Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1188/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційної фірми "Голден",

до відповідача: Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк",

до відповідача: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича,

про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування рішення та запису про державну реєстрацію та визнання права власності

за участю:

від позивача: Чумаченко Олександр Євгенович - адвокат,

від відповідача АТ КБ "Приватбанк": Лопатнікова Аліна Вадимівна - адвокат,

від відповідача АТ КБ "Приватбанк": Ананійчук Олексій Анатолійович - адвокат,

від відповідача Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича: представники не з`явилися

установив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Голден" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича (далі відповідачі) про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування рішення та запису про державну реєстрацію та визнання права власності.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачу стало відомо про те, що АТ КБ "Приватбанк" у позові , що розглядається Високим судом правосуддя Англії(далі -"Лондонський позов") , стверджує та офіційно заявляє про нікчемність спірних кредитних договорів ТОВ "Ранея", ТОВ "Інвестгруп", ТОВ "Церіс". Разом з тим, позивач зазначає, що стверджуючи про нікчемність основного зобов`язання, а саме кредитних договорів ПАТ КБ "Приватбанк" фактично висловив своє невизнання та неприйняття не лише кредитних договорів, але й договорів, які укладались на забезпечення таких кредитних договорів, як похідних від основного зобов`язання. Зокрема вважає, що відповідач-1 вказуючи про нікчемність основного зобов`язання, яке зазначалось в "Лондонському позові", висловив своє волевиявлення щодо небажання визнавати основне зобов`язання і як наслідок, і Договір іпотеки №994 від 30.05.2016 року, який є похідним. При цьому позивач по справі не погоджується із даною позицією (щодо нікчемності спірних кредитних договорів та Договору іпотеки) відповідача-1 по справі, вважає, що дана позиція призведе до безпідставності звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором. Наведене зумовило позивача звернутись із даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.01.2022 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 22.02.2022. У вказаній ухвалі суд звернув увагу позивача про необхідність визначення статусу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (зокрема на якій стороні їх слід залучити до участі у справі), які позивач у позовній заяві просив суд залучити до участі у даній справі, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю "Зірка Буковелю", Товариство з обмеженою відповідальністю "Церіс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп", Товариство з обмеженою відповідальністю "Ранея" . Однак, протягом підготовчого провадження позивач так і не надав суду відповідних пояснень щодо третіх осіб, а суд відповідно невправі самостійно визначати процесуальний статус третіх осіб. За наведеного зазначені треті особи до участі у справі не залучені.

21 лютого 2022 року АТ КБ "Приватбанк" через канцелярію Господарського суду Івано-Франківської області подав відзив на позов (вх. № 2750/22 від 21.02.2022) відповідно до якого проти позову заперечив та просив суд в позові відмовити.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що незалежно від тверджень відповідача-1 заявлених в "Лондонській справі", та незалежно від результату вирішення Високим Судом Правосуддя Англії справи по суті , в силу положень ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" Договір іпотеки залишається дійсним у зв`язку з дійсністю декількох кредитних договорів, забезпечених таким Договором іпотеки, які не оспорюються в "Лондонській справі". Разом з тим, у вказаному відзиві відповідач посилається на сплив позовної давності для звернення позивача із даним позовом до суду.

В подальшому ухвалами Господарського суду Івано-Франківської області розгляд справи в підготовчому судовому засіданні неодноразово відкладався.

Ухвалою від 09.08.2022 Господарський суд Івано-Франківської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.08.2022.

22 серпня 2022 року представником позивача через електронну пошту Господарського суду Івано-Франківської області подано клопотання з ЕЦП (вх.№11295/22 від 22.08.2022) відповідно до якого позивач просить суд залучити до участі у справі Національний банк України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача та повернути дану справу на стадію підготовчого провадження.

В судовому засіданні 23.08.2022 представник позивача вказане вище клопотання підтримав. Відповідач щодо вказаного клопотання заперечив та зазначив, що Національний банк України не є іпотекодержателем спірного майна , оскільки Договір іпотеки №40 від 10.06.2014 року припинив свою дію в 2020 році.

За результатом розгляду вказаного вище клопотання суд в судовому засіданні 23.08.2022 постановив та оголосив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання, мотивуючи недотриманням позивачем ч. 1 ст. 50 ГПК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та у відповідях на відзив, які долучені до матеріалів справи, та просив суд позов задовольнити. Щодо пропуску строку позовної давності - заперечив.

Представники відповідача АТ "КБ "Приватбанк" проти позову заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просили суд в позові відмовити.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович в судове засідання не з`явився хоча про розгляд справи повідомлений належним чином про що свідчить відмітка на зворотньому боці ухвали суду від 09.08.2022. Відзив на позов не надав.

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в Господарських судах України, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив. Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуальних документів учасникам судового процесу.

Вищезазначені обставини свідчать про належне виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення сторони, яка не з`явилась в судове засідання про вчинення судом певних процесуальних дій по даній справі.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович у встановлений судом строк до 18.02.2022 (15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі (ухвала від 18.01.22) відзиву на позов не подав.

Згідно з ч.1 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Суд констатує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Отже, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін, в тому числі і відповідача належним чином про розгляд судової справи для реалізації ними конституційного права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи за наявними матеріалами.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, вислухавши представників сторін присутніх в судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, судом встановлені наступні обставини у справі.

Між АТКБ "Приватбанк" (по договорах - банк/по справі - відповідач -1) та ТОВ "Церіс", ТОВ "Інвест груп" та ТОВ "Ранея" (по договорах - позичальники) укладено наступні договори відновлювальної кредитної лінії, зокрема Кредитні договора №4Ц14032И від 21.01.2014, №4Ц14060Д від 10.02.2014, №4И13700Д від 01.11.2013, №4И13703Д від 04.11.2013, №4Р13738Д від 18.11.2013, №4Р1433ІИ від 24.10.2014.

30 травня 2016 року між Банком та товариством з обмеженою відповідальністю "Зірка Буковелю"- (далі - ТОВ "Зірка Буковелю") укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрованим в реєстрі за №994 (далі - Договір іпотеки, додається).

03.06.2016 між Банком та ТОВ "Зірка Буковелю" укладено Договір про внесення змін №1 до Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрованим в реєстрі за №1058 (додається).

Пунктом 7 Договору іпотеки визначено, що частиною предмету іпотеки є - готельний комплекс, що складається з: Блок А, А, загальною площею 4 818, кв.м.; Блок Б, Б. загальною площею 1 882,5 кв.м.; Блок В, В, загальною площею 1 853,6 кв.м.; дизкль-генератор Г загальною площею 6,0 кв.м.; трансформаторна, Д, загальною площею 24,0 кв.м.; котельня, Е, загальною площею 30,9 кв.м.; насосна, Є, загальною площею 33,0 кв.м., реєстраційний об`єкт нерухомого майна 10, знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, участок Щивки, будинок 221 (двісті двадцять один), (далі - Об`єкт нерухомого майна).

08.09.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Голден" збільшено розмір власного статутного капіталу товариства, шляхом отримання додаткових внесків у вигляді належного ТОВ "Зірка Буковель" на праві власності нерухомого майна, що виступало предметом іпотеки.

09.09.2016 року між ТОВ "ВКФ "Голден" (позивач по справі) та ТОВ "Зірка Буковелю" складено акт прийому-передачі щодо прийняття ТОВ "ВКФ "Голден" майнового внеску до статутного капіталу у вигляді нерухомого майна - предмету іпотеки.

13.09.2016 року на підставі іпотечного застереження передбаченого Договором іпотеки АТ КБ "Приватбанк" вчинило дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття його у власність та 13.09.2016 року зареєструвало право власності.

21.12.2016 АТ КБ "ПриватБанк" перейшов в державну власність.

АТ КБ "ПриватБанк" в 2017 році, з метою захисту своїх прав звернувся до Високого Суду Англії та Уельсу (далі - Високий Суд Правосуддя) з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Компанії "Тімтренд Лімітед", Компанії "Трейд Поїнт Агро Лмвтед", Компанії "Колліер Лімітед", Компанії "Россіні Івестінг Корп", Компанії "Мілберт Венчес Інк" та Компанії "ЗАО Укртранзитсервіс ЛТД" про стягнення коштів. В "Лондонському позові" банк, стверджує наявність фактичних обставин, які - згідно аргументу банку , якщо будуть встановлені Високим Судом Правосуддя, матимуть своїм наслідком нікчемність ряду кредитних договорів в силу закону, включаючи деякі, але не всі, кредитні договори, які забезпечувались Договором іпотеки.

Позивач вважає, що АТ КБ "ПриватБанк", вказуючи про нікчемність основного зобов`язання, яке зазначалось в "Лондонському позові", висловив своє волевиявлення щодо небажання визнавати основне зобов`язання і як наслідок, і Договір іпотеки №994 від 30.05.2016 року, який є похідним. При цьому позивач по справі не погоджується із даною позицією (щодо нікчемності спірних кредитних договорів та Договору іпотеки) відповідача-1 по справі вважає, що дана позиція призведе до безпідставності звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором.

Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Зі змісту ч.3 ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною 2 ст. 14 ГПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі статтею 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача.

Так, предметом позову ТОВ "Голден" в справі №909/1188/21 є вимоги про:

- витребування з чужого незаконного володіння Об`єкта нерухомого майна;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень яким зареєстровано право власності на Об`єкт нерухомого майна за Банком;

- скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на Об`єкт нерухомого майна за Банком;

- визнання за Позивачем права власності на Об`єкт нерухомого майна.

Предмет позову повинен кореспондувати зі способами захисту права.

Під способами захисту права розуміються заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у статті 16 ЦК України. Одним із таких способів, як вказано у пункті 1 та 3 частини 1 статі 16 ЦК України, є припинення дії, яка порушує право та визнання права власності (в спірному випадку є витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування рішення та запису про державну реєстрацію та визнання права власності ).

Частина 2 статті 20 ГК України визначено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

На порушення свого права позивач вказує на твердження позивача про відсутність як в нього волі на вибуття Об`єкта нерухомого майна з його власності, так і відсутність волі Банку на його набуття у власність, у зв`язку із пред`явленням Банком позову до суду іноземної держави, який має вирішити питання нікчемності ряду кредитних договорів, проте не всіх кредитних договорів, що забезпечені Договором іпотеки. Вказане твердження і є підставою спірного позову.

В спірному випадку ні позивачем, ні Банком на вирішення Господарському суду Івано-Франківської області не ставиться питання дійсності / недійсності / нікчемності ряду Кредитних договорів, відтак такі обставини не входять до предмету доказування в цій справі, а Господарський суд Івано-Франківської області не має права встановлювати такі обставини в силу ч.1 ст. 14 ГПК України.Одночасно слід зазначити ,що позивачем у позові не наведено обставин з якими закон пов`язує нікчемність угоди.

При цьому, суд звертає увагу, що сам лише факт того, що Банк у "Лондонському позові" стверджує про існування фактичних обставин нікчемності ряду кредитних договорів, не може бути підставою для задоволення позовних вимог в цій справі. Окрім того, в "Лондонському позові" обставини нікчемності кредитних договорів заперечуються та не визнаються (оспорюються) відповідачами. Разом з тим, такі обставини ще не встановлені та не підтверджені Високим Судом Правосуддя.

Суд, керуючись п.п.5 п.5 ст.13 ГПК України зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Відповідно до п.1 ст.86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В супереч вказаним вище приписам Господарського процесуального кодексу України позивач позовні вимоги суду не довів.

За наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для правового захисту його інтересів в межах даного спору. Отже, в позові слід відмовити.

Щодо клопотання відповідача-1 про застосування строку позовної давності, заявленого у відзиві на позов для захисту порушеного права, передбачених ст. 267 ЦК України, слід зазначити наступне.

Приписами статей 256, 257, 267 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваним законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необгрунтованості.

З огляду на вказане, а також враховуючи встановлення судом необґрунтованості та безпідставності заявлених позовних вимог у даній справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України.

Судові витрати за правилами ст. 129 ГПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 79, 86, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

в позові товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Голден" до Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича про

- витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме , готельного комплексу , що складається з: Блоку А, А, загальною площею 4818,4 кв.м.; Блоку Б,Б, загальною площею 1882,5 кв.м; Блок В.В загальною площею 1 853, 6 кв.м.; дизель-генератора Г загальною площею 6,0 кв.м.; трансформаторної Д, загальною площею 24,0 кв.м.; котельні Е, загальною площею 30,9 кв.м.; насосної Є, загальною площею 33,0 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с.Поляниця, участок Вишні, будинок 221.

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 31369556 від 13.09.2016, приватного нотаріуса Верби В.М. Дніпровського міського нотаріального округу, про право приватної власності ПАТ КБ "Приватбанк" на готельний комплекс, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с.Поляниця, участок Вишні, будинок 221, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10

- скасування запису про державну реєстрацію права власності №16367551, щодо реєстрації за ПАТ КБ"Приватбанк" права власності на готельний комплекс, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с.Поляниця, участок Вишні, будинок 221, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Голден" права власності на готельний комплекс, що складається з: Блоку А, А, загальною площею 4818,4 кв.м.; Блоку Б,Б, загальною площею 1882,5 кв.м; Блок В.В загальною площею 1 853, 6 кв.м.; дизель-генератора Г загальною площею 6,0 кв.м.; трансформаторної Д, загальною площею 24,0 кв.м.; котельні Е, загальною площею 30,9 кв.м.; насосної Є, загальною площею 33,0 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с.Поляниця, участок Вишні, будинок 221.

Судовий збір по справі залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного Господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.08.2022

Суддя О. М. Фанда