ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року Черкаси справа №925/1188/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В.,

за участю представників: від позивача Лапій А.В., адвокат, (приймає участь у режимі відеоконференції), від відповідача Грязон Р.М., адвокат,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС»

про стягнення 5 693 688,50 грн,

Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось у Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС», у якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» неустойку у розмірі 5 693 688,50 грн за порушення умов договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №41816844/2020-001 від 26.03.2020 за період з 01.02.2021 до 31.07.2021 та відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору у сумі 85405,33 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на виконання умов договору подав позивачу замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами (на період 12 місяців з щомісячною кількістю рухомого складу 350 вагонів). Позивачем було погодження замовлення на умовах використання щомісячної кількості рухомого складу 233 вагони. Відповідач розпочав виконання своїх зобов`язань відповідно до умов узгодженого позивачем замовлення та частково використав вагони позивача для перевезення товару, проте починаючи з лютого 2021 року не використав узгодженої кількості вагонів, що стало підставою для нарахування відповідачу неустойки згідно з пунктом 7.2 додатку 1-8 до договору, яка станом на день подачі позову відповідачем не сплачена у добровільному порядку.

29.10.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнав повністю. Відзив мотивований тим, що зміна (зменшення) цінової (тарифної) політики АТ «Укрзалізниця» шляхом встановлення нових ставок плати за використання вагонів, що мало місце вже після укладення сторонами додатку № 1-8 до договору зумовила виникнення обставин, за яких подальше їх виконання порушує для відповідача співвідношення майнових інтересів сторін та позбавляє його того, на що він розраховував при укладенні додатку № 1-8 до договору та поданні замовлення. За доводами відповідача, вчиненням дій щодо зміни тарифної політики та порядку використання вагонів без врахування інтересів відповідача як замовника, позивач порушив вимоги частини 2 статті 193 Господарського процесуального кодексу, та, як наслідок, це унеможливило виконання відповідачем своїх зобов`язань за правочином та завдало останньому збитків, оскільки відповідач був змушений працювати собі у збиток, що у сукупності з фактом одноособового нарахування та списання позивачем штрафних санкцій призвело до значного погіршення фінансового стану відповідача та його фінансової спроможності. 28.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» через АС «Клієнт-УЗ» направило АТ «Укрзалізниця» повідомлення про припинення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №41816844/2021-0001 від 28.01.2021. Дане повідомлення було прийняте і оброблене позивачем, про що свідчить повідомлення про прийняття повідомлення замовника про припинення договору, після чого в АС «Клієнт-УЗ» з`явився напис «припинений 28.01.2021 15:34:15», проте 03.02.2021 з`явився напис «укладений 03.02.2021 14:01:51». Отже, на думку відповідача такі дії позивача є незаконними та свідчать про намагання позивача в односторонньому порядку, без згоди відповідача, поновити спірний договір. Відповідач вважає, що спірний договір був розірваний за згодою сторін на законних підставах та у законний спосіб, а усі зобов`язання сторін були припинені 28.01.2021. За доводами відповідача він здійснив всі розрахунки за використання вагонів без порушень строків оплати, а тому у відповідача відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем. У відзиві на позов відповідач також зазначив, що не отримував претензії від позивача за жодною із зведених відомостей, у яких відображалося нарахування неустойки, водночас відповідач надав позивачу відповідь з вимогами про припинення нарахування неустойки, оскільки ним виконано свої обов`язки належним чином та у повному обсязі, а між сторонами відсутні будь-які господарські відносини. Крім того, відповідач вважає, що дії позивача, які полягають у встановленні різних ставок плати за використання вагону-зерновозу для різних споживачів, встановлення їх вартості та стягнення неустойок у надмірно великих розмірах, призводить до збитковості замовників послуг та є зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом. Відповідач також зазначив, що документ «зведена відомість» не відповідає обов`язковим вимогам «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», тому не може бути належним доказом у справі.

Крім того, відповідач у своїх письмових поясненнях неодноразово зазначав, що оскільки договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом був розірваний 28.01.2021 у передбачений договором спосіб, усі його додатки та додаткові угоди припиняють також свою дію, тому відповідач вважає, що дія додатку 1-8 була припинена у зв`язку із розірванням договору. У період з 01.02.2021 до 31.07.2021 відповідачем не здійснювалися будь-які замовлення за договором, тому до нього не можуть бути пред`явлені будь-які вимоги щодо неналежного виконання договору та стягнення за це грошових коштів. Відповідач також зазначив, що позивачем не надано суду доказів виконання останнім свого обов`язку у відповідності до узгодженого замовлення у вигляді накладних на порожні вагони, що підтверджують резервування вагонів у кількості за замовленням та актів, що підтверджують технічну справність стану цих вагонів. Договір не містить умов та підстав щодо забезпечення виконання зобов`язання у вигляді «неустойки». Нарахування неустойки може бути здійснено лише на підставі закону або умов самого договору, позивач у свою чергу посилається на пункт 7.2 додатку 1-8 до договору, проте додаток 1-8 не є правочином, а тому не може визначати та встановлювати нові умови, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Без укладання між сторонами додатку 1-8 до договору перевезення, відповідач мав би право сплачувати орендну плату за користування вагонами на рівні базової загальної ставки без взяття не себе тягаря обов`язкового використання погодженого обсягу вагонів та сплати неустойки у разі їх невикористання.

07.12.2021 від позивача надійшли до суду письмові пояснення, у яких позивач зазначає, що відповідач на основі вільного волевиявлення та за власним вибором замовив у позивача послуги з надання власних вагонів перевізника для перевезення на строк 12 місяців із щомісячною кількістю рухомого складу 233 вагони. Будь-яких доказів того, що відповідач звертався до позивача щодо змін чи пропозицій до договору у частині додатку 1-8 відповідно до пунктів 9.3 та 9.4 матеріали справи не містять. Отже, відповідач був обізнаний з тим, на яких умовах він приєднався до договору, у тому числі до додатку 1-8 та вільно на них погодився. Право односторонньої зміни (зниження або підвищення) ставки плати за використання власних вагонів перевізника передбачено умовами договору у редакції, що оприлюднено 25.02.2020. Наявність у перевізника права на таку зміну пов`язано з тим, що АТ «Укрзалізниця» є одним з багатьох власників вантажних вагонів та відповідно має здійснювати свою діяльність на рівних конкурентних умовах з іншими власниками вантажних вагонів. Позивач зазначає, що 03.02.2021 ним було направлено відповідачу повідомлення про повернення без розгляду повідомлення замовника про припинення договору, оскільки відповідачем не виконанні обов`язки по додатку 1-8 до договору, тому договір є чинним. Крім того, до повного здійснення розрахунків та виконання інших зобов`язань сторін усі правовідносини між сторонами регулюються положенням цього договору, а його припинення не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань, зокрема завершення розрахунків за надані послуги, що виникли до такого припинення. Щодо тверджень відповідача про те, що позивач є природним монополістом, позивач зазначив, що питання змін вартості послуг, які не є об`єктом державного регулювання і надаються за вільними тарифами належить до компетенції правління АТ «Укрзалізниця» відповідно до Статуту АТ «Укрзалізниця». Отже, об`єктом державного регулювання цін є послуги, які належать до сфери природної монополії, і навпаки, вільні ціни встановлюються на всі інші послуги. А надання вагонів перед навантаженням у свою чергу не є предметом природної монополії. Позивач також зазначив, що зведена відомість є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак є належним та допустимим доказом у цій справі.

08.02.2022 від позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, у яких позивач зазначив, що у зв`язку з не поданням відповідачем через систему планування перевезень щомісячного замовлення на перевезення та подачу порожніх вагонів за період з 01.02.2021 до 31.07.2021, відповідно й перевізні документи на подачу порожніх вагонів не оформлялися.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.09.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду докази сплати судового збору до Державного бюджету України у сумі 85405,33 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

28.09.2021 представник позивача направив до суду заяву про усунення недоліків, додавши до неї платіжне доручення №4047552 від 07.09.2021, на підтвердження сплати судового збору у сумі 85405,33 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.09.2021 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено 09.11.2021.

Протокольною ухвалою від 09.11.2022 суд відклав підготовче засідання у справі до 12 год 00 хв 07 грудня 2021 року.

Протокольною ухвалою від 07.12.2021 суд відклав підготовче засідання у справі до 12 год 00 хв 26 січня 2022 року.

Протокольною ухвалою від 26.01.2022 суд задовольнив клопотання представника позивача та оголосив перерву у судовому засіданні до 12 год 00 хв 09 лютого 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.02.2022 задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та підготовче засідання у справі відкладено на 14 год 30 хв 09 березня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.03.2022 задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та підготовче засідання у справі відкладено на 14 год 30 хв 29 березня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29.03.2022 задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та підготовче засідання у справі відкладено на 10 год 30 хв 04 травня 2022 року.

Протокольною ухвалою від 04.05.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 10 год 00 хв 31 травня 2022 року.

Протокольною ухвалою від 31.05.2022 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 11 год 00 хв 21 червня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.06.2022 відкладено судове засідання у справі на 10 год 00 хв 30 червня 2022 року у зв`язку із зміною графіку роботи судді (перебування судді Кучеренко О.І. у відпустці).

Протокольною ухвалою від 30.06.2022 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 14 год 30 хв 27 липня 2022 року.

У судовому засіданні 27 липня 2022 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача та дослідивши наявні у справі докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) на веб-сайті http://uz-cargo.com оприлюднено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом як публічну пропозицію для укладення договору (далі договір).

26.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» (замовник) подало Акціонерному товариству «Українська залізниця» (перевізник) заяву про прийняття у цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №41816844/2020-001 від 26.03.2020, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» виразило волевиявлення укласти договір у порядку, встановленому статтею 634 Цивільного кодексу України.

26.03.2020 Акціонерне товариство «Українська залізниця» направило Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-41816844/2020-001 від 26.03.2020, у якій Акціонерне товариство «Українська залізниця» засвідчило прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» заяви про прийняття у цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Згідно з умовами договору, його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою.

