ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

15.08.2022м. Дніпро№ 904/2854/20

Суддя Мілєва І.В., розглянувши заяву: Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод"

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака", м. Одеса

до: Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод", м. Новомосковськ, Дніпропетровська обл.

про стягнення 114 246,31 грн.

Представники:

від позивача: Цубенко Є.Л.;

від відповідача: Галата О.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Уітака" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості, з яких 93 585,00 грн. заборгованість за договором поставки № 372/18 від 03.08.2018, 6 739,43 грн. - річних, 13 921,88 грн. - інфляції грошових коштів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 у справі № 904/2854/20 (суддя Мельниченко І.Ф.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" 93 585,00 грн. - основного боргу, 6 739,43 грн. річних, 10 308,95 грн. інфляції грошових коштів, 2 035,53 грн. - судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

02.09.2020 на виконання вказаного рішення господарським судом видано наказ.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" залишено без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 у справі № 904/2854/20 залишено без змін. Заяву Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" про поворот виконання рішення залишено без задоволення.

27.07.2022 відповідач подав до суду заяву, в якій просить суд визнати виконавчий документ, а саме наказ від 02.09.2020 по справі № 904/2854/20 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з позивача грошові кошти у розмірі 93 585,00 грн.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2022 № 246 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 904/2854/20, у зв`язку із перебуванням судді Мельниченко І.Ф. у відпустці.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 28.07.2022 справу № 904/2854/20 передано судді Мілєвій Ірині Вікторівні.

01.08.2022 прийнято заяву Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, до розгляду та призначено її розгляд у засіданні на 08.08.2022.

В судове засідання 08.08.2022 з`явився представник відповідача (заявника), представники позивача не з`явились.

08.08.2022 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи та заперечення на заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 08.08.2022 відкладено розгляд заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню на 15.08.2022.

10.08.2022 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Ухвалою суду від 11.08.2022 клопотання позивача задоволено.

У судове засідання 15.08.2022 з`явились представники позивача та відповідача.

Свою заяву Акціонерне товариство "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" обґрунтовує тим, що згідно з платіжним дорученням № 3510 від 08.07.2020 АТ «Інтерпайп НМТЗ» виконав зобов`язання перед ТОВ «Уітака» щодо сплати заборгованості за договором № 372/18 від 03.08.2018 у розмірі 93 585,00 грн. Отже, відповідно до положень ст. 202 ГК України та ст. 599 ЦК України зобов`язання за Договором № 372/18 від 03.08.2018 в частині сплати суми основного боргу у розмірі 93 585,00 грн. є такими, що припинились 08.07.2020 внаслідок виконання, проведеного належним чином. Однак, ТОВ «Уітака» будучи обізнаним про сплату АТ«Інтерпайп НМТЗ» суми основного боргу пред`явив наказ, виданий на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 у справі № 904/2854/20, в цілому, а не у невиконаній його частині. В подальшому приватним виконавцем Лисенко Ю.О. примусово стягнуто 124 254,80 грн. в межах виконавчого провадження № 63273589, відкритого на підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 у справі № 904/2854/20, серед яких сума основного боргу у розмірі 93 585,00 грн., внаслідок чого заборгованість в сумі 93 585,00 грн. вдруге була списана з рахунків АТ«Інтерпайп НМТЗ» в межах виконавчого провадження № 63273589, що підтверджується довідкою АТ «Банк Кредит Дніпро» вих. № 104-239 від 27.09.2021 та платіжною вимогою № 5 від 13.10.2020. Враховуючи те, що зобов`язання АТ «Інтерпайп НМТЗ» перед ТОВ "Уітака" в частині сплати суми основного боргу за договором № 372/18 від 03.08.2018 у розмірі 93 585,00 грн. є такими, що припинились 08.07.2020 внаслідок виконання, проведеного належним чином, одержання ТОВ «Уітака» грошових коштів у розмірі 93 585,00 грн. в межах виконавчого провадження № 63273589 є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями ч.2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню (ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України).

ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Зі змісту ст. 328 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);

- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

При цьому, ч.4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Із змісту вказаної статті вбачається, що виконавчий документ може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, навіть за умови повного або часткового виконання за цим виконавчим документом. Тобто, законодавець не встановив залежність між наявністю чи відсутністю виконавчого провадження (як завершальної стадії судового провадження) від процесуальної можливості виправити виконавчий документ чи визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Господарський суд зауважує, що наказ від 02.09.2020 у справі № 904/2854/20, який видано на виконання рішення у даній справі, був виконаний відповідачем в межах виконавчого провадження ВП № 63273589, яке перебувало на примусовому виконанні приватного виконавця Лисенко Ю.О., що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2020.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 у справі № 904/2854/20 (суддя Мельниченко І.Ф.) встановлено наступне.

"03.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Уітака" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Інтерпайп Новомосковський трубний завод", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" (покупець) було укладено договір поставки № 372/18 (далі договір), відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі товар. Найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у специфікаціях, які оформляються у вигляді додатків і складають невід`ємну частину цього договору.

Сторонами 03.08.2018, 03.09.2018, 26.09.2018, 30.10.2018, 28.11.2018 підписано Специфікації до договору поставки № 03.08.2018 на загальну суму 942 421,20 грн. Розрахунок за поставлений по даним специфікаціям товар покупець здійснює протягом 75-ти календарних днів від дати поставки (пункт 6 Специфікацій).

Виконуючи умови договору, позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 929 701,20 грн. що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, копії яких залучено до матеріалів справи.

Для оплати поставленого товару позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 929 701,20 грн., копії яких залучено до матеріалів справи.

Відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товар в сумі 836 116,20грн., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких долучені до матеріалів справи.

Несплачена відповідачем частина грошових коштів за отриманий товар становить 93 585,00 грн., що й стало причиною виникнення спору."

Господарський суд зазначає, що серед переліку виставлених відповідачу рахунків міститься рахунок-фактура № СФ-0000329 від 18.12.2018 (а.с. 52), який в свою чергу виставлено позивачем відповідачу на оплату товару, поставленого за видатковою накладною № РН-0000352 від 18.12.2018 (а.с. 51).

З аналізу матеріалів справи вбачається, що поставка товару за видатковою накладною № РН-0000352 від 18.12.2018 (а.с. 51) на суму 161 709,60 грн. була останньою за хронологією, із наявних в матеріалах справи видаткових накладних.

Господарський суд зауважує, що позивач в позовній заяві зазначив, що основна заборгованість у розмірі 93 585,00 грн., стягнення якої було предметом спору по даній справі, виникла внаслідок неповної оплати відповідачем рахунку № СФ-0000329 від 18.12.2018 за видатковою накладною № РН-0000352 від 18.12.2018 (а.с. 51).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач надав до суду платіжне доручення № 3510 від 08.07.2020 (а.с. 201), відповідно до якого відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 93 585,00 грн., з призначенням платежу: «оплата за стропи зг. рах. № СФ-0000329 від 18.12.2018, дог. № 372/18 від 03.08.2018».

Також, господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 у справі № 904/2854/20 (суддя Мельниченко І.Ф.) встановлено, що доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму 93 585,00 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

Центральний апеляційний господарський суд в своїй постанові від 24.11.2020 по справі № 904/2854/20 зазначив наступне.

"Завданням господарського судочинства, відповідно до ст.2 ГПК України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.14 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст.74 ГПК України).

Стаття 80 ГПК України передбачає, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Ухвалою про відкриття провадження по справі від 19.06.2020 суд пропонував відповідачу надати відзив на позов в 15-денний строк з дня отримання ухвали. Однак відзив відповідачем по справі не був наданий.

20.07.2020 в судовому засіданні був присутнім представник відповідача. Колегія суддів, прослухавши запис судового засідання, встановила, що в судовому засіданні представник відповідача заявив про сплату боргу у сумі 93 585 грн. та просив відкласти розгляд справи для оформлення і надання відповідних документів та для укладання з позивачем мирової угоди.

Ухвалою суду розгляд справи відкладено на 17.08.2020. В судове засідання, призначене на вказану дату, представники сторін не з?явилися і відповідачем жодних документів надано не було. У зв`язку з цим господарським судом розгляд справи віддалено на 02.09.2020р.

В судове засідання 02.09.2020 сторони не з?явилися, відповідачем доказів погашення основного боргу не було надано і судом було прийнято рішення по справі.

Колегія суддів зазначає, що в силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України), обов`язок з доведення обставин на які посилається сторона, покладається на таку сторону і сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з ненаданням доказів.

Відповідач, незважаючи на надання судом змоги надати документи на підтвердження погашення заборгованості, таких доказів не надав.

Згідно ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Звертаючись до суд з апеляційною скаргою, відповідач доказів неможливості надання суду першої інстанції платіжного доручення з об`єктивних причин, не надав. Тому відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України, апеляційний суд не приймає платіжне доручення № 3510 від 08.07.2020, додане відповідачем до апеляційної скарги, в якості доказу."

Господарський суд зазначає, що в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 910/8665/17).

Господарський суд вважає, що наданим відповідачем платіжним дорученням № 3510 від 08.07.2020 на суму 93 585,00 грн. підтверджується виконання ним обов`язку, встановленого договором, невиконання якого стало підставою для звернення до суду та констатованого у рішенні суду від 02.09.2020.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем здійснено погашення основного боргу у розмірі 93 585,00 грн. у добровільному порядку, що є підставою для визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області в цій частині таким, що не підлягає виконанню.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом (ч. 4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України).

Як вказано вище, судом встановлено, що відповідачем здійснено погашення основного боргу у розмірі 93 585,00 грн. у добровільному порядку, що є підставою для визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області в цій частині таким, що не підлягає виконанню. В той же час, наказ від 02.09.2020 у справі № 904/2854/20 був виконаний відповідачем в межах виконавчого провадження ВП № 63273589, яке перебувало на примусовому виконанні приватного виконавця Лисенко Ю.О., що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2020.

Таким чином, приватним виконавцем Лисенко Ю.О. примусово стягнуто 124 254,80 грн. в межах виконавчого провадження № 63273589, відкритого на підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 у справі № 904/2854/20, серед яких сума основного боргу у розмірі 93 585,00 грн., внаслідок чого заборгованість в сумі 93 585,00 грн. вдруге була списана з рахунків відповідача в межах виконавчого провадження № 63273589, що підтверджується довідкою АТ «Банк Кредит Дніпро» вих. № 104-239 від 27.09.2021 (а.с. 205) та платіжною вимогою № 5 від 13.10.2020 (а.с. 206).

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає за доцільне стягнути з позивача грошові кошти у розмірі 93 585,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає за доцільне задовольнити в повному обсязі заяву Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 по справі № 904/2854/20 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" основної заборгованості за договором поставки № 372/18 від 03.08.2018 у розмірі 93 585,00 грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" (65026, м. Одеса, вул. Грецька, буд. 44, каб. 2/А, ідентифікаційний код 34203597) на користь Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 115; ідентифікаційний код 05393139) 93 585,00 грн., про що видати наказ.

Ухвала набирає законної сили 15.08.2022.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва