номер провадження справи 18/188/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2022 справа № 908/3168/21

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя (вул. Якова Новицького, 5, м. Запоріжжя, 69035) в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства освіти і науки України (пр. Перемоги, 10, м. Київ, 01135)

до відповідача-1 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (вул. Центральна, 6, м. Дніпро, 49000)

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю Науково виробнича фірма Енергосистеми (вул. Зої Космодем`янської, 10, м. Запоріжжя, 69035)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державний навчальний заклад Запорізький професійний ліцей автотранспорту (вул. Волгоградська, 9, м. Запоріжжя, 69035)

про визнання недійсним договору оренди та повернення державного нерухомого майна

Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

прокурор: Редька М.В., посвідчення № 064539 від 26.05.2021

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Житницький Д.О., директор, паспорт № 006187874 від 07.06.2021

від третьої особи: не з`явився

Заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя звернувся до Господарського суду Запорізької з позовною заявою в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства освіти і науки України до відповідачів: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та товариства з обмеженою відповідальністю Науково виробнича фірма Енергосистеми, в якому просить:

- визнати недійсним договір оренди № 2952/д від 21.05.2012 державного нерухомого майна вбудованих в перший поверх нежитлових приміщень гуртожитку (літ. А-5, приміщення 5 частини приміщення з № 1 по № 13 включно) загальною площею 123,0 кв. м., що перебуває на балансі Державного навчального закладу Запорізький професійний ліцей автотранспорту, укладеного Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та товариством з обмеженою відповідальністю Науково виробнича фірма Енергосистеми;

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю Науково виробнича фірма Енергосистеми повернути нерухоме майно вбудовані в перший поверх нежитлові приміщення гуртожитку (літ. А-5, приміщення 5 частини приміщення з № 1 по № 13 включно) загальною площею 123,0 кв. м., розміщені за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зої Космодем`янської, 10, Міністерству освіти і науки України в особі балансоутримувача Державного навчального закладу Запорізький професійний ліцей автотранспорту.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 справу № 908/3168/21 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 08.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/3168/21, присвоєно справі номер провадження 18/188/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. В якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача до участі у справі залучено Державний навчальний заклад Запорізький професійний ліцей автотранспорту.

Ухвалою суду від 25.11.2021 ухвалено розглядати справу 908/3168/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 01.12.2021. Ухвалою від 01.12.2021 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, підтовче засідання відкладено на 26.01.2022. Ухвалою від 26.01.2022 підготовче засідання відкладено на 16.02.2022. Ухвалою від 16.02.2022 підготовче засідання відкладено на 23.02.2022. Ухвалою від 23.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.03.2022.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб.

У зв`язку з наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України судове засідання, призначене на 23.03.2022 не відбулось.

Ухвалою від 21.03.2022 судове засідання у справі № 908/3168/21 перенесено на іншу дату, зазначено, що про дату, час та місце проведення судового засідання учасників судового процесу буде повідомлено Господарським судом Запорізької області відповідною ухвалою додатково після припинення воєнного стану.

Ухвалою від 15.07.2022 поновлено процесуальні строки розгляду справи № 908/3168/21 по суті, судове засідання з розгляду справи по суті призначене на 03.08.2022.

В судовому засіданні 03.08.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Присутній у судовому засіданні 03.08.2022 прокурор в повному обсязі підтримав позовні вимоги.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовував тим, що ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми», користуючись, на підставі оскаржуваного договору, приміщеннями державного навчального закладу «Запорізький професійний ліцей автотранспорту», що знаходяться за адресою: вул. Зої Космодем`янської, 10 у м. Запоріжжі, здійснює в них діяльність не пов`язану з наданням послуг із забезпечення освітнього процесу або обслуговування учасників цього процесу, а для здійснення проектних, проектно-вишукувальних, проектно-конструкторських робіт. Однак, враховуючи те, що приміщення, які передано в оренду є будівлями державного навчального закладу, то вони можуть передаватись в оренду виключно з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо цим закладом, обов`язково пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників цього процесу. Згідно з технічним паспортом, виготовленим ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», первинне призначення цих приміщень - кімнати гуртожитку. Проте, на теперішній час, незважаючи на встановлені Законом України «Про освіту» та Законом України «Про вищу освіту» заборони щодо перепрофілювання або використання об`єктів закладів освіти і науки не за призначенням, змінено призначення приміщень з кімнат, в яких повинні проживати особи, що здобувають освіту в навчальному закладі, на офісні приміщення. Також прокурор зазначив, що право власності держави на обмежені в обороті чи виключені з обороту об`єкти установлене законом, тому не потребує доказування правового титулу. Віднесення спірного об`єкта нерухомості до об`єкта цивільних прав, обмеженого в обороті чи виключеного з обороту, вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця. У разі протиправної передачі цих об`єктів у користування, враховуючи їх правовий титул, відповідне порушення права власності держави необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути об`єкт державного нерухомого майна закладу освіту і науки слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. За доводами прокурора, враховуючи, що згідно з договором оренди нерухомого майна від 21.05.2012 № 2952/д нежитлові приміщення, вбудовані в перший поверх гуртожитку ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту», передано в оренду з метою здійснення проектних, проектно-вишукувальних, проектно-конструкторських робіт, тобто використання в господарській діяльності, не пов`язаній з наданням послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо державним навчальним закладом, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників цього процесу, такий договір на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України повинен бути визнаний судом недійсними з огляду на його невідповідність положенням Законам України «Про освіту», «Про оренду державного та комунального майна», «Про вищу освіту», «Про приватизацію державного майна». Відповідно, у зв`язку з визнанням договору оренди №2952/д від 21.05.2012 недійсним з моменту укладення, у Орендаря ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми» виникає обов`язок по поверненню орендованого майна.

Причину подання даного позову Заступником курівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя у позовній заяві обґрунтовано наявністю інтересів держави відносно законності передачі в оренду державного майна. За твердженням прокурора, порушення інтересів держави у даному випадку, полягає в тому, що приміщення гуртожитку закладу освіти, що є державним майном, не використовується за цільовим призначенням - для проживання учнів та студентів, для організації їх самостійної роботи, відпочинку, заняття фізичною культурою і спортом тощо, а фактично передані суб`єкту господарювання для зайняття підприємницькою діяльністю та одержання від цього відповідного прибутку. Враховуючи обізнаність Міністерства освіти та науки України про порушення інтересів держави, та беручи до уваги бездіяльність вказаного органу державної влади, є виключний випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із їх захисту, що призводить до виникнення у органів прокуратури не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

Посилаючись на приписи ст.ст. 19 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст.ст. 203, 215, 235 Цивільного кодексу України, прокурор просив позов задовольнити.

Позивач представника у судове засідання жодного разу не направив, письмових пояснень по суті спору не надав.

Представник відповідача -1 у судове засідання 03.08.2022 не з`явився.

У наданих суду 15.02.2022 поясненнях відповідач-1 зазначив наступне. Договір оренди укладений згідно з Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2270-ХІІ відповідно до згоди органу управління майном - Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 24.01.2012 №1/11-780 та згоди Балансоутримувача від 14.09.2011 №244. Листами від 20.03.2013 №1/11-5742 та від 23.04.2015 №1-5935 орган управління надавав згоду на продовження Договору оренди. Враховуючи зазначені листи органу управління Договір оренди згідно з Договором про зміни №2 від 28.05.2013 продовжено до 20.05.2015. Відповідно до Договору про зміни №3 від 09.06.2015 Договір оренди продовжено до 19.05.2018 включно. Листом від 26.03.2018 №07-13-01530 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області направило запит до органу управління щодо продовження терміну дії договору оренди. Відповідно до роз`яснень, наданих листом Фонду державного майна України від 14.08.2008 №10-16-11553, орган управління повинен протягом 15 днів розглянути та надати висновок щодо продовження терміну дії договору оренди. Відсутність відповіді у зазначений термін розглядається як згода на продовження терміну дії Договору оренди. Відповідно до Договору про зміни №4 від 08.06.2018 договір оренди продовжено до 18.05.2021 включно. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ, який набрав чинності 27.12.2019 та введений в дію 01.02.2020, та Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 змінено процедуру продовження договорів оренди державного нерухомого майна. Відповідно до абзацу 10 пункту 29 Порядку, обмеження щодо використання майна закладів охорони здоров`я, освіти, соціально-культурного призначення не поширюються на оренду будівель, споруд, окремих приміщень та їх частин, іншого нерухомого майна, що перебуває в аварійному стані або не використовується у діяльності таких закладів та об`єктів протягом трьох років (для об`єктів площею до 500 кв.м.) за умови, що це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у такому закладі або об`єкті. Відповідно до ч. 9 ст. 18 Закону та згідно з Порядком Договір оренди підлягає продовженню за результатами проведення аукціону. Управлінням прийнято рішення від 22.02.2021 №12/1-117 про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем. Переможцем електронного аукціону визначено ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми», протокол електронного аукціону сформовано 17.11.2021 та затверджено наказом регіонального відділення 22.12.2021 №12/1-717. Зазначений об`єкт не використовується у діяльності Балансоутримувача, оскільки перебуває в оренді з 2012 року. Крім того, за період оренди до Державного бюджету України відповідно до інформації з ІПС «ЕТАП-ОРЕНДА» Орендарем сплачено 156200,60 грн. орендної плати. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми» та державним навчальним закладом «Запорізький професійний ліцей автотранспорту» 01.12.2021 укладений Договір про внесення змін № 5 до договору оренди від 21.05.2012 №2952/д нерухомого майна, що належить до державної власності (нова редакція), яким строк дії продовжено до 18.05.2026 включно з орендною платою 4482,08 грн. без ПДВ в місяць. Крім того відповідач-1 вказав на необхідність застосування наслідків спливу позовної давності оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органу, який має повноваження щодо управління майном і саме який надав згоду на укладання спірного договору оренди - Міністерство освіти та науки України.

Також від Регіонального відділення ФДМУ 15.02.2022 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання обґрунтовано тим, що звертаючись з даним позовом до суду, прокурором не дотримано порядку повідомлення компетентного органу про наявність підстав для подання ним позовної заяви та звернення до суду від його імені, як передбачено ч. 4 ст. 23 ЗУ Про прокуратуру; прокурором у позовній заяві викладено доводи, відповідно до яких захист інтересів держави у даних правовідносинах мав би здійснюватися Міністерством освіти і науки України як органом управління майном договору оренди; відповідач-1 вважає, що прокурор не виконав свого обов`язку попереднього звернення до суб`єкта владних повноважень, до свого звернення до суду із представництвом інтересів держави.

Відповідач-2 23.11.2021 надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження неналежного виконання покладених законом повноважень на позивача, відповідно відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави. За доводами відповідача-2, підстави для застосування судом норм ст. 203, 215 ЦК України відсутні, оскільки під час укладення договору оренди сторони узгодили всі істотні умови договору, а також порядок приймання орендованого майна. Спірний об`єкт є державним індивідуально визначеним майном, орендоване приміщення є нежитловим і до укладення договору оренди не використовувалося як кімнати для проживання студентів. На сьогоднішній день відсутня інформація та докази, що оренда відповідачем-2 спірного приміщення погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. В матеріалах справи відсутні докази існування потреби ДНЗ у задіянні орендованого приміщення в учбовому процесі. Відсутні докази обмеження в доступі до проживання в гуртожитку здобувачами освіти в цьому ДНЗ та його придатності взагалі до використання в якості місця для проживання в контексті діючих санітарних норм. Щодо заборони Законом України «Про освіту» оренди в тому випадку, коли майно не використовується Орендарем виключно для освітньої діяльності відповідач-2 зазначив, що ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту», ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» встановлює обмеження саме щодо об`єктів освіти, як до юридичних осіб, а не до окремих приміщень цих об`єктів (у даному випадку окреме індивідуально визначене майно - приміщення гуртожитку ДНЗ). Відповідач-2 вважає недоведеним факт того, що укладення спірного договору має насідком порушення цілісності майнового комплексу або погіршення соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі; майно, яке є предметом договору, використовувалося у навчальному процесі (у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності) або є в цьому потреба. Крім того, за твердженням відповідача-2, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази невиконання або неналежного виконання орендарем спірного договору та відсутність заборгованості з орендної плати у відповідача 2 перед балансоутримувачем, що свідчить про наповнення Державного бюджету України за рахунок отримання орендної плати за користування відповідачем 2 нерухомим майном, та спрямування відповідних коштів на забезпечення існуючих потреб навчального закладу, заступником керівника прокуратури не доведено наявності порушення охоронюваного законом інтересу держави, що є підставою для відмови в його задоволенні за необґрунтованістю. Також відповідач-2 зазначив що можливе задоволення позовних вимог свідчитиме про порушення вимог чинного законодавства при розпорядженні майном та передачі такого в оренду саме відповідачем-1, у зв`язку з чим просив, в разі задоволення позову, покласти сплату судового збору на відповідача-1.

