ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2022 р. Справа№ 925/551/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Полякова Б.М.

при секретарі Овчинніковій Я.Д.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 13.07.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 25.11.2021

у справі №925/551/19 (суддя Довгань К.І.)

за заявою директора Комунального підприємства "Благоустрій" Черкаської міської ради Нікітіна А.В. №177 від 03.11.2021 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

за позовом Приватного підприємства "Спеціалізоване ремонтнобудівельне підприємство "Черкасиліфт"

до Комунального підприємства "Благоустрій "Черкаської міської ради"

про стягнення 638116,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 заяву директора Комунального підприємства Благоустрій Черкаської міської ради Нікітіна А.В. №177 від 03.11.2021 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №925/551/19 задоволено.

Визнано наказ Господарського суду Черкаської області від 13 серпня 2019 року у справі №925/551/19 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 у справі №925/551/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала є безпідставною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема скаржник зазначає, що посилання боржника на те, що 27.10.2021 ним було сплачено суму заборгованості у добровільному порядку не відповідає фактичним обставинам, оскільки виконавче провадження здійснювалося вже два роки, а з боржника було примусово стягнуто 52 309,69 грн. на користь стягувача.

Крім того, скаржник вказує, що з норми ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що законодавцем передбачено виконання рішення суду на підставі виданого виконавчого документа, як шляхом зарахування стягнутих сум на депозитний рахунок відділу примусового виконання, так і безпосередньо стягувачу.

Також скаржник посилається на не залучення його до участі у судовому засіданні з розгляду заяви Комунального підприємства "Благоустрій" Черкаської міської ради про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2021 апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 у справі №925/551/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Полякова Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 у справі №925/551/19 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/551/19.

Від Господарського суду Черкаської області надійшли матеріали справи №925/551/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 у справі №925/551/19 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло клопотання, до якого додано: докази сплати судового збору в сумі 2481,00 грн., платіжне доручення № 8312 від 28 грудня 2021.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 у зв`язку перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №925/551/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2022 для розгляду справи №925/551/19 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Поляков Б.М., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 у справі №925/551/19 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Призначено справу до розгляду на 13.07.2022.

19.05.2022 через відділ документального забезпечення суду від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 у справі №925/551/19 без змін.

19.05.2022 та 14.06.2022 через відділ документального забезпечення суду від Комунального підприємства «Благоустрій» Черкаської міської ради та Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 та 20.06.2022 подані клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції були задоволенні.

28.06.2022 через відділ документального забезпечення суду надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження, яке обґрунтоване тим, що скаржник, як орган виконання рішень, не був та не міг бути учасником справи, а в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не вирішував питання про жодні права та обов`язки апелянта.

Представник боржника з`явився в судове засідання 13.07.2022 та надав пояснення по суті апеляційної скарги.

Стягувач та скаржник в судове засідання 13.07.2022 не з`явилися. Про поважність неявки суд не повідомили.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки стягував та скаржник про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників стягувача та скаржника.

В судовому засіданні 13.07.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника боржника, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 11.07.2019 у справі № 925/551/19 з Комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» на користь Приватного підприємства «Спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство «Черкасиліфт» стягнуто 497 730,48 грн. боргу та 5232 грн. 98 коп. витрат на сплату судового збору.

13.08.2019 на примусове виконання рішення господарського суду Черкаської області від 11.07.2019 було видано наказ.

14.08.2019 постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гайдай Т.О. було відкрито виконавче провадження № 59800398.

В межах виконавчого провадження було стягнуто в примусовому порядку 52309,69 грн. на погашення боргу, а саме:

-04.09.2019 -2030,84 грн.;

-09.09.2019 - 4749,51 грн.;

-12.09.2019 - 1489,70 грн.;

-16.09.2019 - 29228,22 грн.;

-25.10.2019 - 4038,61 грн.;

-17.12.2019 - 10772,81 грн.

Рішенням Черкаської міської ради від 06.04.2021 року № 5-22 було змінено найменування Комунального підприємства «Придніпровська Служба утримання будинків» Черкаської міської ради (код ЄДР 36701792) на Комунальне підприємство "Благоустрій" Черкаської міської ради (код ЄДР 36701792). Також цим рішенням затверджено статут Комунального підприємства "Благоустрій" Черкаської міської ради в новій редакції та відповідні зміни були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

03.11.2021 Комунальне підприємство «Благоустрій» Черкаської міської ради звернувся до Господарського суду Черкаської області із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що 27.10.2021 року КП «Благоустрій» Черкаської міської ради з урахуванням раніше здійснених платежів повністю виконало всі свої зобов`язання перед стягувачем, а саме сплатило:

1)платіжним дорученням № 13 від 27.10.2021 в сумі 445420,79 грн.;

2)платіжним дорученням № 14 від 27.10.2021 в сумі 5232,98 грн.

За твердженням заявника, в даному випадку обов`язок Комунального підприємства "Благоустрій" Черкаської міської ради перед стягувачем відсутній повністю у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням, що є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи подану заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції зазначив на відсутності заборгованості в сумі 497730,48 грн. основного боргу та 5232,98 грн. витрат на сплату судового збору, яка була визначена рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.07.2019 у cправi № 925/551/19, що є підставою для визнання наказу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №925/551/19 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 3 ГПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства.

В силу приписів ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В загальному розумінні судовий виконавчий документ (наказ) є офіційним розпорядженням, що видається судом (суддею) і зобов`язує певного суб`єкта на вчинення юридично значимих дій.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання та інше) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц, від 11.07.2019 у справі №910/8665/17.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби, та регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому документі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому документі рішення.

У частині восьмій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

З метою уникнення ситуації, при якій в кожному випадку часткового погашення боржником заборгованості, сторона виконавчого провадження мала б звертатись до суду із заявами про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, частиною 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, зокрема, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Згідно із ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження (п.9).

Слід зазначити, що часткове виконання боржником наказу місцевого господарського суду, який перебуває на примусовому виконанні у виконавчій службі чи приватного виконавця, не є підставою для визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню, адже Закон України «Про виконавче провадження» передбачає певну процедуру та сукупність послідовних дій, які вчиняються учасниками виконавчого провадження (зокрема, виконавцем та сторонами виконавчого провадження) з метою виконання виконавчих документів. При цьому, факт виконання наказу господарського суду не потребує додаткового підтвердження з боку суду у вигляді винесення ухвали про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, звернення до суду із заявами про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у зв`язку з частковим виконанням рішення суду в добровільному порядку в даному випадку є необґрунтованим, оскільки питання про розмір суми, яка підлягає стягненню з боржників, вирішується під час виконання рішення суду та контролюється виконавцем самостійно, що є правовою основою Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд першої інстанції визнав наказ Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №925/551/19 таким, що не підлягає виконанню, повністю, зокрема, і в частині, яка була примусово стягнута державним виконавцем в межах виконавчого провадження, що не узгоджується з диспозицією норми 328 ГПК України та вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» суд вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку відсутні правові підстави для визнання наказу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №925/551/19 таким, що не підлягає виконанню, відтак, заява боржника задоволенню не підлягає.

Боржником до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про закриття апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 на підставі п.3 ч.1 ст.264 ГПК України. З приводу наведеного колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що боржник звернувся до суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на стадії виконання рішення у справі, де сторонами у справі є стягувач та боржник, а учасниками справи можуть бути також і державні чи приватні виконавці. Скаржник (державний виконавець) не оскаржує рішення суду, прийняте по суті спору, а лише не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, якою визнано наказ таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 14 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, подана на стадії примусового виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №925/551/19, а тому оскаржувана ухвала впливає на права та обов`язки Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції, як органу, що здійснює примусове виконання такого рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з чим клопотання боржника про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю порушеного права скаржника колегія суддів відхиляє.

Стосовно доводу скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та не залучення до участі у судовому засіданні під час розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів відзначає, що частиною 3 статті 328 ГПК України унормовано, що суд розглядає заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

У наведеній статті відсутній обов`язок суду розглядати заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню за участі органу ДВС, тому твердження скаржника про неповідомлення останнього про розгляд вказаної заяви апеляційний господарський суд відхиляє.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначені вище встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні заяви Комунального підприємства "Благоустрій" Черкаської міської ради про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, з боржника на користь скаржника слід стягнути 2 270,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального господарського кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 у справі №925/551/19 - скасувати.

У задоволенні заяви Комунального підприємства «Благоустрій» Черкаської міської ради» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №925/551/19 відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Благоустрій "Черкаської міської ради" (18005, м. Черкаси, вул. Надпільна (Ільїна), 330/5, ) на користь Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (18018, м. Черкаси, пр.-т., Хіміків, 50, код ЄДРОПУ 36157425) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят грн.) 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Черкаської області.

Матеріали справи №925/551/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню

Повний текст складено 15.08.2022.(після виходу суддів Куксова В.В., Шаптали Є.Ю., Полякова Б.М. з відпустки)

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

Б.М. Поляков