УХВАЛА

18 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 908/1674/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Уркевича В.Ю., Краснова Є.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2022 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.11.2021

за скаргою Бердянської міської ради

на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у справі

за позовом Бердянської міської ради

до Приватного акціонерного товариства "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1) Фонд державного майна України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 2) ОСОБА_1 ;

3) ОСОБА_2 ;

4) ОСОБА_3 ,

про передачу гуртожитку у комунальну власність територіальної громади,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.12.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного Господарського суду від 16.09.2020 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено; зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" (далі - ПрАТ ?БЗПТО?, боржник) передати на безкомпенсаційній основі у комунальну власність територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради (далі - стягувач, позивач) 17/18 частин гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнуто з відповідача на користь позивача 1 921,00 грн. судового збору.

На виконання постанови суду апеляційної інстанції місцевим господарським судом 01.10.2020 видано відповідні накази.

Постановою від 04.12.2020 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - державний виконавець) Чепуренко Анастасією Олегівною відкрито виконавче провадження №63819871 за наказом Господарського суду Запорізької області від 01.10.2020 №908/1674/19 про зобов`язання ПрАТ ?БЗПТО? передати на безкомпенсаційній основі у комунальну власність територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради 17/18 частин гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із невиконанням рішення за виконавчим документом протягом наданого державним виконавцем десятиденного строку, постановою державного виконавця від 29.12.2020 у виконавчому провадженні №6381987І на боржника накладено штраф у сумі 5 100,00 грн та зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Згідно пояснень боржника, наданих у листі від 29.12.2020 №1072, почати процедуру передачі 17/18 гуртожитку, розташованого за адресою; Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, 7 можливо лише після завершення процедури зменшення статутного капіталу ПрАТ "БЗПТО" у зв`язку із тим, що зазначені 17/18 частин гуртожитку внесено до складу статутного капіталу товариства.

У подальшому, у зв`язку із повторним невиконанням рішення суду боржником, постановою державного виконавця від 12.01.2021 у виконавчому провадженні №63819871 на боржника накладено штраф у сумі 10 200,00 грн та 26.01.2021 до Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності боржника за невиконання рішення суду.

12.03.2021 виконавче провадження №63819871 передано на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Старшим державним виконавцем 02.04.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63819871.

Вказана постанова мотивована положеннями абз. 3 частини третьої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) та тим, що рішення за наказом Господарського суду Запорізької області від 01.10.2020 №908/1674/19 без участі боржника виконати неможливо, оскільки судом зобов`язано саме боржника здійснити передачу на безкомпенсаційній основі нерухомого майна.

Наведена обставина стала підставою для звернення позивача (стягувача) до місцевого господарського суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця у справі №908/1674/19.

Скарга мотивована тим, що відповідно до інформації про виконавче провадження внесено запис про закінчення виконавчого провадження (пункт 11 частини першої статті 39 Закону), що суперечить вимогам Закону в частині нормативного обґрунтування щодо підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та порушує законні права стягувача та основоположний принцип ГПК України - обов`язковість судового рішення; державний виконавець не обґрунтував у постанові, чому саме неможливо виконати рішення без участі боржника, яка саме участь боржника необхідна при примусовому виконанні рішення немайнового характеру про зобов`язання передати на безкомпенсаційній основі у комунальну власність територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради 17/18 частин гуртожитку, розташованого за адресою: м. Бердянськ по вул. Горького, 7; за доводами заявника, та обставина, що саме боржник відповідно до вказаного судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абз. 2 частини третьої статті 63 Закону, оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, ураховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та вчинення перешкод у його виконанні; заявник вказав на можливість виконати рішення без участі боржника та наявність у державного виконавця права звернення до суду з роз`ясненням рішення або із заявою про встановлення чи зміну способу і порядку його виконання.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.11.2021, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2022, скаргу Бердянської міської ради на дії старшого державного виконавця задоволено частково; визнано неправомірною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №63819871 від 02.04.2021; в іншій частині скарги відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що стягувачем доведено порушення державним виконавцем приписів статті 63 Закону під час вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду.

12.08.2022 (згідно з поштовими відмітками на конверті) ПрАТ ?БЗПТО? звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2022 (повний текст складено 25.07.2022) та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.11.2021.

Звертаючись з касаційною скаргою скаржник вказує на те, що при ухваленні судових рішень, господарськими судами було неправильно застосовано норми матеріального права (статті 60, 63 Закону) та просить оскаржувані постанову і ухвалу в частині задоволення скарги позивача на дії державного виконавця скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі, виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з приписами статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону).

За приписами статті 18 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першої статті 13 Закону встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 39 Закону визначені підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, пунктом 11 частини першої цієї статті встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

За змістом частин другої, третьої статті 63 Закону в разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Пунктом 2 IX Розділу "Інструкції з організації примусового виконання рішень" затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 встановлено, що у разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Відповідно до статті 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як установлено господарськими судами, у матеріалах справи відсутні докази здійснення державним виконавцем до боржника, крім накладання штрафу, інших заходів примусового виконання рішення суду, визначених статтею 10 Закону, зокрема, вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, заборони боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем, а також докази того, що державним виконавцем виносились постанови про призначення проведення виконавчих дій на місці знаходження об`єкту нерухомого майна, виїзду до спірного гуртожитку тощо, тому здійснення державним виконавцем дій щодо перевірки можливості виконання рішення суду без волі боржника з матеріалів виконавчого провадження не вбачається.

Крім того, після передання виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) окрім прийняття, об`єднання та закінчення виконавчого провадження державним виконавцем інших заходів примусового виконання рішення не вчинялось.

Отже, беручи до уваги встановлені судами обставини цієї справи (зокрема, щодо вчинених державним виконавцем дій з примусового виконання рішення суду та висновки про ухилення боржника від добровільного виконання судового рішення та перешкоджання примусовому виконанню рішення) стягувачем доведено порушення державним виконавцем норм статті 63 Закону під час вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду.

З огляду на наведене, закриття виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону з посиланням на неможливість виконання судового рішення без участі боржника, господарські суду обґрунтовано визнали неправомірним.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 33 Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Проте, судами не встановлено обставин звернення боржника чи державного виконавця із відповідними заявами.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про відхилення доводів боржника щодо некоректності позовних вимог та дефект судового рішення, оскільки такі доводи направлені на переоцінку законності рішення суду, яке набрало законної сили що виходить за межі предмету розгляду скарги на дії державного виконавця.

За таких обставин, господарські суди дійшли правомірного висновку про часткове задоволення скарги Бердянської міської ради та визнання неправомірною і скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зюбрицького А.В. від 02.04.2021 у виконавчому провадженні №63819871 про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконання судового рішення, яке набрало законної сили, і є обов`язковим, має бути проведене державним виконавцем відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на зазначене, доводи викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків господарських судів та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права під час прийняття оскаржуваних судових рішень.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2022 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.11.2021 на підставі частини другої статті 293 ГПК України.

Відповідно до положень частини шостої статті 293 ГПК України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 287 - 292, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 908/1674/19 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2022 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.11.2021.

2. Копію цієї ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику, а іншим учасникам справи - копію ухвали.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді В.Ю. Уркевич

Є.В. Краснов