У наданій суду 01.12.2021 відповіді на відзив відповідача-2 прокурор доводи відповідача-2 заперечив та вказав, що на адресу Міністерства освіти ті науки України скеровано листи від 23.06.2021 № 52-2882вих-21 та від 25.08.2021 № 52-5044вих-21, в яких Міністерство детально проінформовано про виявлені порушення інтересів держави та ставилось питання щодо самостійного вжиття заходів за вказаним фактом, проте, листом від 10.09.2021 № 1/11-6709 Міністерством повідомлено про те, що у Міністерства відсутні відомості щодо порушення умов договору та неналежного використання державного майна за адресою вул. Зої Космодем`янської, 10 у м. Запоріжжі. Оскільки Міністерством освіти, як уповноваженим органом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не вжито заходів щодо визнання недійсним договору оренди та повернення державного нерухомого майна, є достатньо підстав для здійснення представництва законних інтересів держави прокурором. Відносно доводів відповідача-2 про недоведеність факту порушення прокурор наголосив, що оскільки приміщення, які передані в оренду, є будівлями державного навчального закладу, то вони можуть передаватись в оренду виключно з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо цим закладом, обов`язково пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників цього процесу.

Заступником керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя 25.01.2022 надані додаткові пояснення, в яких прокурор повідомив, що після звернення прокурора з позовом до суду регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях прийнято рішення про подовження терміну дії чинного договору оренди від 21.05.2021 № 2952/д на аукціоні. Відповідно до відомостей, які містяться у системі онлайн аукціонів з продажу та здачі в оренду майна «Прозорро. Продажі» 09.12.2021 РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми» за результатами проведеного аукціону укладено договір про внесення змін № 5 до договору оренди від 21.05.2012 № 2952/д нерухомого майна, що належить до державної власності. Прокурор наголосив, що зважаючи на недійсність з моменту укладання договору оренди нерухомого майна від 21.05.2012 № 2952/д то і подальші укладені на його основі додаткові угоди є недійсними, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

В наданих суду Заступником керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя 22.02.2022 поясненнях щодо дотримання порядку пред`явлення позову в інтересах позивача прокурор обґрунтував необхідність звернення з позовом невиконанням уповноваженим державою органом відповідних функцій у спірних правовідносинах. Щодо твердження відповідача-1 про пропущення прокуратурою позовної давності прокурор зазначив, що власник майна може вимагати усунення порушення його права, у тому числі оспорюючи відповідні рішення органів державної влади, договори або інші правочини тощо та вимагаючи повернути таке майно.

Державний навчальний заклад Запорізький професійний ліцей автотранспорту (третя особа) представника у судове засідання жодного разу не направив, пояснень по суті спору не надав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача-2, суд

ВСТАНОВИВ:

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (Орендодавець) (в подальшому реорганізоване у Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях) та товариством з обмеженою відповідальністю Науково виробнича фірма Енергосистеми (Орендар) 21.05.2012 укладений договір № 2952/д оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі державного навчального закладу «Запорізький професійний ліцей автотранспорту» (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - вбудовані в перший поверх нежитлові приміщення гуртожитку (літера А-5, приміщення 5 частини приміщення з № 1 по № 13 включно) загальною площею 123,0 кв.м., розміщених за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зої Космодем`янської, 10, відповідно до плану поверхів та експлікації приміщень з технічного паспорту будівлі.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що майно передається в оренду з метою розміщення суб`єкта господарювання, який здійснює проектні, проектно-вишукувальні, проектно-конструкторські роботи.

Згідно із п. 2.1 Договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

Державне нерухоме майно передано ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми» шляхом підписання акту приймання-передавання від 21.05.2012.

За визначенням п. 10.1 Договору, цей договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 21.05.2012 по 20.05.2013 включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміни його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий термін і на тих же умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються договором про зміни, який є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти переданим майном (п. 10.4 Договору).

Строк дії договору неодноразово продовжувався сторонами. Договором про зміни №4 від 08.06.2018 строк дії Договору продовжено до 18.05.2021.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні договору оренди № 2952/д від 21.05.2012 наявні порушення приписів Закону України Про освіту, Про вищу освіту, Про оренду державного та комунального майна, зазначає, що оскільки майно за договором не може бути об`єктом оренди для використання його у господарській діяльності, договір є недійсним, тому на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України просив визнати його недійсним і на підставі ч. 1 ст.216 Цивільного кодексу України зобов`язати відповідача 2 провернути майно власнику - Міністерству освіти і науки України в особі Балансоутримувача Державного навчального закладу Запорізький професійний ліцей автотранспорту.

Прокурор в позові вказує, що його звернення з позовом до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності розпорядження державним майном (об`єкт освіти), що перебуває під особливою охороною держави і дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства. Прокурор зауважив, що Міністерство освіти і науки України, як орган, уповноважений державою управляти майном та здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, володів інформацією про передачу приміщення гуртожитку ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту» в оренду ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми» для цілей, що не пов`язані з освітнім процесом, а для розміщення суб`єкту господарювання, що здійснюють проектні, проектно-вишукувальні, проектно-конструкторські роботи. Поряд з цим, при наявності порушень інтересів держави Міністерство освіти та науки України тривалий час не вживає дієвих заходів до їх усунення.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з приписами частин 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно частити 3 даної статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності здійснюється уповноваженими органами влади з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону визначено, що суб`єктами управління об`єктами державної власності, поміж інших, є міністерства (далі - уповноважені органи управління) та Фонд державного майна України.

У відповідності до п. 32 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань надають орендодавцям об`єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі та організовують контроль за використанням орендованого державного майна.

Згідно пп. 89 п. 4, пп. 3 п. 5 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №630 від 16.10.2014, Міністерство освіти і науки України здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління, та контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Відповідно до Статуту Державного навчального закладу «Запорізький професійний ліцей автотранспорту», затвердженого Міністерством освіти і науки України 20.05.2010, він є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти (п.1.1 Статуту).

Враховуючи викладене, Міністерство освіти і науки України як власник має повний комплекс прав та обов`язків щодо спірного майна, тобто є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Зважаючи на нездійснення Міністерством освіти і науки України заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів держави та враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави, а також визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов до висновку, що прокурор обґрунтовано, у межах своїх повноважень, звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Прокурор, звертаючись з позовом про визнання договору оренди недійсним, обґрунтовував його тим, що спірний договір суперечить вимогам частини п`ятої статті 63 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди), оскільки об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням, тобто встановлено законодавчу заборону використання його з іншою метою.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до приписів частини першої статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статті 2 Закону України від 23.05.1991 № 1060-XII «Про освіту» (тут і далі за текстом в редакції, чинній на час укладення договору оренди від 21.05.2012; втратив чинність у зв`язку з прийняттям 05.09.2017 Закону України «Про освіту» № 2145-VIII), завданням законодавства України про освіту є регулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загально-культурної підготовки громадян України.

Частиною другою статті 18 Закону України «Про освіту» визначено, що заклади освіти, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного закладу освіти.

Система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти (стаття 28 Закону України «Про освіту»).

Структура освіти включає, зокрема, дошкільну освіту, загальну середню освіту, професійно-технічну освіту, вищу освіту (стаття 29 Закону України «Про освіту»).

Фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання (частини перша та четверта статті 61 Закону України «Про освіту»).

Частиною першою статті 63 Закону України «Про освіту» передбачено, що матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Статтею 70 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції на час укладення спірного договору оренди) передбачено, що матеріально-технічна база вищих навчальних закладів включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші матеріальні цінності.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що об`єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти (аналогічний правовий висновок про застосування норм права викладений в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 906/164/17 та у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №906/143/17, від 10.10.2018 у справі № 917/1934/17, від 14.04.2021 у справі № 917/782/20).

У підпункті 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» вказано, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується в навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Крім того, пунктом 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14 серпня 2001 року № 63, передбачено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов`язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених правових положень, як додаткові джерела фінансування навчальних закладів законом передбачається можливість залучати, у тому числі, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання. Проте надання в оренду таких приміщень, споруд, обладнання, що тимчасово не задіяні, дозволяється лише для їх використання, пов`язаного з навчально-виховним процесом відповідного навчального закладу, за умови, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 та постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 917/782/20.

Відповідно до укладеного РВ ФДМУ по Запорізькій області та ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми» договору оренди № 2952/д від 21.05.2012 Орендарю передано в строкове платне користування державне нерухоме майно - вбудовані в перший поверх нежитлові приміщення гуртожитку (літера А-5, приміщення 5 частини приміщення з № 1 по № 13 включно) загальною площею 123,0 кв.м., розміщені за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зої Космодем`янської, 10. За умовами п. 1.3 Договору майно передано в оренду з метою розміщення суб`єкта господарювання, який здійснює проектні, проектно-вишукувальні, проектно-конструкторські роботи. Передане в оренду державне нерухоме майно знаходиться на балансі державного навчального закладу «Запорізький професійний ліцей автотранспорту».

Приписами частини п`ятої статті 63 Закону України «Про освіту» встановлено, що об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог зазначеної норми законодавець визначає обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов`язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди). Невикористання певного приміщення навчальним закладом не свідчить про неприналежність цього приміщення до об`єкта освіти. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 905/1266/17, від 10.04.2018 у справі № 906/165/17, від 04.07.2018 у справі №902/653/17, від 14.04.2021 у справі № 917/782/20.

Відповідно до інформації, яка міститься у витязі з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми» є: 35.14 Торгівля електроенергією (основний); 43.21 Електромонтажні роботи; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування; 58.29 Видання іншого програмного забезпечення; 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.02 Консультування з питань інформатизації; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», первинне призначення переданих в оренду приміщень - кімнати гуртожитку. На теперішній час, незважаючи на встановлені Законом України «Про освіту» та Законом України «Про вищу освіту» заборони щодо перепрофілювання або використання об`єктів закладів освіти і науки не за призначенням, змінено призначення приміщень з кімнат, в яких повинні проживати особи, що здобувають освіту в навчальному закладі, на офісні приміщення.

Отже, спірне приміщення передане в оренду ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми» всупереч забороні, встановленій чинним законодавством, оскільки спірне майно передано в оренду з метою здійснення проектних, проектно-вишукувальних, проектно-конструкторських робіт, тобто для діяльності, не пов`язаної з навчальним процесом ДНЗ Запорізький професійний ліцей автотранспорту.

З огляду на це, спірне приміщення навчального закладу використовується не за освітнім призначенням та в цілях, не пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу.

Відповідно ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не можуть бути об`єктами оренди об`єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» загальнодержавне значення мають об`єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема об`єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Частиною першою статті 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті.

Відповідно до частини другої цієї статті види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави дійти до висновку, що об`єкти освіти і науки, що не підлягають приватизації, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною, тобто згідно зі статтею 178 ЦК України належать до обмеженооборотоздатних об`єктів.

Таким чином, визнання об`єктів, що не можуть перебувати у користуванні, вилучені з цивільного обороту, обмежені в обороті, є умовою дотримання конституційного режиму права користування на зазначені об`єкти.

