ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.07.2022 Справа №905/2410/21

Суддя - Говорун О.В.

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Ґедройця, 5) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, б.108).

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, б.1).

Про стягнення 67035 грн.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення 67035 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.08.2021 зі станції Сартана Донецької залізниці відповідач, згідно накладної №50097054, у вагоні №68748946, відправив вантаж сталь листова, не поіменована в алфавіті, на станцію Кайдацька Придніпровської залізниці. На станції призначення було виявлено, що відправником було невірно зазначено одержувача та його адресу у накладній, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 67035 грн, який він просить стягнути з відповідача.

11.02.2022 до суду надійшов відзив на позов в якому представник відповідача зазначив, що відповідачем у графі 10 накладної №50097054 відповідачем була вказана станція призначення Кайдацька Придніпровської залізниці, саме на цю станцію прибув вантаж. Позивач прийняв спірний вагон без зауважень до оформлення накладної №50097054, не скористався своїм правом перевірити достовірність відомостей, які були вказані у ній. Жодних негативних наслідків, у зв`язку з невірно вказаною адресою вантажоодержувача, залізниця не понесла, а відтак відповідач просить зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати.

07.02.2022 судом отримана відповідь на відзив, за змістом якої позивач, з посиланням на постанови Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17 та від 05.02.2019 у справі №924/2339/17 зазначає про відсутність у суду правових підстав для зменшення розміру штрафу, оскільки така штрафна санкція не є договірною, а відтак просить задовольнити позов в повному обсязі.

11.02.2022 від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив.

20.07.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши вказане клопотання, суд відмовляє в його задоволенні, виходячи з того, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, відповідач скористався своїм правом на подання відзиву та заперечень на відповідь на відзив.

Крім того, відповідачем не вказано в клопотанні про відкладення розгляду справи неможливість надання документів, які на думку позивача мають значення для правильного вирішення спору, засобами поштового зв`язку (електронною поштою) та неможливість їх подання разом з відзивом.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

18.08.2021 Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (відправник), зі станції Сартана Донецької залізниці на станцію Кайдацька Придніпровської залізниці, відвантажило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗСП" (одержувач) за залізничною накладною №50097054, у вагоні №68748946, вантаж сталь листова, не поіменована в алфавіті.

При оформленні залізничної накладної №50097054 відповідачем вказано адресу одержувача: 03124, м.Київ, вул.Миколи Василенка, б.77,а, оф.3-08 (а.с.9).

На станції призначення було виявлено, що одержувач з такою адресою на стації не значиться.

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача засвідчено актом загальної форми №970 від 23.08.2021, який був складений на станції Кадацька Придніпровської залізниці, в якому зазначено, що у перевізному документі невірно зазначена адреса одержувача, на станцію відправлення відправлена телеграма (а.с.11).

31.08.2021 на станцію Кадацька Придніпровської залізниці, надійшло телеграфне повідомлення №718, де зазначено, що вірною адресою одержувача та самого одержувача необхідно вважати: Приватне акціонерне товариство «Завод металоконструкцій Укрстальдніпро» (а.с.12).

Вказана телеграма була надіслана на станцію призначення на підставі листа відповідача (а.с.14).

31.08.2021 на станції призначення Кадацька Придніпровської залізниці у накладній №50097054 зроблено виправлення найменування вантажоодержувача та його адреси з ТОВ «ЗСП», 03124, м.Київ, вул.Миколи Василенка, б.7,а,оф.3-08, на ПрАТ «Завод металоконструкцій Укрстальдніпро», 49019, м.Дніпро, вул.Ударників, б.54г (п.4 накладної) про що складений акт загальної форми №1013 від 31.08.2021 (а.с.9,10).

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.2 ст.908 ЦК України та ч.5 ст.307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту залізниць України (далі Статут), вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст.122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 закріплено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Частиною 1 статті 118 Статуту встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №50097054 одержувача вантажу та його адреси, нарахований штраф відповідачу в розмірі 67035 грн. Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає вимогам ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що порушення є незначним та не завдало збитків позивачу, у зв`язку з чим просить зменшити розмір штрафу до одної провізної плати.

Також, відповідач просив зменшити розмір штрафу зазначивши про складне фінансове становище у зв`язку із провадженням господарської діяльності на території міста Маріуполь, яке віднесено до населених пунктів де здійснюється антитерористична операція (операція об`єднаних сил).

Згідно з ч.1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №910/16925/18.

У вирішенні питання щодо можливості застосування ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України в спірних правовідносинах суд не приймає правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018 у справі №925/1025/17 та від 05.02.2019 на які посилався позивач у відповіді на відзив, оскільки релевантними є правові висновки викладені Верховним Судом в постанові від 06.09.2019 (справа №910/16925/18).

Встановлення розміру штрафу за невірно вказаного вантажоодержувача та його адресу Статутом залізниць України, а не договором, не позбавляє суд права зменшити розмір нарахованого штрафу, за наявності підстав передбачених законодавством.

Статутом не врегульоване питання зменшення розміру штрафу на відміну від законів- Цивільного та Господарського кодексів, які мають вищу юридичну силу порівняно із Статутом залізниць України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України.

Відсутність можливості зменшення розміру штрафу, передбаченого законодавством, та його стягнення без врахування судом конкретних обставин справи, зокрема, характеру вчиненого порушення, негативних наслідків (в тому числі і можливих), та їх співмірності з розміром штрафних санкцій, може призвести до ситуації коли за різні по характеру та наслідкам правопорушення судом може бути стягнений один і той саме розмір штрафу, що, в свою чергу, не сприятиме виконанню завдання господарського судочинства щодо справедливого вирішення справи судом.

Також, судом враховано, що відповідач здійснює господарську діяльність на території м.Маріуполь, яке входить до переліку населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція та розпочата операція об`єднаних сил із відсічі та стримування збройної агресії Росії в Донецькій та Луганських областях.

Позивач не довів ані настання, ані обґрунтовану можливість настання будь-яких негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення, а стягнення штрафу в розмірі 500% від ціни договору за лише сам факт невірного зазначення особою відомостей накладній не може вважатись розумним та справедливим.

Також, позивачем не надано документів на підтвердження наявності не відшкодованих витрат залізниці пов`язаних із затримкою вагону внаслідок невірного зазначення відповідачем адреси одержувача вантажу.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, з огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин та не могло створювати небезпеку на залізничному транспорті, враховуючи характер вчиненого відповідачем порушення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 1 провізної плати.

Такий розмір штрафу є справедливим та співмірним вчиненому порушенню відповідачем, становить 100% від суми за перевезення залізницею вантажу у вагоні, що дорівнює 20% ціни позову.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, б.1, ідентифікаційний код юридичної особи - 001911558) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код юридичної особи - 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, б.108, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи - 40081237) штраф у розмірі 13407 грн (тринадцять тисяч чотириста сім) грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.08.2022.

Суддя О.В. Говорун