Договір є публічним договором, за яким перевізник взяв на себе обов`язок здійснювати надання послуг з перевезення залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до пунктів 9.3 та 9.4 договору та законодавства (пункт 1.5 договору).

Договір з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція про укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (пункт 1.6 договору).

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору (пункт 1.7 договору).

Перевізник за результатами розгляду заяви (акцепту), направляє другій стороні у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП: або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення; або про дату укладення договору, присвоєння замовнику коду замовника, коду вантажовідправника/вантажоодержувача. Код платника є номером договору з замовником (пункт 1.9 договору).

Замовник зобов`язаний надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів (далі - Система планування перевезень) з проставлянням ознаки, що містить умови надання послуг за наявності (пункт 2.1.1 договору).

Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше для введення його в дію відповідно до пункту 12.1 договору (пункт 1.10 договору).

Розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов збірника тарифів (пункт 3.1 договору).

Замовник зобов`язаний сплачувати провізні платежі за перевезення вантажу у власному вагоні перевізника (крім власних транспортів перевізника, проїзду бригад супроводження транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад), які складаються, зокрема, з плати за перевезення (провізної плати) навантаженого власного вагону перевізника та інших платежів, які визначаються за тарифом, визначеним у збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника (пункт 3.2 договору).

Розмір плати за користування власними вагонами перевізника встановлюється: до 30.09.2020 у розмірі визначеному у розділі V Збірника тарифів; з 01.10.2020 визначається за кожен вагон відповідно до їх типу за формулою: Пвик = (Спл / 24) * tгод * kм, де: Пвик плата за користування власними вагонами перевізника для відповідного типу вагонів; Спл ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного типу власних вагонів перевізника, грн`іф/вагон за добу визначена у додатку 1-2 до договору; 24 кількість годи у добі; tгод кількість годин користування вагоном перевізника для відповідного типу вагонів; kм коригуючий коефіцієнт, що застосовується до Пвик для вагонів, які приймаються до перевезення у складі маршрутної відправки. Коефіцієнт встановлюється перевізником та зазначається у додатку 1-2 договору (пункти 3.4.1, 3.4.2 договору).

Пропозиції замовників до договору направляються перевізнику на адресу філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця»: 03038, Україна, м. Київ, вул. Федорова, 32. Такі пропозиції має бути викладено в формі порівняльної таблиці з виділенням пропонованих змін. Пропозиції замовників до договору враховуються при внесенні перевізником змін до його умов одночасно для всіх замовників відповідно до статті 179 Господарського кодексу України, статей 633 та 915 Цивільного кодексу України. Незгода замовника з відхиленням перевізником його пропозицій до договору може бути підставою для розгляду судом вимог замовника про внесення змін в договір в порядку частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, що можуть бути заявлені не пізніше 30-ти днів від дня фактичного відхилення перевізником пропозицій замовника. Внесенню змін до договору передує їх попереднє опублікування для надання можливості замовникам подати пропозиції перевізнику. Зміна розміру провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин не потребує попереднього оприлюднення проекту таких змін, у випадку якщо раніше перевізником було оприлюднено порядок визначення таких ставок, коефіцієнтів, та інших розрахункових величин (пункт 9.3 договору).

Зміни (доповнення) до договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням КЕП. Зміни до договору, в тому числі ставки плати, коефіцієнти та інші умови платежів, вступають в дію через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення. Зміни до договору, які зменшують розмір провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин, також можуть вступати в дію раніше ніж 30 календарних днів від дня їх оприлюднення. Зміни до договору поширюються на всіх осіб, що приєдналися до договору. В окремих випадках, за заявою замовника допускається вступ в дію змін до договору раніше, ніж визначено вище. Якщо замовник не згоден з внесеними перевізником змінами, він має право ініціювати внесення змін до договору в порядку передбаченому пунктом 9.3 договору або з власної ініціативи припинити дію договору у відносинах з ним. Замовлення та/або отримання послуг таІабо їх оплата за договором засвідчує повну згоду замовника з договором та змінами до нього (пункт 9.4 договору).

Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http//uz-cargo.com/ та діє до його припинення (пункт 12.1 договору).

Договір або його окремі умови щодо певних послуг припиняється: за згодою сторін; за ініціативою однієї з сторін. Ініціатива перевізника про припинення договору має бути мотивованою; з підстав визначених законодавством (пункт 12.2 договору).

З ініціативи однієї з сторін договір вважається припиненим (розірваним) у відносинах з нею через 20 днів з моменту направлення протилежній стороні відповідного повідомлення, але не раніше завершення надання всіх послуг, яке розпочато і не завершено, в частині таких послуг (пункт 12.3 договору).

Дію додаткових умов договору може бути припинено в односторонньому порядку шляхом направлення однією стороною іншій стороні повідомлення про припинення. У такому випадку дія відповідного додатку вважається припиненою через 10 днів з дня направлення відповідного інформаційного повідомлення стороною, що ініціювала припинення (пункт 12.4 договору).

Всі правовідносини за цим договором, що розпочалися до дати припинення дії договору регулюються положеннями цього договору до повного здійснення розрахунків (пункт 12.6 договору).

Додатки є невід`ємною частиною договору (пункт 13 договору).

21.07.2020 договір було доповнено додатком 1-8 «Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника» (далі додаток 1-8).

Перевізник надає замовнику послуги з перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника (узгоджена щомісячна кількість вагонів визначеного роду рухомого складу протягом узгодженого сторонами строку надання послуги), надалі в цьому додатку до договору - послуга. Замовник здійснює оплату такої послуги відповідно до умов цього додатку до договору (пункт 2.1 додатку 1-8).

Сторони домовились, що у випадку надання такої послуги, до відповідних відносин застосовуватимуться спеціальні умови цього додатку до договору, які матимуть пріоритет над умовами договору. Умови договору, не визначені цим додатком до договору, застосовуватимуться у частині, що не суперечить цьому додатку до договору (пункт 2.2 додатку 1-8).

Порядок надання послуги сторони за договором визначили у розділі 3 додатку 1-8.

Відповідно до пункту 3.3 додатку 1-8 замовник надає перевізнику через АС «Клієнт-УЗ» замовлення із зазначенням: початку строку надання послуги (дати початку надання послуги - місяць, рік); завершення строку надання послуги (дати кінця надання послуги - місяць, рік); строк надання послуги (кількість місяців дії замовлення); рід рухомого складу; щомісячної кількості замовлених ним під навантаження вагонів перевізника.

Перевізник протягом двох робочих днів з моменту закінчення строку подання замовлення самостійно визначає і погоджує/частково погоджує або не погоджує замовлення, та повідомляє про це замовника шляхом надання відповідного повідомлення за формою відповідно до додатку 2 або додатку 3 до цієї додаткової угоди. Повідомлення про погодження замовлення має містити відомості про: початок строку надання послуги (дату початку надання послуги - місяць, рік); закінчення строку надання послуги (дату кінця надання послуги - місяць, рік); строк надання послуги (кількість місяців дії замовлення); рід рухомого складу; щомісячну кількість власних вагонів перевізника погоджених перевізником для послуги; ставку оплати за використання власного вагону перевізника; нормативну кількість діб (пункт 3.4. та пункт 3.5. додатку 1-8).

Замовник надає перевізнику через АС «Клієнт-УЗ» замовлення, а перевізник самостійно визначає і погоджує або частково погоджує, або не погоджує замовлення, та повідомляє про це замовника шляхом надання відповідного повідомлення (пункти 3.3 та 3.4 додатку 1-8).

Замовник не має права вносити зміни до погодженого перевізником замовлення (пункт 3.6 додатку 1-8).

Про відмову від погодженого замовлення (якщо замовлення погоджено повністю) замовник направляє перевізнику повідомлення (за формою відповідно до додатку 2-15 до договору) не пізніше ніж за три робочих дні до дати скасування та сплачує неустойку, визначену у розділі 7 цього додатку до договору за весь невиконаний строк та обсяг перевезень, зазначений в погодженому замовленні (пункт 3.7 додатку 1-8).

За фактом погодження замовлення, перевізник здійснює резервування передбаченого погодженим замовленням обсягу перевезень для відповідного роду рухомого складу (вагонів) (пункт 3.8 додатку 1-8).

Замовник, у разі невиконання погодженого замовлення в цілому або у випадку навантаження і відправки поданих перевізником під навантаження вагонів у кількості меншій ніж визначено в погодженому замовленні щомісячно, сплачує неустойку в розмірі, який розраховується за формулою: Пн= Спл1 * Кнорм * Кваг3, де:

Пн сума неустойки за невиконання умов додаткової угоди та/або замовлення;

Спл1 ставка плати за використання вагонів перевізника при перевезенні вантажів з узгодженими строками та обсягами, відповідно до погодженого замовлення;

Кнорм показник, який визначається перевізником та публікується в оголошенні. Показник не підлягає коригуванню під час строку дії послуги, що надається відповідно до погодженого замовлення;

Кваг3 кількість вагонів, що недовантажені замовником (пункт 7.2 додатку 1-8).

Умови цього додатку до договору з дня його оприлюднення застосовуються до відносин, які виникли між сторонами за укладеними раніше договорами про надання послуг з додатковими угодами до них про перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, за їх наявності (пункт 8.1 додатку 1-8).

25.08.2020 відповідач подав позивачу замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами, а саме замовлення №41816844/2020-0007 з наступними умовами: початок періоду замовлення 09.2020, завершення періоду замовлення 08.2021, кількість місяців 12 місяців, тип рухомого складу зерновози, щомісячна кількість рухомого складу 350 вагонів.

27.08.2020 перевізником повідомлено про погодження замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами №УЗ-41816844/2020-00008 на наступних умовах: період замовлення з 09.2020 до 08.2021, кількість місяців 12, тип рухомого складу зерновози, щомісячна кількість рухомого складу 233 вагонів, нормативна кількість діб 7, ставка плати за використання вагону перевізника 584,00 грн.

Відповідач розпочав виконання зобов`язання відповідно до умов замовлення та частково навантажив вагони, здійснюючи навантаження вагонів до лютого 2021 року.

02.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» надіслав на адресу філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця» пропозицію до договору, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС», з метою забезпечення надання послуг усім замовникам на рівних умовах та відповідно до умов укладеного публічного договору, просив філію «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця» переглянути та знизити ставки плати за використання вагону з узгодженими строками та обсягами та свої пропозиції щодо ставок плати за використання вагону з узгодженими строками та обсягами відповідач виклав у відповідній таблиці.

У відповідь на пропозицію до договору, філія «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця» надіслала Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» лист за №ЦТЛ-19/2008 від 17.12.2020, у якому повідомила останнє про те, що умовами додатку 1-8 до договору визначено, що ставка за використання вагону перевізника у процесі надання послуги з перевезення встановлюється на весь строк дії послуги відповідно до погодженого замовлення у розмірі, встановленому перевізником та застосовується для перевезень у межах та за межами України, не змінюється та не підлягає коригуванню під час строку дії послуги та зазначається у повідомленні про погодження замовлення. Умовами договору не передбачено кореляцію між загальною ставкою плати за використання вагона перевізника та ставкою плати за використання вагоні на підставі погодженого перевізником замовлення при наданні послуги з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, а тому відсутні підставі для зниження плати за користування вагонами з узгодженими строками та обсягами.

28.01.2021 через АС «Клієнт-УЗ» відповідачем було направлено АТ «Укрзалізниця» повідомлення замовника про припинення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-41816844/2020-001.

03.02.2021 позивачем направлено відповідачу повідомлення про повернення без розгляду повідомлення замовника про припинення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-41816844/2021-0001, оскільки відповідачем не виконані свої зобов`язання на умовах додатку 1-8 до договору.

У зв`язку із навантаженням відповідачем вагонів, у меншому обсязі ніж погоджено сторонами у замовленні, позивач надіслав на адресу відповідача претензію-вимогу від 07.05.2021 за №ЦТЛ-22/2, у якій вимагав від відповідача невідкладно добровільно сплатити 2 853 744,26 грн за період з 02.2021 до 04.2021, у зв`язку із невиконанням замовником зобов`язань за замовленням.

Дана претензія була залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Судом також встановлено, що починаючи з лютого 2021 до липня 2021 року позивачем направлялись відповідачу зведені відомості за номерами 2-7, у яких була вказана сума неустойки, яку позивач нарахував відповідачу за порушення умов договору у частині використання відповідачем вагонів у меншому обсязі ніж погоджено сторонами. У відповідь на отримання зазначених відомостей відповідачем надавались пояснення щодо безпідставності нарахування неустойки на умовах договору оскільки договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-41816844/2021-0001 є розірваним з 28.01.2021, тому у відповідача відсутня будь-яка заборгованість перед відповідачем

Несплата відповідачем нарахованої позивачем неустойки і стало підставою для звернення позивача до суду для її стягнення з відповідача у примусовому порядку.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено публічний договір приєднання - договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом у редакції від 21.07.2020 разом із додатком 1-8 «Умови надання послуги з перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах». Договір за своєю природою поєднує умови договору про перевезення вантажу із договором про надання послуг у частині надання вантажних вагонів для перевезення вантажів.

Частинами 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 306 Господарського Кодексу України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Предметом укладеного між сторонами договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних, з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

Судом встановлено та визнається обома учасниками справи, що з метою зменшення вартості використання вагонів (базова ставка плати за використання одного вагону-зерновозу до укладення додатку 1-8 становила 1136,00 грн за добу), відповідач погодився на умови, які були викладені у додатку 1-8 до договору у порядку надання послуги з перевезення з узгодженими строками та обсягами.

Позивачем погоджено надання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами на період 09.2020 до 08.2021, тип рухомого складу зерновози, щомісячна кількість рухомого складу 233 вагонів, нормативна кількість діб 7, ставка плати за використання вагону перевізника 584,00 грн.

Під час розгляду справи судом було встановлено та не заперечується сторонами у справі, що до лютого 2021 року відповідач належним чином виконував свої зобов`язання за договором та умов замовлення у частині навантаження вагонів позивача з узгодженими строками та обсягами, між сторонами відсутні будь-які майнові претензії за цей період.

Невиконання своїх зобов`язань за договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом відповідач обґрунтовує тим, що 28.01.2021 вказаний договір разом із усіма його додатками, у тому числі з додатком 1-8 до договору був розірваний у передбачений договором спосіб на підставі пунктів 12.2 та 12.3 договору.

За загальним правилом, яке визначено у статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Суд також зазначає, що частини 2 та 3 статті 634 Цивільного кодексу України врегульовують самостійні підстави для зміни чи розірвання договору, які є відмінними від підстав визначених статтями 651, 652 Цивільного кодексу України.

