ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Черкаси справа № 925/629/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду розглянув справу за позовом Фермерського господарства "Шевченкове-Л", м.Тальне, вул.Соборна,128

до Селянського (фермерського) господарства "Зоря", Черкаська область, Звенигородський район, с.Майданецьке, вул. Героїв, 42а

про стягнення грошових коштів (позика) у сумі 60000 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Лещенко В.Г. керівник, за посадою. В засіданні 23.08.2022 участі не брав;

від відповідача: участі не брав.

Фермерське господарство "Шевченкове-Л" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Селянського (фермерського) господарства "Зоря" з вимогами про стягнення 60000,00 грн заборгованості за договором поворотної фінансової позики від 23.12.2020 та відшкодування судового збору у розмірі 2600,00 грн.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою суду від 13.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судове засідання 09.08.2022 за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні судом здійснено огляд оригіналів поданих позивачем у справу документів, які після цього йому повернуті. Установлено, що наявні у справі копії цих документів відповідають оригіналам. Відповідач участі представника у судове засідання не забезпечив, про причини його неявки до суду не повідомив; відомості про вручення ухвали відповідачу у суду відсутні, що є перешкодою для продовження судового розгляду.

Судове засідання відкладено на 23.08.2022.

До суду 15.08.2022 повернулось поштове повідомлення з відміткою відповідача про вручення йому 06.08.2022 ухвали суду.

Суд вважає, що відповідач належно повідомлений про час і місце проведення судового засідання.

Відповідач відзиву на позов не надав, вимоги не заперечив, пропозицій по врегулюванню спору не представив.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За результатами судового розгляду судом приєднано до справи без їх проголошення вступну ту резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

На підставі договору про надання поворотної фінансової позики від 23.12.2020 (а.с. 8), укладеного між ФГ "Шевченкове-Л" (позичкодавець, стягувач, позивач) та СФГ "Зоря" (позичальник, боржник, відповідач) позивач надав відповідачеві поворотну фінансову допомогу (позичку), а відповідач зобов`язався повернути в строк гроші позивачеві - на умовах договору. Сума поворотної фінансової допомоги склала 60000 грн. (п. 2.1. договору). Кошти в повному об`ємі були перераховані відповідачеві за його заявкою платіжне доручення №1774 від 23.12.2020 (а.с. 9).

Відповідно до п. 3.1 договору строк повернення позички до 22.12.2021.

Неповернення коштів та ухилення відповідача від виконання зобов`язання за договором стали причиною звернення позивача в господарський суд за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу.

Позивач вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Відповідач, належно повідомлений про час і місце проведення засідання, на вимоги не відреагував, відзиву не надав, пропозицій не надіслав.

Позивач визначає момент порушення зобов`язання відповідачем з 23.12.2021.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення заборгованості за неналежне виконання відповідачем умов договору надання поворотної фінансової допомоги від 23.12.2020 (надалі договір).

Позивач в засіданні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з мотивів ухилення відповідача від проведення розрахунків за договором.

Позивач та відповідач є самостійними юридичними особами, з присвоєнням коду та внесенням даних в ЄДРПОУ.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст.4, 11 ЦК України.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір про надання поворотної фінансової позики від 23.12.2020 (а.с. 8), укладений між сторонами, є договором на надання фінансової позички (допомоги) між юридичними особами та регулюється положеннями Глави 60 ЦК України з особливостями регулювання вимогами ГК України.

Глава 71 Позика. Кредит. Банківський вклад - не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки сторони за договором не є банківськими установами на ринку банківських послуг.

За договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

Передача грошових коштів позичальнику (відповідачеві) підтверджена платіжним дорученням №1774 від 23.12.2020 в сумі 60000 грн. з призначенням платежу "поворотня фінансова позика згідно договору від 23.12.2020р." (а.с. 9).

Відповідач гроші в обумовлений строк не повернув і доводи позивача не спростував у належний спосіб, що є порушенням зобов`язання за договором та підставою для примусового стягнення боргу.

Момент порушення зобов`язання відповідачем з 21.12.2021

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про повернення боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 60000 грн основної заборгованості - є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростована відповідачем та не доведено зворотнє, тому позов підлягає до задоволення.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до приписів ст.ст. 129-130 ГПК України судові витрати при повному задоволенні позову належить покласти на відповідача повністю та стягнути їх на користь позивача в сумі 2600 грн.

Керуючись ст.ст.129, 130, 185, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Селянського (фермерського) господарства "Зоря", Черкаська область, Звенигородський район, с.Майданецьке, вул. Героїв, 42а, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий)

на користь позивача: Фермерського господарства "Шевченкове-Л", м.Тальне, вул.Соборна,128, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий)

60000 грн основної заборгованості та 2600 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 26.08.2022.

Суддя Г.М.Скиба