РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.08.2022Справа № 910/21916/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/21916/21

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Холд Трейд»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Холд Трейд» (відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 277 246,95 грн., з них: штрафу за несвоєчасну доставку товару - 159 669,30 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 30 копійок) та пені за несвоєчасне надання послуг - 117 577,65 грн. (сто сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім гривень 65 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № Л/НХ-2179/НЮ від 19.03.2021 року в частині дотримання строків поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/21916/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 048 ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 року у справі № 910/21916/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 16.02.2022 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 03.03.2022 року (включно).

01.08.2022 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що в п. 5.4.4. договору наявні умови щодо здійснення електронного документообігу між сторонами, до якого застосовуються вимоги закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Враховуючи, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом подання електронного документа і відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним, відповідач вважає, що поданий позивачем скриншот з електронної адреси про направлення заявки № НГ/НЗТ-40/300 від 17.06.2021 року, який не містить електронних підписів, не може бути прийнятий та досліджений судом як належний та допустимий доказ. Крім того, відповідач стверджує, що заявка № НГ/НЗТ-40/300 від 17.06.2021 року була надіслана не на електронну адресу ТОВ «Інтер Холд Трейд», тому доводи позивача щодо порушення відповідачем договірних зобов`язань є безпідставними.

У пункті 1 прохальної частини відзиву на позовну заяву відповідач просить продовжити ТОВ «Інтер Холд Трейд» строк на подання відзиву, який пропущений ним у зв`язку із введенням на території України воєнного стану

Частинами першою та другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Правовий аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє дійти висновку про те, що учаснику справи гарантується право подати до суду відзив на позов протягом строку, встановленого судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Цей процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи за умови якщо таку заяву подано до його закінчення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2022 року було встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Враховуючи вищенаведене, задля дотримання принципів господарського судочинства та з метою повного та всебічного розгляду справи, суд вважає за доцільне продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Холд Трейд» строк для подання відзиву на позов та доказів до 01.08.2022 року (включно).

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач також просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 6 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Розглянувши доводи відповідача щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином не обґрунтовано та не надано належних доказів в підтвердження існування обставин, які можуть бути підставою для розгляду справи № 910/21916/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в аспекті ч. 6 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того суд зауважує, що ціна спору у даній справі не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вказують на значну складність даної справи, тому суд визнав дану малозначною та ухвалив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 7300 від 19.04.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні суд розглядає дану справу з перевищенням встановленого ст. 248 Господарського процесуального кодексу України строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2021 року між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Холд Трейд» (надалі - відповідач, постачальник) укладено договір № Л/НХ-2179/НЮ (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації № 1 (додаток № 1), а покупець - прийняти товар і оплатити його вартість.

В п. 1.2. договору визначено найменування товару: Компенсатор поліспастний для контактного проводу Код ДК 021:2015-31220000-4 (Елементи електричних схем), номенклатура товару, код УКТЗЕД, виробник товару, країна походження товару визначаються в специфікації № 1 (додаток № 1). Кількість товару визначається в специфікації № 1 (додаток № 1).

Згідно з п. 5.4. договору, доставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту подання заявки покупця, яка вважається дозволом на доставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Відповідно до п. 5.4.4. договору, заявка покупця, яка вважається дозволом на поставку товар та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару, здійснюється з електронної адреси покупця () на електронну адресу постачальника (). Датою подання заявки відповідно до п. 5.4. вважається дата відправлення її на електронну адресу постачальника.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 року, а в частині розрахунків і гарантійних зобов`язань - до повного його виконання (п. 10.1. договору).

У відповідності до специфікації № 1, яка є додатком № 1 до договору, загальна вартість товару становить 5 448 120,00 грн. з ПДВ.

18.06.2021 року позивачем направлено за допомогою електронної пошти відповідачеві заявку № НГ/НЗТ-40/300 від 17.06.2021 року на поставку частини товару на загальну суму 4 200 960,00 грн.

На виконання умов договору № Л/НХ-2179/НЮ від 19.03.2021 року відповідач 02.07.2021 року, 04.08.2021 року та 12.08.2021 року поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму 4 200 960,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі товару від 02.07.2021 року, від 04.08.2021 року та від 12.08.2021 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач прострочив поставку товару за заявкою покупця на 47 та 55 днів відповідно до фактичних поставок товару, у зв`язку з чим на підставі п. 7.2. договору позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 117 577,65 грн. та штраф у розмірі 159 669,30 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір укладений між позивачем та відповідачем є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення в його сторін прав та обов`язків: майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами в пункті 5.4. договору погоджено, що строк поставки товару становить не більше 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту подання заявки покупця. Датою подання заявки відповідно до п. 5.4. вважається дата відправлення її на електронну адресу постачальника (п. 5.4.4. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2021 року позивачем направлено за допомогою електронної пошти відповідачеві заявку № НГ/НЗТ-40/300 від 17.06.2021 року на поставку частини товару на загальну суму 4 200 960,00 грн.

При цьому, умовами договору, сторонами узгоджено подання письмової заявки, а не заявки у вигляді електронного документа, та узгоджено, що заявка надсилається на електронну адресу постачальника (), на яку позивачем і було направлено заявки на постачання товару.

Суд також враховує, що умовами договору не передбачено обов`язку позивача контролювати отримання/неотримання заявок, як і не поставлено в залежність від такої умови виникнення обов`язку у відповідача з поставки товару.

Судом встановлено, що заявка № НГ/НЗТ-40/300 від 17.06.2021 року на поставку товару має паперову форму виразу та підписана уповноваженими особами, лише її відправка здійснювалась через електронну адресу, що не дає підстав вважати про статус даної заявки як електронного документу. Згадана заявка була підписана власноручно уповноваженими на те особами і не потребувала накладення електронного цифрового підпису.

Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача щодо невідповідності заявки № НГ/НЗТ-40/300 від 17.06.2021 року умовам п. 5.4.2. договору, оскільки, як встановлено судом відповідач, отримавши зазначену заявку, за наявності сумнівів щодо осіб підписантів такої заявки не був позбавлений можливості звернутись до позивача за уточненнями, проте матеріали справи не містять доказів такого звернення. Натомість, оскільки відповідачем здійснено поставку відповідного товару за вказаною заявкою, то презюмується, що така є належним чином оформленою та прийнятою відповідачем без зауважень та заперечень.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі статтею 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За приписами частини 1 статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

З огляду на те, що останній день строку виконання зобов`язання перепадає на 03.07.2021 року, яке є неробочим днем (вихідним днем), тому строк поставки товару спливає 05.07.2021 року, яке є першим робочим днем після 03.07.2021 року.

Таким чином, граничним строком поставки товару за заявкою № НГ/НЗТ-40/300 від 17.06.2021 року, виходячи з положень п. 5.4. договору, є 05.07.2022 року.

Судом встановлено, що на виконання умов договору № Л/НХ-2179/НЮ від 19.03.2021 року відповідач поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму 4 200 960,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі товару від 02.07.2021 року, від 04.08.2021 року та від 12.08.2021 року.

Отже, відповідно до поданих доказів, відповідачем було поставлено товар з прострочкою, тобто із затримкою.

Однак, суд не погоджується з твердженнями позивача, що поставка товару за вказаними вище актами приймання-передачі товару - Компенсатора блочно-поліспатичного КБП-3-30 у кількості 60 штук на суму 984 600,00 грн. та у кількості 79 штук на суму 1 296 390,00 грн. була здійснена відповідачем 04.08.2021 року та 12.08.2021 року, оскільки у цих актах вказано, що товар поставлено 28 липня 2021 року та 02 серпня 2021 року.

Слід зауважити, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував щодо наявності прострочки у поставці частини товару, однак не погоджувався з позивачем щодо строку такого прострочення на підтвердження чого відповідачем були надані видаткові накладні № 27 від 27.07.2021 року на суму 984 600,00 грн., № 28 від 30.07.2021 року на суму 1 296 390,00 грн. та товарно-транспортні накладні № 27 від 27.07.2021 року та № 28 від 30.07.2021 року.

Так, у графі «Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)» товарно-транспортних накладних № 27 від 27.07.2021 року та № 28 від 30.07.2021 року міститься відмітка про отримання товару 28.07.2021 року та 02.08.2021 року за видатковими накладними № 27 від 27.07.2021 року та № 28 від 30.07.2021 року комірником Гіль Н.В. Означені дати отримання товару співпадають із датами поставки товару, які вказані сторонами у актах приймання-передачі товару.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що датами поставки товару - Компенсатора блочно-поліспатичного КБП-3-30 у кількості 60 штук та у кількості 79 штук за актами приймання-передачі товару від 04.08.2021 року та від 12.08.2021 року та видатковими накладними № 27 від 27.07.2021 року на суму 984 600,00 грн. та № 28 від 30.07.2021 року на суму 1 296 390,00 грн. є 28.07.2021 року та 02.08.2021 року.

Відповідно до п. 7.2. договору за порушення строку поставки товару, з урахуванням фактичної дати доставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0.1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 Господарського кодексу України).

За змістом наведених норм можна зробити висновок про те, що особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконаним. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, обмежується правила ч. 2 ст. 232 Господарського кодексу України, якщо інше не встановлено договором. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

Як вже зазначалося судом вище, граничним строком поставки товару за заявкою № НГ/НЗТ-40/300 від 17.06.2021 року є 05.07.2022 року, товар за актами приймання-передачі товару від 04.08.2021 року та від 12.08.2021 року відповідачем поставлено з простроченням, отже відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з 06.07.2021 року.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання - прострочення поставки товару, враховуючи положення п. 7.2. договору, позивачем правомірно нараховані пеня та штраф.

Так, з наведеного у позовній заяві розрахунку пені вбачається, що позивач здійснює відповідне нарахування на суму 984 600,00 грн. за 47 днів та на суму 1 296 390,00 грн. за 55 днів, зазначаючи дату закінчення часу поставки - 02.07.2021 року та дати актів приймання-передачі наданих послуг - 04.08.2021 року та 12.08.2021 року.

Дослідивши наведений позивачем розрахунок пені, суд встановив, що при нарахуванні пені позивачем невірно визначено початок прострочки виконання зобов`язання та невірно вказано кількість днів прострочки, тому наведений позивачем розрахунок пені є неправильним, у зв`язку з чим суд дійшов висновку здійснити власний розрахунок пені.

Здійснивши власний розрахунок пені за вірно визначені судом періоди, судом встановлено, що сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 78 800,82 грн., у відповідності до наведеного нижче розрахунку:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені Сума пені за період прострочення
984 600,0006.07.2021 - 28.07.2021230,1%22 645,80
1 296 390,0006.07.2021 - 02.08.2021280,1%36 298,92
Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 58 944,72 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 58 632,93 грн. позивачу належить відмовити.

Враховуючи, що прострочення виконання зобов`язань по поставці товару за видатковими накладними № 27 від 27.07.2021 року та № 28 від 30.07.2021 року становило менше 30 (тридцяти) днів, то правові підстави для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 159 669,30 грн. відсутні.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення пені у розмірі 58 944,72 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 884,17 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Холд Трейд» (ідентифікаційний код 42786575, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40081195, адреса: 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1) грошові кошти: пені - 58 944,72 грн. (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні 72 копійки) та судовий збір - 884,17 грн. (вісімсот вісімдесят чотири гривні 17 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 23.08.2022р.

Суддя О.В. Котков