УХВАЛА

4 серпня 2022 року

м. Київ

Справа № 914/1722/21

Провадження № 12-18гс22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Пількова К. М.,

суддів Британчука В. В., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Желєзного І. В., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Сімоненко В. М., Ситнік О. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Штелик С. П.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс»

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 (головуючий суддя Кравчук Н. М., судді Кордюк Г. Т., Плотніцький Б. Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека № 39»

до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лаврик Тетяни Ярославівни, ОСОБА_2 ,

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аптека №39» (далі - ТОВ «Аптека № 39», позивач) звернулося до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» (далі - ТОВ «Профіт Файненс», скаржник), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (далі - ТОВ «ФК «Гефест»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лаврик Тетяни Ярославівни, ОСОБА_2 , з позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 31.08.2007, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Аптека №39», ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т. Я., зареєстрованого в реєстрі за № 5746.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.12.2021 (суддя Сухович Ю.О.) закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Суд першої інстанції вказав, що, оскільки спір у цій справі стосується іпотечного договору, укладеного для забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи відповідно до умов кредитного договору, а позов подано після набрання чинності законом, яким внесено зміни у ГПК України, зокрема щодо юрисдикції господарських судів, ця справа не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а має розглядатися відповідно до положень цивільного процесуального закону.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 апеляційну скаргу ТОВ «Аптека № 39» задоволено; ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.12.2021 скасовано; справу направлено до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про те, що правовідносини у цій справі підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Однак вказав, що Верховний Суд складом колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 30.10.2019 у справі № 466/5401/16 скасував рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2016 та постанову Апеляційного суду Львівської області від 01.06.2018 в частині визнання недійсним договору іпотеки, закрив провадження у справі та повідомив ТОВ «Аптека № 39», що позов про визнання недійсним договору іпотеки від 31.08.2007, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Аптека № 39», підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Отже, закриття провадження у справі, що розглядається судом першої інстанції, позбавляє особу права звернення до суду, гарантованого Конституцією України, та поставить під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. Таким чином, вказавши на наявність юрисдикційного конфлікту, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ця справа має бути розглянута за правилами господарського судочинства лише тому, що позивачу має бути забезпечено доступ до правосуддя, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду в належному (цивільному) судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду. Також Апеляційний господарський суд зазначив, що подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 № 490/9823/16-ц та № 761/12676/17, від 27.03.2019 у справі № 766/10137/17, від 21.08.2019 у справі № 498/496/17.

У травні 2022 року ТОВ «Профіт Файненс» звернулося з касаційною скаргою, в якій просить постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 скасувати та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі.

Скаржник вважає, що в оскаржуваній постанові не доведено наявність юрисдикційного конфлікту чи помилок у процесуальній діяльності суду, тому цей спір має розглядатися лише в порядку цивільного судочинства, отже є підстави для закриття провадження у справі. Суд апеляційної інстанції під час винесення оскаржуваної постанови неправильно застосував положення статті 20 ГПК України щодо юрисдикції спору, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 753/12916/15-ц, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - КГС ВС) від 27.08.2019 у справі № 906/764/18, від 25.08.2020 у справі № 904/5150/18, від 17.11.2020 у справі № 904/3550/19.

Ухвалою КГС ВС від 14.06.2022поновлено строк подання касаційної скарги, відкрито касаційне провадження та призначено розгляд касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022, а ухвалою від 07.07.2022 цю справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 302 ГПК України, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

На думку колегії суддів, виключна правова проблема у цій справі полягає у відсутності правових позицій щодо застосування статті 20 ГПК України у контексті того, чи має значення для визначення юрисдикції господарського суду суб`єктний склад сторін основного зобов`язання, на забезпечення виконання якого укладено спірний договір іпотеки, якщо однією із сторін основного зобов`язання є фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, якщо судами загальної юрисдикції вже розглядалася справа № 466/5401/16, в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 30.10.2019 скасував рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2016 та постанову Апеляційного суду Львівської області від 01.06.2018 в частині визнання недійсним договору іпотеки від 31.08.2007, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ТОВ «Аптека № 39», та закрив провадження у справі, враховуючи статтю 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на час розгляду вказаної справи судом першої інстанції, зазначивши, що позов в цій частині підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Колегія суддів КГС ВС вважає, що у наведеній ситуації для вирішення цієї справи необхідним є надання висновку щодо застосування вказаних норм права, що виходить за межі повноважень КГС ВС.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Лише за наявності умов, визначених наведеним положенням, справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

При цьому виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників. Кількісний показник передбачає, що така проблема наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

Втім, передаючи цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів КГС ВС не виклала правову проблему, яка б потребувала узгодження висновків Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справ судами різних юрисдикцій, відсутні також посилання суду касаційної інстанції на справи, у яких виникає проблема правозастосування, кількісні показники, які б свідчили про їх непоодинокий характер, відсутнє обґрунтоване посилання на те, що судами було сформовано різну правову позицію при вирішенні справ у подібних правовідносинах, у зв`язку з чим передача цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду була б необхідною для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

З наведених в ухвалі суду касаційної інстанції мотивів не вбачається, у чому саме полягає складність застосування вказаних норм в зазначеній правовій ситуації, а посилання лише на відсутність правового висновку щодо застосування норм права не може свідчити про наявність виключної правової проблеми.

Судом касаційної інстанції в господарських справах відповідно до статті 286 ГПК України є Верховний Суд, у складі якого за змістом статей 36, 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» діє, зокрема, Касаційний господарський суд. Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Таким чином питання застосування положень процесуального законодавства вирішується судом касаційної інстанції під час розгляду касаційної скарги відповідно до його повноважень.

Отже, на розгляд Великої Палати Верховного Суду в цій справі як виключну правову проблему передані питання, які можуть бути вирішені колегією суддів КГС ВС як належним судом.

Відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав для прийняття цієї справи до розгляду та повертає справу на розгляд відповідній колегії КГС ВС.

Керуючись статтями 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу № 914/1722/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека № 39» до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лаврик Тетяни Ярославівни, ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К. М. Пільков
Судді:В. В. Британчук І. В. Григор`єва М. І. Гриців Д. А. Гудима І. В. Желєзний Л. Й. Катеринчук В. С. Князєв Г. Р. КретЛ. М. Лобойко О. Б. Прокопенко Л. І. Рогач В. М. Сімоненко О. М. Ситнік І. В. Ткач О. С. Ткачук С. П. Штелик