Стаття 634 Цивільного кодексу України передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору (частина 2 статті 634 Цивільного кодексу України).

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред1явлена стороною, яка приєдналася до нього, у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору (частина 3 статті 634 Цивільного кодексу України). Визначальна особливість договору приєднання полягає в тому, що у розробці його умов приймає участь лише одна з сторін, а інша - позбавлена такої можливості. Друга сторона у таких відносинах може лише приєднатися до попередньо встановлених стандартизованих умов. Визначення умов договору лише однією з сторін може мати наслідком його «однобічність», спрямованість на задоволення інтересів однієї сторони за рахунок інтересів другої (сторони, що приєдналася).

У зв`язку з цим, частиною 2 статті 634 Цивільного кодексу України, передбачені особливі підстави для розірвання договорів приєднання, які не можуть бути підставами для розірвання інших (звичайних) договорів і які є засобом відновлення порушеного при укладанні договору балансу інтересів сторін, не дозволяючи одній стороні зловживати своїм правом щодо визначення умов, і компенсуючи другій стороні порушення принципу свободи договору щодо визначення умов договору.

Сторона, яка приєдналася, наділяється правом вимагати зміни або розірвання договору приєднання, у випадку: 1) якщо внаслідок укладення договору вона позбавляється прав, які звичайно мала; 2) якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання; 3) якщо в договорі містяться інші умови, що є явно обтяжливими для сторони, яка приєдналася.

Зазначені вимоги можуть бути задоволені у випадку, якщо сторона, яка приєдналася, доведе, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б таких обтяжливих для себе умов, якби могла приймати участь у визначенні умов договору.

Право на розірвання договорів приєднання суттєво обмежене частиною 3 статті 634 Цивільного кодексу України, відносно тих осіб, які приєдналися до договору приєднання, у зв`язку із здійсненням ними підприємницької діяльності. Особа, що здійснює підприємницьку діяльність і приєдналась до договору укладеного в порядку статті 634 Цивільного кодексу України, може розірвати такий договір з підстав, передбачених частиною 2 статті 634 Цивільного кодексу України, лише за умови, якщо вона не знала і не могла знати, на яких умовах вона до нього приєднується.

Проте, у правовідносинах пов`язаних з підприємницькою діяльністю, обов`язок доведення обставин, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору покладається на сторону, що надала договір для приєднання.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього, у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

З викладено слідує, що кваліфікація договору приєднання тягне за собою суттєві правові наслідки, які полягають, зокрема, у встановленні спеціальних підстав (умов) для зміни або розірвання таких договорів на вимогу сторони, що приєдналася до договору.

Судом встановлено, що відповідач звертаюсь з пропозицією про припинення договору не вказав підстав, які наведені у частині 2 статті 634 Цивільного Кодексу щодо того, що виходячи зі своїх інтересів, він, як замовник не прийняв би цих умов за наявності у нього можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідач не звертався із відповідним позовом до суду для розірвання спірного договору приєднання, що свідчить у свою чергу про те, що договір про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом, до якого приєднався відповідач, не містить умов, явно обтяжливих для нього як сторони, що приєдналася. Натомість, волевиявлення відповідача щодо його укладення у порядку статті 634 Цивільного кодексу України висловлено у заяві про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Суд також критично оцінює доводи відповідача з приводу того, що зменшення позивачем вартості базової ставки за використання вагонів перевізника призвело до фактичного взяття відповідачем збиткових довгострокових зобов`язань з виконання послуги перевезення за відсутності можливості внесення змін в умови додатку 1-8 до договору, оскільки відповідачу під час приєднання до умов договору було відомо про можливість односторонньої зміни позивачем ставок плати, коефіцієнтів та інших умов платежів, що мало місце у даному випадку шляхом зміни позивачем ставок за використання власних вагонів перевізника (Спл) у сторону зменшення.

Отже, при здійсненні замовлення на умовах, передбачених додатком 1-8, відповідачу було відомо, що ставка плати за використання власних вагонів перевізника може бути змінена позивачем в односторонньому порядку , в тому числі і знижена, тому доводи відповідача у цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до пункту 12.3 договору з ініціативи однієї з сторін договір вважається припиненим (розірваним) у відносинах з нею через 20 днів з моменту направлення протилежній стороні відповідного повідомлення, але не раніше завершення надання всіх послуг, яке розпочато і не завершено, в частині таких послуг

Як зазначено вище відповідач погоджуючись на умови, які викладені у додатку 1-8 взяв на себе зобов`язання користуватися послугами позивача протягом вересня 2020 року - серпня 2021 року, замовляючи щомісячну кількість рухомого складу (зерновозів) 233 вагони. Тобто, завершення надання всіх послуг, які розпочато і не завершено, в частині таких послуг, а також право на ініціювання розірвання договору виникає у замовника тільки після закінчення строку надання послуг після серпня 2021 року.

У пункті 12.6 договору встановлено, що всі правовідносини за цим договором, що розпочалися до дати припинення дії договору регулюються положеннями цього договору до повного здійснення розрахунків та виконання інших зобов`язань сторін.

Отже, з огляду на вище викладене, вбачається, що припинити дію договору за ініціативою однієї із сторін можливо лише за наявності: завершення надання всіх послуг (виконання відповідачем замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами у повному обсязі) та здійснення відповідачем розрахунків за надані послуги у повному обсязі або у разі виконання зобов`язання щодо сплати неустойки за весь невиконаний строк або обсяг перевезень, як встановлено у пункті 4.1.3 договору.

Обґрунтовуючи свої доводи щодо припинення дії договору, відповідач посилається на те, що 28.01.2021 через АС «Клієнт-УЗ» ним було направлено АТ «Укрзалізниця» повідомлення про припинення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, що, на його думку, свідчить про прийняття його пропозиції про розірвання договору.

Водночас, 03.02.2021 позивачем направлено відповідачу повідомлення про повернення без розгляду повідомлення замовника про припинення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-41816844/2021-0001, оскільки відповідачем не виконані свої зобов`язання на умовах додатку 1-8 до договору.

Як встановлено умовами договору сторони домовились про використання електронного документообігу за договором. Для організації електронного документообігу використовуються власні інформаційні системи перевізника (пункт 8.1 договору). Електронний документообіг між перевізником та замовником передбачає оформлення документів з накладенням КЕП (із застосуванням спеціалізованого інтерфейсу) користувача, якщо їх оформлення в електронній формі реалізовано в інформаційних системах перевізника та нормативно-правовими актами не встановлено обов`язковість паперового оформлення, серед документів зазначені також договір, заяви, повідомлення та інші необхідні для виконання договору документи (підпункт 25 пункту 8.2 договору).

Згідно з пунктом 1.9 договору за результатами розгляду заяви (акцепту) перевізник направляє другій стороні у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин такого повернення.

Враховуючи, узгоджений між позивачем та відповідачем порядок обміну документами, суд вважає, що наведені відповідачем доводи щодо прийняття і обробки позивачем його повідомлення про припинення дії договору, а також посилання на наявність написів щодо зміни статусу договору у АС «Клієнт-УЗ» не може свідчити про прийняття пропозиції відповідача про розірвання договору, оскільки наслідком розгляду цієї пропозиції стало направлення відповідачу повідомлення з накладенням КЕП про повернення без розгляду повідомлення замовника про припинення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, як то визначено умовами договору.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на судову практику, зокрема, на рішення Господарського суду м. Києва від 21.05.2021, яка залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 у справі №910/1305/21 є безпідставними та не може застосовуватись судом при розгляді даної справи, оскільки правовідносини у цим справах не є подібними.

Предметом спору у справі №910/1305/21, на яку посилається відповідач, є стягнення 2754,47 грн передоплати, яка була списана АТ «Укрзалізниця» у безспірному порядку у рахунок погашення неустойки за порушення умов договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом. Вказаним рішенням було встановлено, що позивач на підставі пункту 12.4 договору направив АТ «Укрзалізниця» повідомлення про припинення додатку 1-8 до договору «Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника», право на відмову від якого передбачене іншим пунктом договору приєднання ніж той, яким передбачене право на припинення самого договору. Так, згідно з пунктом 12.4 договору, дію додаткових умов договору може бути припинено в односторонньому порядку шляхом направлення однією стороною іншій стороні повідомлення про припинення. У такому випадку дія відповідного додатку вважається припиненою через 10 днів з дня направлення відповідного інформаційного повідомлення стороною, що ініціювала припинення. Наведені норма не передбачає будь-яких умов для реалізації права замовника на відмову від додаткових угод в односторонньому порядку на відміну від умов за якими замовник має право відмовитися від договору.

Як встановлено судом у даній справі, відповідач у заявах по суті та наданих доказах посилається на пункти 12.2 та 12.3 договору та вважає, що шляхом направлення повідомлення на підставі наведених пунктів, договір є припиненим в односторонньому порядку з 28.01.2021. Водночас, правовідносини, які були предметом розгляду у справах №910/1305/21 та №925/1188/21 не є подібними, оскільки є різними за предметом позову, підставами позову та правовим регулюванням спірних правовідносин.

Також суд вважає за необхідне наголосити, що сторони домовились, що у випадку надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами, до відповідних відносин застосовуватимуться спеціальні умови цього додатку до договору, які матимуть пріоритет над умовами договору.

Отже, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про припинення дії договору з 28.01.2021 на підставі пункту 12.2 та 12.3 договору є безпідставними та такими, що суперечать умовам договору та чинному законодавству України.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За умовами договору та додатку 1-8 до договору відповідач повинен був замовляти узгоджену кількість вагонів (233), які належать позивачу, щомісячно зі ставкою плати за використання вагону у розмірі 584,00 грн. Проте починаючи з лютого 2021 року відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував та не здійснював замовлення вагонів з погодженим обсягом, внаслідок чого позивачем на підставі пункту 7.2 додатку 1-8 до договору відповідачу було нараховано неустойку у розмірі 5 693 688,50 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Штрафними санкціями відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з положеннями статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник за ненадання транспортного засобу для перевезення вантажу, а відправник за ненадання вантажу або невикористання наданого транспортного засобу з інших причин несуть відповідальність, встановлену договором, якщо інше не встановлено транспортними кодексами (статутами).

Відповідальність за навантаження і відправку поданих перевізником під навантаження вагонів у кількості меншій ніж визначено в погодженому замовленні встановлено сторонами у пункті 7.2 додатку 1-8 до договору, відповідного до якого замовник, у разі невиконання погодженого замовлення в цілому або у випадку навантаження і відправки поданих перевізником під навантаження вагонів у кількості меншій ніж визначено в погодженому замовленні щомісячно, сплачує на користь перевізника неустойку в розмірі, який розраховується за формулою: Пн= Спл1 * Кнорм * Кваг3.

Судом встановлено, що у лютому 2021 року із погодженого обсягу замовлення - 233 вагона, відправлено - 0 вагонів. За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань останньому нараховано позивачем неустойку, розмір якої за розрахунком позивача становить: Пн = 584,00 грн * 7 * 233 вагонів = 952 504,00 грн.

Позивачем в рахунок цього зобов`язання зараховано кошти, які знаходились на особовому рахунку відповідача у сумі 3767,74 грн. Отже, розмір неустойки у лютому 2021 року становить 948 736,26 грн (952 504,00 грн - 3767,74 грн).

У березні 2021 року із погодженого обсягу замовлення - 233 вагона, відправлено - 0 вагонів. За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань останньому нараховано позивачем неустойку, розмір якої за розрахунком позивача становить: Пн = 584,00 грн * 7 * 233 вагонів = 952 504,00 грн.

У квітні 2021 року із погодженого обсягу замовлення - 233 вагона, відправлено - 0 вагонів. За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань останньому нараховано позивачем неустойку, розмір якої за розрахунком позивача становить: Пн = 584,00 грн * 7 * 233 вагонів = 952 504,00 грн.

У травні 2021 року із погодженого обсягу замовлення - 233 вагона, відправлено - 0 вагонів. За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань останньому нараховано позивачем неустойку, розмір якої за розрахунком позивача становить: Пн = 584,00 грн * 7 * 233 вагонів = 952 504,00 грн

У червні 2021 року із погодженого обсягу замовлення - 233 вагона, відправлено - 0 вагонів. За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань останньому нараховано позивачем неустойку, розмір якої за розрахунком позивача становить: Пн = 584,00 грн * 7 * 233 вагонів = 952 504,00 грн. Відповідачем сплачено 17567,76 грн. Отже, розмір неустойки у червні 2021 року становить 952 504,00 грн (неустойка) 17567,76 грн (сплачено відповідачем) = 934 936,24 грн.

У липні 2021 року із погодженого обсягу замовлення - 233 вагона, відправлено - 0 вагонів. За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань останньому нараховано позивачем неустойку, розмір якої за розрахунком позивача становить: Пн = 584,00 грн * 7 * 233 вагонів = 952 504,00 грн. Відповідачем сплачено 3767,74 грн.

Всього за період з лютого 2021 року до липня 2021 року перевізником було нараховано 5 693 688,50 грн неустойки, розмір якої відповідачем не було сплачено у добровільному порядку.

Судом перевірений наданий позивачем розрахунок неустойки та встановлено, що заявлена до стягнення сума неустойки обчислена позивачем арифметично правильно. Її розмір підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами, зокрема зведеними відомостями, які складались позивачем щомісячно, розмір заборгованості не заперечений відповідачем, відтак суд вважає, що вимога про його стягнення з відповідача є обґрунтованою та доведеною.

Щодо доводів відповідача з приводу того, що зведена відомість не є первинним документом, а тому не може бути належним та допустимим доказом у цій справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з пунктом 1.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом первинні документи це документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, інші.

Згідно з порядком проведення розрахунків за договором не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, перевізник надає замовнику виписку з особового рахунку та зведену відомість для підписання останньої. У зведеній відомості відображається плата за використання вагонів перевізника, а також штрафи, інші платежі, якщо це передбачено договором (пункти 4.6. договору).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зведена відомість у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом, а відтак є належним та допустимим доказом у даній справі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог та виконання ним своїх зобов`язань, які передбачені договором та додатком 1-8 до договору, у повному обсязі, суд дійшов висновку, що відповідач за власним волевиявленням прийняв на себе ризик невиконання умов замовлення згідно із додатком 1-8 договору, проте усупереч умов додатку 1-8 до договору порушив умови договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом з відповідними змінами і доповненнями, а також замовлень та погоджень цих замовлень, тому позивач правомірно нарахував відповідачу неустойку за навантаження і відправку поданих перевізником під навантаження вагонів у кількості меншій ніж визначено у погодженому замовленні, що свідчить про неналежне виконання відповідачем узятих на себе зобов`язань, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 85405,33 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-ТРАНС» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» 5 693 688,50 грн та 85405,33 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 15.08.2022.

Суддя О.І.Кучеренко