Отже, виходячи з викладеного, спірний договір оренди укладений з порушенням вимог частини п`ятої статті 63 Закону України «Про освіту», Закону України «Про вищу освіту», Закону України «Про оренду державного та комунального майна», пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 № 63, підпункту 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним за приписами статей 203, 215 Цивільного кодексу України, як такий, що суперечить актам цивільного законодавства.

Суд визнав необхідним зауважити, що оскільки предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, посилання відповідача-1 на укладення РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та ТОВ «Науково виробнича фірма «Енергосистеми» та державним навчальним закладом «Запорізький професійний ліцей автотранспорту» 01.12.2021 договору про внесення змін №5 до договору оренди від 21.05.2012 №2952/д, яким строк дії продовжено до 18.05.2026, не впливає на висновки щодо виявленого порушення закону при його укладанні. Внесення змін до договору, продовження строку його дії, викладення договору у новій редакції тощо не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним.

За таких обставин, позовна вимога Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя про визнання недійсним договору оренди № 2952/д від 21.05.2012 державного нерухомого майна вбудованих в перший поверх нежитлових приміщень гуртожитку (літ. А-5, приміщення 5 частини приміщення з № 1 по № 13 включно) загальною площею 123,0 кв. м., що перебуває на балансі Державного навчального закладу Запорізький професійний ліцей автотранспорту, укладеного Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та товариством з обмеженою відповідальністю Науково виробнича фірма Енергосистеми, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання повернути спірні приміщення балансоутримувачу, оскільки визнання недійсним договору оренди має правовим наслідком повернення цього приміщення власнику в порядку і на умовах, які встановлені законом.

Щодо заяви відповідача-1 про застосування наслідків спливу позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Разом з тим, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Отже, надання в оренду державного майна з порушенням частини п`ятої статті 63 Закону України «Про освіту», Закону України «Про вищу освіту», Закону України «Про оренду державного та комунального майна» треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу щодо повернення майна слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця майна (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71); від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)).

Власник майна може вимагати усунення порушення його права власності, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таке майно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (абзац п`ятий пункту 143), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (пункт 99), від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)).

Отже, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В даному випадку прокурором позовні вимоги доведено в повному обсязі. Відповідачі доказів в спростування заявлених позовних вимог суду не надали.

Отже, з підстав зазначених вище, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір оренди № 2952/д від 21.05.2012 державного нерухомого майна вбудованих в перший поверх нежитлових приміщень гуртожитку (літ. А-5, приміщення 5 частини приміщення з № 1 по № 13 включно) загальною площею 123,0 кв. м., що перебуває на балансі Державного навчального закладу Запорізький професійний ліцей автотранспорту, укладений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та товариством з обмеженою відповідальністю Науково виробнича фірма Енергосистеми.

3. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю Науково виробнича фірма Енергосистеми (вул. Зої Космодем`янської, 10, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 35764186) повернути нерухоме майно вбудовані в перший поверх нежитлові приміщення гуртожитку (літ. А-5, приміщення 5 частини приміщення з № 1 по № 13 включно) загальною площею 123,0 кв. м., розміщені за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зої Космодем`янської, 10, на користь Міністерства освіти і науки України (пр. Перемоги, 10, м. Київ, 01135; ідентифікаційних код 38621185) в особі балансоутримувача Державного навчального закладу Запорізький професійний ліцей автотранспорту (вул. Волгоградська, 9, м.Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 02549144). Видати наказ.

4. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (вул. Центральна, 6, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 42767945) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя (вул. Матросова, 29-А, м. Запоріжжя, 69057; ідентифікаційний код 02909973; р/р UA0000271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач Запорізька обласна прокуратура, код класифікації видатків бюджету 2800) кошти, витрачені у 2021 році на сплату судового збору в сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.). Видати наказ.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Науково виробнича фірма Енергосистеми (вул. Зої Космодем`янської, 10, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 35764186) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя (вул. Матросова, 29-А, м. Запоріжжя, 69057; ідентифікаційний код 02909973; р/р UA0000271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач Запорізька обласна прокуратура, код класифікації видатків бюджету 2800) кошти, витрачені у 2021 році на сплату судового збору в сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 17.08.2022.

Суддя В.В. Левкут