РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2022Справа № 910/18193/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Зодіак»
до1) Міністерства юстиції України 2) Київської міської державної адміністрації 3) Київської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яна Володимирівна
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-3 2) Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання протиправним та скасування наказу
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Пономаренко К.П. - представник за довіреністю;

від відповідача-1: Коробка В.Д. - представник за довіреністю;

від відповідача-2: Геращенко В.І. - представник за довіреністю;

відповідач-3: не з`явився;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: Геращенко В.І. - представник за довіреністю;

вільні слухачі: Шепель А.Г., Боровець А.М., Агеєва В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/18193/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Зодіак" (далі також - позивач, ТОВ "Агрофірма Зодіак") до Міністерства юстиції України (далі також - відповідач-1, Мінюст), Київської міської державної адміністрації (далі також відповідач-2), Київської міської ради (далі також - відповідач-3) відповідно до якого позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3964/5 від 04.11.2021 про задоволення скарги Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

- зобов`язати Міністерство юстиції України відновити запис про зареєстроване право постійного користування на земельну ділянку за Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Зодіак" з кадастровим номером :96:001:0040, площею 74.4527 га.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 19.11.2021 відкрито провадження у справі № 910/18193/21, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, залучено до участі в справі третьою особою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яну Володимирівну (далі - третя особа-1).

09.11.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку площею 74,4527 га, за кадастровим номером 8 000000000:96:001:0040;

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (окрім вчинення реєстраційних дій, необхідних для виконання судового рішення у даній справі) стосовно земельної ділянки площею 74,4527 га, за кадастровим номером 8 000000000:96:001:0040;

- заборони Київській міській державній адміністрації та Київській міській раді приймати рішення та вчиняти дії стосовно поділу, виділу, передачі в оренду, користування, продажу, надання документів дозвільного характеру, вилучення в цілому або частини земельної ділянки площею 74,4527 га, за кадастровим номером 8 000000000:96:001:0040.

Ухвалою від 19.11.2021 суд задовольнив заяву про забезпечення позову повністю.

Суд також вирішив за доцільне залучити Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (далі також - Департамент, третя особа-2) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-3.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 20.07.2022.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті суд неодноразово оголошував перерву.

20.07.2022 від Благодійної організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Безпосередньо в судовому засіданні 17.08.2022 представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення по справі.

Представники відповідачів -1, -2, та третьої особи-2, у свою чергу, проти позовних вимог заперечували повністю та навели доводи на підтвердження своїх заперечень.

Стосовно заявленого клопотання про залучення третьої особи суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Відповідно до положень ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Однак, всупереч наведеній нормі, Благодійною організацією "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" заявлено про вступ до участі в справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору вже після закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Крім того, з огляду на обґрунтування, які містяться в заяві, суд дійшов висновку, що Благодійною організацією не доведено, що рішення у даній справі може вплинути на її права або обов`язки, а за результатами прийнятого рішення таку особу буде наділено новими правами чи покладено нові обов`язки; будуть змінені її наявні права та/або обов`язки; буде позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

З огляду на наведені вище обставини, суд відмовив у задоволенні клопотання про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Благодійної організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр".

У судовому засіданні 17.08.2022 суд заслухав вступне слово, закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами й провів судові дебати.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 01.11.2021 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою № 6, відповідно до якої скаржник просив скасувати рішення від 10.09.2021 № 60305, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яною Володимирівною (далі також - приватний нотаріус Бутько М.В.), на підставі якого було зареєстровано право постійного користування на земельну ділянку за Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Зодіак" з кадастровим номером :96:001:0040, площею 74.4527 га.

04.11.2021 Міністерством юстиції України винесено Наказ № 3964/5 "Про задоволення скарги" (надалі також Наказ № 3964/5) відповідно до якого:

1) скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.11.2021 № 6 задоволено у повному обсязі;

2) скасовано рішення від 10.09.2021 № 60305, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яною Володимирівною;

3) анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яні Володимирівні;

4) виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству;

5) виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство "Національні інформаційні системи".

Оскаржуваний Наказ № 3964/5 винесено з огляду на наступне:

- підставою для прийняття оскаржуваного рішення приватним нотаріусом Бутько М.В. слугував державний акт на вічне користування землею колгоспами від 24.02.1946 № 548357, виданий Виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих про те, що за сільськогосподарською артіллю імені Ворошилова закріплюється в безплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 1217,3 га; відомості з Державного земельного кадастру від 10.09.2021 № 49423999, отримані в результаті взаємодії, в яких зазначено, що власником (користувачем) земельної ділянки є Виконавчий комітет Київської -Святошинської районної Ради депутатів трудящих, а також, документ, що посвідчує це право є вищезазначений акт;

- документи не давали змоги встановити набуття права користування за ТОВ "Агрофірма Зодіак", а також рішення прийняте попри наявні суперечності між поданими документами та отриманими відомостями про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі;

- оскаржуване рішення прийнято з очевидними порушеннями законодавства у сфері державної реєстрації, у зв`язку з чим є достатні підстави для розгляду скарги Міністерством юстиції України невідкладно без розгляду її колегіально.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що висновки Міністерства юстиції України не відповідають підставам для задоволення скарги, оскільки ТОВ "Агрофірма Зодіак" є належним та правомірним користувачем земельної ділянки, а державному реєстратору було надано вичерпний перелік документів необхідних для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема, державний акт від 1946 та статут ТОВ "Агрофірма Зодіак".

Крім того, позивач наголошує, що відповідачем було порушено порядок та процедуру розгляду скарги, оскільки оскаржуваний наказ не містить жодного належного обґрунтування та надання оцінки очевидності допущених державним реєстратором порушень, що в свою чергу свідчить про його невмотивованість.

Відповідно до доводів, викладених у позові, у Міністерства юстиції України була відсутня компетенція щодо розгляду скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав коли стосовно нерухомого майна був наявним судовий спір у справі № 362/4965/21, а скаргу подано неналежним суб`єктом.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, на думку позивача, що незаконний Наказ 3964/5 прямо впливає на права позивача щодо відображення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права користування ТОВ "Агрофірма Зодіак" земельною ділянкою. В даному випадку наявні всі обставини, що підтверджують порушення прав оскаржуваним Наказом та правомочність позивача щодо звернення до суду із позовом про захист своїх прав шляхом оскарження Наказу 3964/5.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідачі та третя особа-2 посилалися, зокрема, на таке:

- розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мінюстом у межах компетенції, визначеної законом, зокрема на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора;

- оскаржувана реєстраційна дія приватного нотаріуса Бутько М.В. містила очевидні порушення закону (у розумінні абз. 2 п. 8 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі також - Порядок № 1128)), у зв`язку з чим в Міністерства юстиції України були достатні підстави для розгляду скарги невідкладно без розгляду її колегіально;

- для підтвердження належності та правомірності земельної ділянки користувачу ТОВ "Агрофірма Зодіак" державному реєстратору не було надано жодних документів, які посвідчують те, що сільськогосподарська артіль імені Ворошилова (користувач земельної ділянки зазначений в державному акті) було реорганізовано/перетворено в ТОВ "Агрофірма Зодіак";

- зі змісту ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2021 у справі № 362/4965/21 вбачається відсутність обґрунтованих підстав стверджувати, що спір у справі № 362/4965/21 виник щодо земельної ділянки за кадастровим номером :96:001:0040;

- оскільки земельна ділянка відповідно до даних Публічної кадастрової карти України, розташована в межах м. Києва та належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, а Київська міська рада як уповноважений орган жодних рішень щодо передачі у власність або користування будь-яким фізичним чи юридичним особам земельної ділянки :96:001:0040 не приймала, а приватним нотаріусом не вчинено жодних дій щодо отримання інформації від Київської міської ради щодо прийняття рішення Київською міською радою про передачу у власність або користування зазначеної земельної ділянки у встановленому законом порядку, тоді Департамент є належним скаржником.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2016 набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (далі також - Порядок №1128), яким визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на момент розгляду вищезазначеної скарги).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації визначено статтею 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", зокрема, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Відповідно до абзацу першого пункту 1, пунктів 2, 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, що здійснюється Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Рішення, дії або бездіяльність суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду (пункт 19 Порядку №1128).

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду (частина 10 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

1) Стосовно доводів позивача про те, що висновки Міністерства юстиції України не відповідають підставам для задоволення скарги, оскільки ТОВ "Агрофірма Зодіак" є належним та правомірним користувачем земельної ділянки суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як вбачається з доводів, викладених у позовній заяві, 24.02.1946 на підставі державного акту на вічне користування землею колгоспами № 548357 сільськогосподарській артілі імені Ворошилова с. Дмитрівка, Києво-Святошинського району, Київської області було передано у вічне користування землю в кількості 1217,3 га.

У 1959 році на базі сільськогосподарських артілей сіл Шпитьки, Горбовичі, Личанка було створене державне сільськогосподарське підприємство радгосп "Шпитьківський", до складу земель якого ввійшла частина заплавних черезсмужних земель колишніх сільськогосподарських артілей ім. Ворошилова "Жовтень".

У серпні 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради народних депутатів від 04.09.1997 № 1922, код 00849445, радгосп "Шпитьківський" був перетворений в колективне сільськогосподарське підприємство "Шпитьківське".

Цього ж року, інститутом землеустрою Української академії аграрних наук складено технічний звіт по коригуванню планових матеріалів зйомок минулих років державного сільськогосподарського підприємства радгоспу "Шпитьківський" Києво-Святошинського району Київської області, згідно з яким на земельній ділянці знаходиться землекористування радгоспу "Шпитьківський".

КСП "Шпитьківське" отримало у колективну власність земельні ділянки належні радгоспу "Шпитьківський", зокрема, земельну ділянку площею 74,46 га в межах міста Києва (урочище Бортничі у Дарницькому районі) на підставі Державного акту на право колективної власності на землю за № 108 від 18.08.1999.

В подальшому колективне сільськогосподарське підприємство "Шпитьківське" було реорганізовано в ТОВ "Агрофірма Зодіак" та ТОВ "Шпитьківське".

Рішенням Загальних зборів засновників ТОВ "Агрофірма Зодіак" від 30.03.2000, яке оформлено протоколом № 1 було прийнято рішення про створення ТОВ "Агрофірма Зодіак" в с. Шпитьки, Києво-Святошинського району Київської області на базі частини майна КСП "Шпитьківське".

Позивач стверджує, що ТОВ "Агрофірма Зодіак" виступило правонаступником КСП "Шпитьківське" в частині переданих йому майна, прав та обов`язків, зокрема, права користування земельною ділянкою площею 74,46 га в межах м. Києва (урочище Бортничі у Дарницькому районі ), що підтверджується листом Києво-Святошинської РДА № 07-22-11/7 від 21.03.2006 та п. 1.2. Статуту ТОВ "Агрофірма Зодіак".

28.10.2004 Головним управлінням земельних ресурсів КМДА було затверджено технічний звіт земельно-кадастрової інвентаризації ТОВ "Агрофірма Зодіак".

Відповідно до технічного звіту по встановленню зовнішніх меж кварталу № 96:001, земельна ділянка площею 748014.95 га за адресою: в межах Дарницького району м. Києва в міському земельному кадастрі обліковується за ТОВ "Агрофірма Зодіак".

11.02.2021 позивач звернувся до спеціаліста землевпорядника - ФОП Ткаченко Н.В. із заявою щодо виготовлення та складання технічної документації на земельну ділянку ТОВ "Агрофірма Зодіак".

10.09.2021 до Державного земельного кадастру за заявою позивача внесено інформацію про земельну ділянку площею 74.4527 га із присвоєнням кадастрового номеру 8 000000000:96:001:0040 за проектною документацією виготовленою на замовлення позивача.

10.09.2021 приватним нотаріусом Бутько М.В. за ТОВ "Агрофірма Зодіак" було зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою площею 74.4527 га за кадастровим номером 8 000000000:96:001:0040.

Підставою для прийняття скасованого рішення державного реєстратора слугував державний акт на вічне користування землею колгоспами від 24.02.1946 № 548357, виданий Виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих про те, що за сільськогосподарською артіллю ім. Ворошилова закріплюється в безплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 1217,3 га, а також відомості з Державного земельного кадастру від 10.09.2021 № 49423999, отримані в результаті взаємодії, в яких зазначено, що власником (користувачем) земельної ділянки є Виконавчий комітет Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих, а також, документ, що посвідчує це право є вищевказаний державний акт.

Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі також - Порядок №1127) визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законам України та Порядком № 1127.

Пунктами 1,2,4,7 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі також - Закон) визначено, що державний реєстратор, зокрема:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи;

- виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав).

Частиною 1 ст. 18 вказаного Закону також передбачено, що порядком проведення державної реєстрації прав є:

- прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

- виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

- встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

- перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

- прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

- відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

- формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

- видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом ті іншими нормативно-правовими актами (ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, це підстава для відмови в державній реєстрації прав. Також, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями є підставою для відмови в державній реєстрації прав. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (Емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно зі ст. 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування (ч.2 ст. 28 Закону).

Державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням п.п. 3, 4 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".

Згідно з частиною першою статті 29 Закону державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого в результаті переходу права власності та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2015 року, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, яка заявляє свої права.

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Під час проведення державної реєстрації права спільної власності на земельну ділянку щодо одного із співвласників у разі наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про право спільної власності на земельну ділянку із зазначенням усіх співвласників, перенесених з Державного реєстру земель, державний реєстратор одночасно з державною реєстрацією права спільної власності щодо одного із співвласників також переносить відомості про інших співвласників на таку земельну ділянку до відповідного відкритого розділу Державного реєстру прав.

Перенесення відомостей про кожного із співвласників на земельну ділянку у випадку, передбаченому абзацом четвертим цієї частини, здійснюється виключно за відсутності в Державному реєстрі прав відомостей про перехід права власності відповідного співвласника до третьої особи.

У разі наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про інші речові права похідні від права власності, перенесених з Державного реєстру земель, крім відомостей про право власності на земельну ділянку, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав переносить такі відомості Державного земельного кадастру про речові права на таку земельну ділянку до відповідного відкритого розділу Державного реєстру прав.

Відповідно до пункту 812 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.

Однак, для підтвердження належності та правомірності земельної ділянки користувачу TOB «Агрофірма Зодіак» державному реєстратору не було надано жодних документів, які посвідчують те, що сільськогосподарська артіль імені Ворошилова (користувач земельної ділянки зазначений в державному акті) було реорганізовано/перетворено в TOB «Агрофірма Зодіак».

Єдиним належним підтвердженням факту реорганізації КСП "Шпитьківське" є відповідне рішення загальних зборів його членів або зборів уповноважених про реорганізацію, або рішення суду чи арбітражного суду.

Рішення загальних зборів ТОВ "Агрофірма Зодіак" від 30.03.2000, що оформлене протоколом № 1 не є рішенням членів КСП "Шпитівське", а на вказаних загальних зборах взагалі не були присутніми члени КСП "Шпитьківське".

Статут юридичної особи є одностороннім актом цієї юридичної особи, який не є підставою правонаступництва щодо іншої юридичної особи, якщо таке правонаступництво не виникло відповідно до закону.

Лист Києво-Святошинської РДА № 07-12-11/7 від 21.03.2006 не є належним і допустимим доказом реорганізації КСП "Шпитівське", оскільки така реорганізація згідно із законодавством повинна бути підтверджена рішенням зборів членів підприємства.

Аналогічні правові висновки щодо порядку реорганізації КСП та необхідності прийняття відповідного рішення вищого органу управління викладено також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01.09.2020 по справі № 907/29/19, постанові Верховного Суду у складі касаційного господарського суду від 21.09.2021 у справі № 925/1176/20, постанові Верховного Суду у складі касаційного господарського суду від 03.06.2020 у справі № 917/841/19, у постанові Вищого господарського суду України від 11.06.2009 у справі № 3/155-08-3093, постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2010 у справі № 7/49/08, постанові Вищого господарського суду України від 31.07.2014 у справі № 911/3588/13.

В свою ж чергу в державному акті вказано, що за сільськогосподарською артіллю імені Ворошилова закріплено право безоплатного і безстрокового, тобто вічного користування земельною ділянкою, а в відомостях з Державного земельного кадастру власником (користувачем) земельної ділянки є Виконавчий комітет Київської-Святошинської районної Ради депутатів трудящих.

Таким чином, приватним нотаріусом Бутько М.В. не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, не було встановлено належності земельної ділянки TOB «Агрофірма Зодіак».

Поданий позивачем державний акт, який посвідчує право постійного (довічного) користування земельною ділянкою виданий на земельну ділянку площею 1217.3 га для сільськогосподарської артілі імені Ворошилова, в той же час, відомості з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки містять відомості про площу розміром 74, 4527 га та її власника (користувача) - Виконавчого комітету Київської-Святошинської районної Ради депутатів трудящих.

Відтак, приватним нотаріусом Бутько М.В. не було належним чином перевірено та встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями в Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не тотожна державній реєстрації прав на земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, що відбувалася в установленому порядку до 1 січня 2013 року.

Отже, твердження позивача, що подані ним документи були належними та достатніми підставами, які свідчили про наявність у TOB «Агрофірма Зодіак» права користування земельною ділянкою, які необхідно було відобразити в Державному реєстрі прав, не узгоджуються з нормами чинного законодавства та спростовані фактичними даними, наведеними відповідачами у справі, оскільки державний реєстратор при здійсненні державної реєстрації прав на земельну ділянку використовує відомості Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку, які відображаються у формі витягу з кадастру щодо земельної ділянки з відповідним кадастровим номером.

2) Щодо доводів позивача про порушення відповідачем-1 порядку та процедури розгляду скарги судом встановлено наступне.

Позивач наголошує, що розгляд скарг за загальним правилом здійснюється колегіально, з дотриманням гарантій щодо повідомлення зацікавлених осіб, а також Мінюстом невідкладно без розгляду скарги колегіально у разі наявності очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора. Оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем-1 одноособово, однак не містить жодного належного обґрунтування та надання оцінки очевидності допущених державним реєстратором порушень, що свідчить про його невмотивованість.

ТОВ "Агрофірма Зодіак" вважає, що підстави, викладені у скарзі потребували перевірки, в тому числі і можливості надання позивачем пояснень по суті скарги, зокрема, щодо виникнення права користування земельною ділянкою та належності цього права саме позивачу.

Позбавлення зацікавленої особи, яка є власником майна, можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується його безпосередньо, або належним чином підготувати відповідні пояснення є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що Мінюстом не було дотримано граничного строку розгляду скарги, що є порушенням п. 8 Порядку № 1128.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1128 розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно з вимогами п. 5 Порядку № 1128. Мінюст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні.

Відповідно до абзацу другого пункту 8 Порядку №1128, якщо під час розгляду Мінюстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мінюсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом невідкладно без розгляду її колегіально.

Скарга Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.11.2021 № 6 зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за № 126955-9-21, а розгляд її на наявність підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю здійснено не пізніше наступного робочого дня, тобто 03.11.2021, в свою чергу 04.11.2021, без розгляду скарги колегіально, Офісом протидії рейдерству в робочому порядку підготовлено службову записку щодо необхідності розгляду зазначеної скарги невідкладно без розгляду колегіально, яку погоджено Першим заступником Міністра юстиції України.

Порядок № 1128 та Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не містить переліку та критеріїв оцінки віднесення правопорушень у сфері державної реєстрації до очевидних, тому наявність підстав для віднесення конкретного правопорушення до категорії очевидних оцінюється безпосередньо Міністерством юстиції України під час розгляду скарги в силу наявності дискреційних повноважень.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № Я (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, наведено визначення поняття дискреційних повноважень, відповідно до якого під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати...», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити...», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам...» тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Європейський суд з прав людини також погоджується із вищезазначеною правовою позицією. У рішеннях по справах «Класс та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові й службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Крім того, Верховним Судом України у постанові від 14.03.2017 в справі № 800/323/16 викладено наступну позицію - суд не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими ч. 3 ст. 2 КАС України, підміняти його перебирати на себе повноваження, надані законом відповідному суб`єкту владних повноважень.

В оскаржуваному наказі чітко зазначено, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що всупереч вимогам ст. ст. 10, 18, 22, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на підставі оскаржуваного рішення зареєстровано право постійного користування за ТОВ "Агрофірма Зодіак" на земельну ділянку. Надані позивачем документи не давали змоги встановити набуття права користування за ТОВ "Агрофірма Зодіак", а також рішення прийняте попри наявні суперечності між поданими докуме6нтами та отриманими відомостями про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі.

З огляду на наведені вище обставини, доводи позивача про порушення відповідачем-1 процедури та порядку розгляду скарги та не зазначення конкретних обставин, які свідчили б про очевидність порушення закону, вчиненого державним реєстратором, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та повністю спростовані відповідачами.

3) Посилаючись на положення ч. 2 ст. 37 вказаного Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" позивач вважає, що у Міністерства юстиції України була відсутня компетенція щодо розгляду скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав коли стосовно нерухомого майна був наявним судовий спір у справі № 362/4965/21.

Так, у провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала справа № 362/4965/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма зодіак» про визнання права власності та скасування запису про державну реєстрацію.

Дійсно, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону, Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Однак, з долученої до позовної заяви копії ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2021 у справі № 362/4956/21 не вбачається за можливе встановити, що спір виник саме щодо земельної ділянки з кадастровим номером :96:001:0040.

В указаній ухвалі визначено, що місцезнаходження майна, з приводу оренди якого виник даний позов не знаходиться у місті Василькові та/або Васильківському районі, а тому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Зодіак» про визнання права власності та скасування запису про державну реєстрацію передано на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Таким чином, Міністерство юстиції України правомірно та в межах реалізації повноважень розглянуло скаргу Департаменту.

4) Судом також прийнято до уваги доводи сторін та третьої особи-2 стосовно належності суб`єкта, який подав скаргу та зроблено наступні висновки.

Позивач наголосив, що скарга має бути подана належним скаржником, а якщо оскаржуваним рішенням державного реєстратора чи реєстраційною дією не порушено прав скаржника, то така скарга не може бути задоволена, оскільки право звернення зі скаргою має виключно особа, чиї права порушено оскаржуваною реєстраційною дією та/або рішенням державного реєстратора.

Згідно з пунктом 1.1. Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 № 182/342 (зі змінами від 10.03.2016 № 144/144), виконання повноважень у сфері земельних відносин, управління землями комунальної власності територіальної громади міста Києва, проведення в місті земельної реформи, раціональне використання та охорона земель на території міста Kиєва належить до компетенції Департаменту.

Відповідно до частини першої статті 92 Земельного кодексу України (в редакції на час подання скарги) (далі також - ЗК України) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно з частиною другою статті 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної і комунальної власності;

б) громадські організації осіб з інвалідністю України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, виключно для будівництва та обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпеченню діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливостіутворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) заклади освіти незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку;

е) оператор газотранспортної системи та оператор системи передачі.

З викладеного вбачається, що ТОВ «Агрофірма Зодіак» не відноситься до суб`єктів, які можуть набувати право постійного користування земельною ділянкою в розумінні статті 92 ЗК України.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Статтею 123 ЗК України врегульовано порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі рішення зазначених органів.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Водночас, відповідно до даних Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером :96:001:0040 розташована в межах м. Києва та відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

З матеріалів справи вбачається, що Київська міська рада як власник та розпорядник земель комунальної власності на території міста Києва жодних рішень щодо передачі у власність або користування будь-яким фізичним чи юридичним особам земельної ділянки з кадастровим номером :96:001:0040 не приймала.

Департамент в межах наданих йому повноважень звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 01.11.2021 № 6 щодо скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яни Володимирівни від 10.09.2021 № 60305624 про державну реєстрацію права постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :96:001:00407, площею 74,4527 га, що розташована в межах м. Києва та відноситься до комунальної власності міста Києва.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

- повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

- реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

- зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

- викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги:

- відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

- підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Пунктом 9 Порядку № 1128 зазначено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мінюст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

- чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

- чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

- чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

- чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

- які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Таким чином, оскільки земельна ділянка відповідно до даних Публічної кадастрової карти України розташована в межах м. Києва та належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, а Київська міська рада як уповноважений орган та розпорядник земель комунальної власності на території м. Києва жодних рішень щодо передачі у власність або користування будь-яким фізичним чи юридичним особам земельної ділянки з кадастровим номером :96:001:00407 не приймала, а державним нотаріусом не вчинено жодних дій щодо отримання інформації від Київської міської ради, то Департамент є належним скаржником, а доводи позивача є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що надані відповідачами та третьою особою-2 докази є більш вірогідними, ніж докази надані позивачем на обґрунтування позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст. 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Зодіак» до Міністерства юстиції України, Київської міської державної адміністрації та Київської міської ради відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.08.2022 року.

Суддя Ю.О.Підченко