номер провадження справи 5/1/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 Справа № 908/3819/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 102, м. Київ, 03150; адреса для листування: вул. Ю. Литвинського, буд. 45-В, оф. 204, м. Київ, 02099; )

До відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (місцезнаходження: вул. Перемоги, буд. 97-А, м. Запоріжжя, 69005; адреса для листування: вул. А. Антонова, буд. 5, м. Київ, 03186; )

про стягнення 37 521,10 грн.,

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

29.12.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" про стягнення 37 521,10 грн.

29.12.2021 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №908/3819/21 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Присвоєно справі номер провадження - 5/1/22 та вирішено розгляд справи по суті розпочати з 27.01.2022.

07.02.2022 від Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву № 57-15/2 від 28.01.2022 (вх. № 3248/08-08/22 від 07.02.2022), згідно якого відповідач визнав позовні вимоги на суму 29 419,14 грн. В іншій частині позовних вимог просить суд відмовити.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Ухвалою суду від 17.03.2022 продовжено процесуальні строки розгляду справи по суті до закінчення воєнного стану в Україні. Також у цій ухвалі вказано, що кінцевий строк розгляду справи по суті буде визначено відповідною ухвалою суду після усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України. Запропоновано учасникам справи здійснити відповідні процесуальні дії.

22.05.2022 Верховна Рада прийняла за основу і в цілому проект Закону про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Пунктом 6 Рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 вказано, що усім судам України рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Господарський суд Запорізької області не припинив здійснювати судочинство.

Ухвалою суду від 25.07.2022 № 908/3819/21 призначено розгляд справи по суті на 08.08.2022 без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.

Станом на 08.08.2022 від позивача письмової відповіді щодо відзиву на позовну заяву не надійшло.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У судовому засіданні 08.08.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 07.12.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" (страховик, позивач) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -1000247, предметом якого є страхування транспортного засобу Volkswagen д/н НОМЕР_1 . 31.01.2021 о 17 год. 00 хв. по вул. Харківське шосе, 152 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ та ТЗ Mersedes д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . 12.03.20231 постановою Дарницького районного суду м. Києва водія ОСОБА_2 було визнано винною особою у спричиненні ДТП. На виконання умов договору добровільного страхування автотранспорту та виходячи з рахунку № С4413738-1 від 11.02.2021 позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 37 521,10 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4804962. 29.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою № 766-юр про виплату страхового відшкодування на суму 37 521,10 грн., однак погашення вказаної заборгованості станом на 29.12.2021 здійснено не було. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 37 521,10 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач частково заперечив проти позовних вимог зазначивши, що відповідно до акту огляду транспортного засобу Volkswagen д/н НОМЕР_1 від 04.02.2021, у автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди були пошкодження, які не відносяться до наслідків події, а саме -заднє ліве крило. З урахуванням викладеного, згідно п. 7.30 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, розмір страхово8го відшкодування належного до сплати відповідачем становить 29 419,14 грн. З урахуванням викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме у розмірі 29 419,14 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Станом на 08.08.2022 позивач відповіді на відзив до суду не надіслав.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" (далі - позивач) та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту -1000247 (далі - Договір страхування). Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу «Volkswagen» д/н НОМЕР_1 (далі - застрахований ТЗ).

31.01.2021 о 17 годині 00 хвилин по вул. Харківське шосе, 152 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю Застрахованого ТЗ «Volkswagen» д/н НОМЕР_1 та ТЗ «Mersedes» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим пошкоджено застрахований ТЗ «Volkswagen» д/н НОМЕР_1 . Зазначені обставини підтверджуються Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2021 по справі № 753/3095/21.

Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" із заявою-повідомленням про настання страхового випадку та на виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ 04.02.2021 проведено огляд транспортного засобу та 11.02.2021 ФОП Корчик Л.А. складено Рахунок №С4413738-1 відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 45 121,10 грн. (без ПДВ).

12.02.2021 ПрАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" складено розрахунок страхового відшкодування та 19.02.2021 страховий акт по справі № 35426/21 на суму 37 521,10 грн. (розмір збитку 45 121,10 грн. - франшиза по Договору 7 600,00 грн.).

19.02.2021 ПрАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО (ФОП Корчик Л.А.) для ремонту застрахованого ТЗ у розмірі 37 521,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7085 від 19.02.2021.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "УКРАЇНСЬКА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКА" (далі - відповідач) згідно Полісу АР/4804962, позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.07.2021 на виплату страхового відшкодування на суму 37 521,10 грн.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з умовами Полісу АР/4804962 ліміт відповідальності відповідача за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 37 521,10 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, додаткові пояснення, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом".

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна норма міститься у ст. 993 Цивільного Кодексу України.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ «СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна позиція викладена у ст. 27 Закону України "Про страхування".

Тобто, у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання та сплатив страхове відшкодування в розмірі 37 521,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7085 від 19.02.2021.

Оскільки встановлено, що автомобіль «Mersedes» д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві "УАСК АСКА" згідно полісу АР/4804962 (відповідач у справі), саме ця особа в даному випадку є відповідальною за завдані збитки. До позивача, який сплатив страхове відшкодування перейшло право вимоги до відповідача.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 викладено правову позицію, що згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Mersedes» д/н НОМЕР_2 , перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Аналогічний припис викладений у ст. 9 Закону України "Про страхування".

Згідно ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до умов полісу АР/4804962, розмір франшизи складає 0,00 грн., а ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 130 000,00 грн.

Згідно статті 29 Закону України "Про страхування", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу в тому числі відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Позивачем сплачено страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортних засобів у розмірі 37 521,10 грн. визначеному на підставі рахунку № С4413738- 1 від 11.02.2021.

В Акті огляду транспортного засобу "Volkswagen", державний номер НОМЕР_1 від 04.02.2021 зазначено, що у автомобіля є пошкодження, які не відносяться до наслідків події: Крило заднє ліве.

Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказ Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн

СНД;

2 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів;

3 років - для мототехніки.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є;

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу І цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Тобто, відповідно до п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів повинен розраховуватись коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

У відзиві на позовну заяву відповідачем здійснено розрахунок коефіцієнта фізичного зносу автомобіля "Volkswagen", державний номер НОМЕР_1 , в результаті якого отримано значення Ез-0,52. (Дослідження про визначення вартості коефіцієнта фізичного зносу додається)

Відповідно до розрахунку відповідача, вартість відновлювального ремонту "Volkswagen", державний номер НОМЕР_1 з урахування фізичного зносу:

(Ср) 10 710,00 + (См) 4 215,02 + (Сс) 30 196,08 *(1-(Ез) 0,52) = 29 419,14 грн.

Де:

Ср- вартість робіт См- вартість матеріалів

Сс- вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту

Суд перевірив розрахунок відповідача, вказаний розрахунок є правильним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 29 419,14 грн., з відмовою у стягненні 8 101,96 грн.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 1291 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Підсумовуючи викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи сторін у відповідних частинах сум до уваги судом не приймаються в силу викладеного.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на позивача покладається судовий збір у розмірі 490,16 грн. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у розмірі 29 419,14 грн., на відповідача покладається судовий збір у розмірі 889,92 грн., судовий збір у розмірі 889,92 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету на підставі відповідної ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 130, 233, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (місцезнаходження: вул. Перемоги, буд. 97-А, м. Запоріжжя, 69005; адреса для листування: вул. А. Антонова, буд. 5, м. Київ, 03186; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 102, м. Київ, 03150; адреса для листування: вул. Ю. Литвинського, буд. 45-В, оф. 204, м. Київ, 02099; ) 29 419 (двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн. 14 коп. страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору у розмірі 889 (вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 92 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 15.08.2022.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.