому товару, позивач (з урахуванням його заяви про зменшення розміру позовних вимог) також просив суд стягнути з Підприємства три проценти річних у загальному розмірі 39 816,20 грн, з яких: 9 550,66 грн, нарахованих у період з 22 грудня 2020 року по 18 лютого 2021 року на суму основного боргу в розмірі 1 970 400,00 грн, 1 795,46 грн, нарахованих у період з 19 лютого 2021 року по 2 березня 2021 року на суму основного боргу в розмірі 1 820 400,00 грн, 2 206,75 грн, нарахованих у період з 3 березня 2021 року по 24 березня 2021 року на суму основного боргу в розмірі 1 220 400,00 грн, 2 545,84 грн, нарахованих у період з 25 березня 2021 року по 29 квітня 2021 року на суму основного боргу в розмірі 860 400,00 грн, 23 717,49 грн, нарахованих у період з 30 квітня 2021 року по 16 травня 2022 року на суму основного боргу в розмірі 755 400,00 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідач інфляційні втрати в загальному розмірі 196 426,95 грн, з яких: 45 575,35 грн, нарахованих у період з 22 грудня 2020 року по 18 лютого 2021 року на суму основного боргу в розмірі 1 970 400,00 грн, 20 746,80 грн, нарахованих у період з 3 березня 2021 року по 24 березня 2021 року на суму основного боргу в розмірі 1 220 400,00 грн, 6 022,80 грн, нарахованих у період з 25 березня 2021 року по 29 квітня 2021 року на суму основного боргу в розмірі 860 400,00 грн, 124 082,00 грн, нарахованих у період з 30 квітня 2021 року по 30 квітня 2022 року на суму основного боргу в розмірі 755 400,00 грн.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заперечуючи проти таких нарахувань, Підприємство вказало на те, що зазначені компенсаційні виплати можуть бути нараховані лише на суму грошового зобов`язання без врахування ПДВ.

Зі змісту статті 625 випливає, що індекс інфляції та три проценти річних нараховуються на грошове зобов`язання.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Зі змісту пунктів 4.1. та 5.1. договору вбачається, що його ціна була визначена з урахуванням ПДВ та становить 1 970 400,00 грн.

Оскільки за умовами договору в грошове зобов`язання відповідача було включено ПДВ, вищезазначені доводи Підприємства є необґрунтованими.

Оскільки судом встановлено, що заявлений Товариством до стягнення розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, тому вимога позивача про стягнення 39 816,20 грн трьох процентів річних та 196 426,95 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (30100, Хмельницька область, Шепетівський район, місто Нетішин, вулиця Енергетиків, будинок 20; ідентифікаційний код 21313677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма - УА" (61070, місто Харків, вулиця Академіка Проскури, будинок 1, корпус 45; ідентифікаційний код 39534869) 755 400 (сімсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста) грн 00 коп. основного боргу, 196 426 (сто дев`яносто шість тисяч чотириста двадцять шість) грн 95 коп. інфляційних втрат, 39 816 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 20 коп. трьох процентів річних, а також 14 874 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн 65 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16 серпня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко