ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2022 Справа №905/432/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 228 403,80 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у 2021 році у розмірі 228 403,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що залізницею під час здійснення перевезення вантажів у 2021 році допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв`язку з чим позивачем нарахований відповідачу штраф за прострочення доставки вантажів у розмірі 228 403,80 грн, який він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.05.2022 відкрито провадження у справі №905/432/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення сторін про розгляд справи, у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати та тимчасовим припиненням відправлення поштової кореспонденції в Господарському суді Донецької області, зміст ухвали Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі №905/432/22 від 11.05.2022 повідомлено сторонам шляхом телефонограм від 11.05.2022.

Телефонограму від 11.05.2022 прийнято представником відповідача - адвокатом Чаруковським Р.В., телефонограму від 11.05.2022 позивачу судом не вдалося передати, у зв`язку з неможливістю встановити зв`язок.

Крім того, ухвалу Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі №905/432/22 від 11.05.2022 було направлено також судом позивачу на його електронні адреси - ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (вказані електронні пошти зазначені позивачем як офіційні на титульному аркуші позовної заяви), що підтверджується журналом обліку вихідної електронної пошти Господарського суду Донецької області.

12.05.2022 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Чаруковського Р.В. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (з внесенням РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи) та надання доступу до електронної справи.

16.05.2022 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Єрьомичевої А.В. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (з внесенням РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи.

Вказані відомості про представників сторін, які були зазначені у відповідних заявах представників відповідача, були внесені судом до підсистеми «Електронний суд» для надання можливості останнім ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

25.05.2022 судом було здійснено підписку сторін на отримання процесуальних документів електронною поштою, зокрема: позивача за електронними адресами - ІНФОРМАЦІЯ_2, (вказані електронні пошти зазначені позивачем як офіційні на титульному аркуші позовної заяви), а відповідача - , ІНФОРМАЦІЯ_3

Також, після відновлення роботи Єдиного державного реєстру судових рішень, 08.07.2022 судом було розмішено оголошення на сайті Господарського суду Донецької області для позивача, в якому було повідомлено зміст ухвали від 11.05.2022.

27.05.2022 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній частково заперечує проти задоволення позову та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог на суму 11 497,20 грн, оскільки при розрахунку суми штрафу за накладними №№32687956, 32712606, 32763138, 32812463 позивачем не враховано, що відповідно до п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з п. 1, збільшуються на одну добу у разі переадресування вантажів. Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від обґрунтованої суми позову 216 906,60 грн до 10 845,33 грн.

Разом з відзивом на позов відповідачем подана заява, в якій заявник просить суд поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з тим що ухвала про відкриття провадження була направлена для підготовки відзиву та подальшого супроводу справи до причетного підрозділу - Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Філія зазначає, що фактично отримала ухвалу - 13.05.2022. Крім того, відповідач зазначає, що для підготовки обґрунтованого відзиву на позовну заяву він мав перевірити розрахунок суми штрафу по 40 провізних документам, здійснити відповідні запити до підрозділів залізниці. Також, відповідач наголошує, що у зв`язку з проведенням активних бойових дійна території Донецької області, робота Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» була суттєво ускладнена, а більшість працівників філії перебувають у простої, у відпустці без збереження заробітної плати або відсутні на роботі з невідомих причин, і фактично не виконують свої трудові обв`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч.ч. 1, 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

З метою повного, всебічного та об`єктивного вирішення спору, для з`ясування усіх обставин справи, враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування у даній справі та обставини, що не дали змогу відповідачу, в межах встановленого судом строку, скористатись своїм правом на подання відзиву, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та поновлення строку для подання відзиву на позов.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач можливістю подання відповіді на відзив відповідно до ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, 18.04.2022 №259/2022, 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законами України від 15.03.2022 №2119-IХ, від 21.04.2022 №2212-ІХ, 22.05.2022 №2263-IX неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

В той же час, судом враховано, що ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

З наведених приписів закону вбачається, що запровадження військового стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від позивача впродовж всього строку розгляду Господарським судом Донецької області справи №905/432/22 не надходило будь-яких повідомлень щодо обставин неможливості подати відповіді на відзив.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (п. 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

На думку суду, враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

У вересні-жовтні 2021 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» (відповідач) до станцій призначення - «Сартана» Донецької залізниці здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (позивач) за наступними залізничними накладними, що містяться в матеріалах справи №32269797, №32400988, №32431140, №32494940, №32544967, №32554669, №32545592, №32512295, №32620239, №32608077, №32677668, №32675597, №32687956, №32723934, №32753014, №32736969, №32745952, №32721268, №32721243, №32721250, №32715187, №32715252, №32775454, №32712606, №32654220, №32763138, №32659831, №32755670, №32753766, №32742660, №32753774, №32812463, №32674434, №32748766, №32674400, №32659153, №32814089, №32810103, №32836835, №32786931.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу у розмірі 228 403,80 грн за несвоєчасну доставку вантажу згідно визначених залізничних накладних.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, та Правил обчислення термінів доставки вантажів і Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (п. 5 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних №32269797, №32400988, №32431140, №32494940, №32544967, №32554669, №32545592, №32512295, №32620239, №32608077, №32677668, №32675597, №32687956, №32723934, №32753014, №32736969, №32745952, №32721268, №32721243, №32721250, №32715187, №32715252, №32775454, №32712606, №32654220, №32763138, №32659831, №32755670, №32753766, №32742660, №32753774, №32812463, №32674434, №32748766, №32674400, №32659153, №32814089, №32810103, №32836835, №32786931.

У відповідності до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно із ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Положеннями п. 41 Статуту встановлено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

В даному випадку, позивачем вказується на те, що за доданими до позову залізничними накладними (за вересень-жовтень 2021 року) відповідачем було порушено взяті на себе зобов`язання із доставки вантажу у встановлені Правилами обчислення термінів доставки вантажів строки, а тому існують правові підстави для застосування визначеної відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

В той же час, у поданому до суду відзиві на позов відповідачем фактично було визнано заявлену позивачем до стягнення суму штрафу у розмірі 216 906,60 грн, а щодо іншої частини - у розмірі 11497,20 грн зазначено про неврахування позивачем обставин, які надають права відповідачу на збільшення термінів доставки вантажу.

Із даного відзиву вбачається, що відповідач заперечує нарахування штрафу із 40-ка залізничних накладних по 4-ом, за якими заявлена до стягнення позивачем сума штрафу становить 18001,00 грн, зокрема за накладною №32687956 - 2734,90 грн (вказану суму відповідач не визнає), за накладною №32712606 - 9755,70 грн (відповідач визнає 6503,80 грн), за накладною №32763138 - 2775,50 грн (вказану суму відповідач не визнає), за накладною №32812463 - 2734,90 грн (вказану суму відповідач не визнає).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Таким чином, сума штрафу, яка не заперечується відповідачем за 36 залізничними накладними ( а саме: №32269797, №32400988, №32431140, №32494940, №32544967, №32554669, №32545592, №32512295, №32620239, №32608077, №32677668, №32675597, №32723934, №32753014, №32736969, №32745952, №32721268, №32721243, №32721250, №32715187, №32715252, №32775454, №32654220, №32659831, №32755670, №32753766, №32742660, №32753774, №32674434, №32748766, №32674400, №32659153, №32814089, №32810103, №32836835, №32786931) складає - 210402,80 грн.

А отже, спірними вимогами, які підлягають розгляду судом складають 18001,00 грн за залізничними накладними №№32687956, 32712606, 32763138, 32812463 (з яких за залізничною накладною №32712606 сума штрафу визнана відповідачем становить 6503,80 грн).

Так, відповідач стверджує про те, що при підрахунку штрафу за залізничними накладними №№32687956, 32712606, 32763138, 32812463 позивачем не враховано, що відповідно до п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з п. 1, збільшуються на одну добу у разі переадресування вантажів.

Відповідач вважає, що штраф за залізничними накладними №№32687956, 32763138, 32812463 не нараховується, оскільки нормативний строк доставки з урахуванням продовження на одну добу складає 8 діб, та відповідно прострочення складає 1 добу. Щодо залізничної накладної №32712606 відповідач вважає, що нормативний строк доставки з урахуванням продовження на одну добу складає 9 діб, а тому прострочення складає 3 доби і штраф має складати 20% від провізної плати 32 519,00 грн - 6503,80 грн.

Згідно з п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на число місяць» (п. 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Терміни доставки для вагонних відправок застосовуються при перевезенні вантажів, для яких надані окремі вагони та при перевезенні порожніх власних і орендованих вагонів (п. 2.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та на одну добу у разі переадресування вантажу.

Відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно з п. 4.3 Правил оформлення перевізних документів затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 у разі складання акта в графі 49 «Відмітки залізниці» зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено (наприклад, «про нестачу _____ місць», «про нестачу маси _____ кг», «про відсутність пломб» тощо).

Відповідно до додатку № 3 до Правил оформлення перевізних документів (пояснення щодо заповнення накладної) у графі 49 вказуються наступні відомості: Повідомлення одержувача про прибуття вантажу. За необхідності вказуються: охорона залізниці, якщо вантаж підлягає обов`язковій охороні залізницею; відмітки про результати відмітки про результати видачі, складання актів із зазначенням станції, яка склала акт; яка склала акт; які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість затримки; відомості про переадресування вантажу, зміну одержувача тощо. Дана графа заповнюється залізницею.

Відповідно до п. 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2018 у справі № 905/64/18.

Згідно зі ст.ст. 44, 45 Статуту залізниця може на заяву відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення (переадресувати вантаж), з оплатою витрат за договірним тарифом. За час затримки вагонів (контейнерів) в очікуванні переадресування справляється плата, встановлена згідно із статтею 119 цього Статуту. Час затримки обчислюється з моменту, коли минуло дві години після повідомлення про прибуття вантажу. В усіх випадках зміни одержувача або станції призначення вантажу підприємство, організація, громадяни, за заявою яких здійснено таку зміну, є відповідальними перед попереднім одержувачем за наслідки такої зміни і зобов`язані відрегулювати розрахунки між відправниками, попередніми адресатами та фактичними одержувачами.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вбачається з матеріалів справи, на шляху прямування вагонів за залізничними накладними №№32687956, 32712606, 32763138, 32812463 відбулося переадресування, про що зазначено в графах 10, 49 накладних.

Так, дослідивши спірні залізничні накладні, судом встановлено наступне:

1) з перевізного документа №32687956 вбачається, що вантаж відправлений - 10.10.2021 (графа 56), перевезення здійснювалося вагонною відправкою (графа 29), відстань перевезення - 1056 км (графа 30), 19.10.2022 року здійснено переадресування (графа 49), виданий - 20.10.2021 (графа 52), одержаний - 20.10.2021 (графа 53). Розрахунок терміну доставки вантажу: 1056 км / 200 км/добу = 6 діб (округлюється до повної доби): 6 діб + 1 доба + 1 доба = 8 діб (відповідно до п. 2.4 Правил збільшується на 1 добу на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та на 1 добу у разі переадресування вантажу); таким чином, кінцевий термін доставки вантажу - 19.10.2022 року. Проте фактично доставка була здійснена протягом 9 діб, а тому мало місце прострочення доставки на 1 добу.

Однак, на підставі статті 116 Статуту залізниць України штраф за прострочення доставки вантажу нараховується лише за прострочення доставки вантажу починаючи з двох діб (більше ніж на 48 годин), а тому штраф за залізничною накладною №32687956 не нараховується.

2) з перевізного документа №32712606 вбачається, що вантаж відправлений - 12.10.2021 (графа 56), перевезення здійснювалося вагонною відправкою (графа 29), відстань перевезення - 1247 км (графа 30), 19.10.2022 року здійснено переадресування (графа 49), виданий - 25.10.2021 (графа 52), одержаний - 25.10.2021 (графа 53). Розрахунок терміну доставки вантажу: 1247 км / 200 км/добу = 7 діб (округлюється до повної доби): 7 діб + 1 доба + 1 доба = 9 діб (відповідно до п. 2.4 Правил збільшується на 1 добу на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та на 1 добу у разі переадресування вантажу); таким чином, кінцевий термін доставки вантажу - 21.10.2022 року. Проте фактично доставка була здійснена протягом 12 діб, отже мало місце прострочення доставки на 3 доби, а тому розмір штрафу становить 20% від розміру провізної плати.

Виходячи із зазначеного, розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за залізничною накладною №32712606 складає 6503,80 грн (32519,00 грн (провізна плата відповідно до графи 31 перевізного документа та в межах визначеної позивачем у розрахунку суми провізної плати за залізничною накладною) х 20% відповідно до п.116 Статуту залізниць за прострочення на три доби).

3) з перевізного документа №32763138 вбачається, що вантаж відправлений - 15.10.2021 (графа 56), перевезення здійснювалося вагонною відправкою (графа 29), відстань перевезення - 1056 км (графа 30), 19.10.2022 року здійснено переадресування (графа 49), виданий - 25.10.2021 (графа 52), одержаний - 25.10.2021 (графа 53). Розрахунок терміну доставки вантажу: 1056 км / 200 км/добу = 6 діб (округлюється до повної доби): 6 діб + 1 доба + 1 доба = 8 діб (відповідно до п. 2.4 Правил збільшується на 1 добу на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та на 1 добу у разі переадресування вантажу); таким чином, кінцевий термін доставки вантажу - 23.10.2022 року. Проте фактично доставка була здійснена протягом 9 діб, а тому мало місце прострочення доставки на 1 добу.

Однак, на підставі статті 116 Статуту залізниць України штраф за прострочення доставки вантажу нараховується лише за прострочення доставки вантажу починаючи з двох діб (більше ніж на 48 годин), а тому штраф за залізничною накладною №32763138 не нараховується.

4) з перевізного документа №32812463 вбачається, що вантаж відправлений - 18.10.2021 (графа 56), перевезення здійснювалося вагонною відправкою (графа 29), відстань перевезення - 1056 км (графа 30), 19.10.2022 року здійснено переадресування (графа 49), виданий - 28.10.2021 (графа 52), одержаний - 28.10.2021 (графа 53). Розрахунок терміну доставки вантажу: 1056 км / 200 км/добу = 6 діб (округлюється до повної доби): 6 діб + 1 доба + 1 доба = 8 діб (відповідно до п. 2.4 Правил збільшується на 1 добу на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та на 1 добу у разі переадресування вантажу); таким чином, кінцевий термін доставки вантажу - 26.10.2022 року. Проте фактично доставка була здійснена протягом 9 діб, а тому мало місце прострочення доставки на 1 добу.

Однак, на підставі статті 116 Статуту залізниць України штраф за прострочення доставки вантажу нараховується лише за прострочення доставки вантажу починаючи з двох діб (більше ніж на 48 годин), а тому штраф за залізничною накладною №32812463 не нараховується.

За таких обставин, суд приймає до уваги заперечення відповідача та визнає невірним розрахунок штрафу, здійснений позивачем, оскільки позивачем не враховано переадресування вантажу за спірними залізничними накладними та відповідно приписи п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Водночас, дослідивши розрахунок позивача, суд вважає за необхідне зазначити, що при проведені розрахунку за іншими залізничними накладними (розрахунок яких не оспорює відповідач), зокрема №№32675597, 32721268, 32721250, 32715252, 32659831, 32755670, 32742660, судом встановлено, що позивачем було враховано переадресування вантажу та збільшено термін доставки на 1 добу.

Таким чином, за розрахунком суду, загальна обґрунтована сума штрафу, який підлягає стягненню з відповідача за порушення термінів доставки вантажу за накладними №32269797, №32400988, №32431140, №32494940, №32544967, №32554669, №32545592, №32512295, №32620239, №32608077, №32677668, №32675597, №32687956, №32723934, №32753014, №32736969, №32745952, №32721268, №32721243, №32721250, №32715187, №32715252, №32775454, №32712606, №32654220, №32763138, №32659831, №32755670, №32753766, №32742660, №32753774, №32812463, №32674434, №32748766, №32674400, №32659153, №32814089, №32810103, №32836835, №32786931 за вересень-жовтень 2021 року, складає 216906,60 грн (210402,80 грн + 6503,80 грн).

Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від обґрунтованої суми позову 216906,60 грн до 10845,33 грн. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення АТО. Проведення АТО значно ускладнило транспортне сполучення. Також зазначає, про тяжке фінансове становище регіональної філії «Донецька залізниця», оскільки за підсумками роботи за 2021 рік збиток філії становить 11089407,0 тис. грн. Крім того, відповідач зазначив, що з початку збройної агресії проти України Акціонерне товариство «Укрзалізниця» зазнає систематичних ракетних ударів та обстрілів, наслідком чого є чисельні пошкодження та знищення інфраструктурних об`єктів залізниці, тягового та рухомого залізничного складу. Також відповідач стверджує, що через бойові дії (особливо на сході України) суттєво зменшилися обсяги залізничних вантажних перевезень, і фактично Акціонерне товариство «Укрзалізниця» перетворилося з комерційного підприємства на бюджетну установу.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Застосоване у частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення «суд має право» та «може бути зменшений за рішенням суду» свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19.

Суд також враховує правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 у справі №1-12/2013, згідно з якою, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Суд зазначає, що за змістом статті 116 Статуту залізниць України штраф стягується безвідносно до стягнення збитків у суб`єкта підприємницької діяльності, проте така норма регулює в аспекті частини 2 статті 232 Господарського кодексу України питання стягнення збитків у повній сумі понад штрафні санкції.

Разом із тим, у постанові від 29.04.2021 року в справі №905/1450/20 Верховний Суд погодився із зменшенням на підставі статті 233 Господарського кодексу України штрафу, нарахованого відповідно до статті 116 Статуту залізниць України.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Отже, суд може зменшити штраф, який стягується у відповідно до приписів Статуту залізниць України, в тому числі за власною ініціативою.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми штрафу до 5%, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає таке:

24.02.2022 Російською Федерацією було розпочато повномаштабні військові дії проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, 18.04.2022 №259/2022, 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законами України від 15.03.2022 №2119-IХ, від 21.04.2022 №2212-ІХ, 22.05.2022 №2263-IX неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» як стратегічне підприємство залізничного транспорту, яке після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні, а відповідні рейси є безкоштовними для людей.

Систематично здійснюються ракетні обстріли залізничної інфраструктури та відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави.

Суд враховує, що до повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. Тобто, відповідач наразі, докладаючи всіх зусиль для збереження життів людей та зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомість фактів військової агресії Російської Федерації, виконання відповідачем евакуаційних рейсів, здійснення перевезення для потреб Збройних Сил України, ракетні обстріли об`єктів залізничної інфраструктури підтверджуються органами державної влади та місцевого самоврядування України, безліччю публікацій у національних та міжнародних засобах масової інформації, а також не заперечується агресором.

Таким чином, наведені факти є загальновідомими обставинами, а отже в силу приписів частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. При цьому, ці обставини (повинні бути) відомі обом сторонам.

Судом враховано, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії Російської Федерації, проте наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на дату розгляду спору зменшити розмір неустойки, оскільки якби порушення строків перевезення вантажів мало б місце після 24.02.2022 (тобто, після запровадження військового стану), то підлягав би доведенню сам факт наявності такого порушення з огляду на очевидність причин затримки.

Крім того, судом взято до уваги, що підприємство позивача також зазнало негативних втрат, оскільки місцезнаходження позивача є м. Маріуполь, який з березня 2022 року перебував в блокаді російських військ та наразі є окупованим.

Металургійний комбінат «Азовсталь» був основним осередком українського опору в оточеному російськими військами м. Маріуполі, в якому перебували тисячі цивільних і військових України, оскільки комбінат мав облаштовану ще в радянські часи систему бомбосховищ. Його щоденно бомбардували російські загарбники, а в квітні 2022 російські війська почали штурмувати підприємство.

При цьому, російська агресія на території м. Маріуполя майже повністю призвела до зруйнування міста, в результаті обстрілів і бомбардувань знищено близько 90% інфраструктури міста, померло близько 20 тисяч мирних жителів.

Металургійний комбінат було практично повністю зруйновано російськими авіанальотами під час вторгнення Росії в Україну і боїв за Маріуполь.

При цьому, у зв`язку з окупацією м. Маріуполя судом взято до уваги, що встановити ступінь пошкодження заводу наразі неможливо.

Вказані факти так само є загальновідомими, а тому доказуванню відповідно до ч.3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують.

Беручи до уваги те, що відповідачем доставлено вантажі в пункт призначення, тоді як позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажів, враховуючи, що відповідач в умовах воєнного стану має для країни вкрай важливе стратегічне значення, а також те, що підприємство позивача зазначало теж значних втрат внаслідок бойових дій на території України, господарський суд, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, вважає справедливою, доцільною, обґрунтованою та такою, що цілком відповідає принципу верховенства права, необхідність зменшення розміру нарахованого у даній справі штрафу на 50% від обґрунтованої суми штрафу 216906,60 грн до суми 108453,30 грн, та відповідно задовольнити клопотання відповідача частково.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (69008, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Південне шосе, 89, каб. 12, ідентифікаційний код 00191158) штраф за несвоєчасну доставку вантажу у вересні-жовтні 2021 року у розмірі 108453 (сто вісім тисяч чотириста п`ятдесят три) грн 30 коп. та судовий збір у розмірі 3253 (три тисячі п`ятдесят три) грн 60 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова