ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. Справа№ 910/1436/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Гуща В.О. (довіреність від 05.01.2022 № 1)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" в особі філії "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 (повний текст рішення складено 10.12.2021)

у справі № 910/1436/21 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Новогуйвинського виробничо житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства

до Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" в особі філія "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1"

про стягнення 361 879, 35 грн,

ВСТАНОВИВ:

Новогуйвинське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне комунальне підприємство звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" в особі філія "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" про стягнення заборгованості у розмірі 361 879, 35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням прав позивача, в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання комунальних послуг № 58 від 01.10.2007.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 задоволено позовні вимоги частково. Вирішено стягнути із Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" в особі філії "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" на користь Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства заборгованість у розмірі 120 496,44 грн, судовий збір в розмірі 1791,31 грн. В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Концерн "ІНФОРМАЦІЯ_1" в особі філії "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 по справі № 910/1436/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що судом першої інстанції:

- повернувши на стадію підготовчого провадження, за твердженням відповідача, фактично здійснено новий розгляд справи за процедурою подачі сторонами нових доказів та заперечень по справі;

- в порушення вимог ст. 80 Господарського процесуального кодексу України та принципу рівності сторін, долучено та надано оцінку доказам позивача, які були подані останнім з порушенням встановленого процесуального строку, без належного обґрунтування неможливості їх подання у встановлений строк, що на думку відповідача, призвело до неправильного вирішення справи;

- не взято до уваги того, що позивачем заявлені позовні вимоги з пропуском строку позовної давності та не враховано того факту, що заявлені вимоги є погашеними відповідно до умов мирової угоди, яка затверджена ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 по справі № 910/23971/16. При цьому, позивач наголошує на тому, що відповідно до п. 6 затвердженої судом першої інстанції мирової угоди по справі № 910/23971/16 визначено, що вимоги конкурсних кредиторів відповідно до ч. 4 ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхиленні господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

- прийнято в якості доказів розрахунки заборгованості по договору № 58 від 01.10.2007, що подані позивачем у формі таблиці з цифрами і показниками на воду, сміття, опалення, з яких, на думку відповідача, незрозуміло на підставі яких позивачем вони були сформовані. Також відповідач зауважує на тому, що до суду першої інстанції не надано договорів на вивіз сміття зі сторони позивача.

- не враховано того факту, що акти надання комунальних послуг на підставі яких задоволено позовні вимоги у розмірі 120 496,44 грн підписані не тільки не встановленою особою, але й скріпленні "Дім побуту та торгівлі".

Узагальнений виклад позиції позивача

Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у справі № 910/1436/21 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/1436/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 апеляційну скаргу Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" в особі філії "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі № 910/1436/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" в особі філії "Північна Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2021; розгляд апеляційної скарги призначено на 20.07.2022.

В судове засідання, яке відбулося 20.07.2022, з`явився представник відповідача, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був сповіщений належним чином, про що свідчить долучений до матеріалів справи електронний лист про направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 на зазначену в матеріалах справи офіційну електронну адресу позивача по справі.

Також слід вказати, що інформація про судове засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судової влади України", тому позивач по справі не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Враховуючи, що явка представника позивача у судове засідання не була визнана судом апеляційної інстанції обов`язковою, апеляційний господарський суд визнав можливим здійснювати розгляд апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника позивача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.10.2007 між Новогуйвинським виробничим житловим ремонтно - експлуатаційним комунальним підприємством (постачальником, позивачем) та Концерн "ІНФОРМАЦІЯ_1" Житомирська філія (споживачем, відповідачем) був укладений договір № 58 про надання комунальних послуг (надалі - договір) за умов п. 1. якого постачальник постачає, а споживач приймає та оплачує на умовах договору наступні комунальні послуги: холодне водопостачання; водовідведення; опалення, сміття.

Згідно п. 2.1 договору плата за комунальні послуги здійснюється шляхом перерахування до 20 числа наступного за звітним місяця на розрахунковий рахунок постачальника вартості фактично використаних комунальних послуг згідно виставленого рахунку.

Вартість комунальних послуг визначається за діючими тарифами і розцінками згідно додатка №1, який є невід`ємною частиною данного договору (п. 2.2. договору).

В порушення умов укладеного договору відповідач не оплатив отримані комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.01.2021 становить 392 564,02 грн, що підтверджується актом звіряння.

В силу вимог ст. 222 Господарського кодексу України позивач направив відповідачу претензію вих. № 142-20/ПР від 20.10.2020 року, в якій вказав на порушення відповідачем умов договору, та зазначив суму заборгованості станом на момент виставлення даної претензії.

Також, позивач направив відповідачу для підписання акт звірки розрахунків вих. № 297 від 20.10.2020, при цьому зазначивши, що у разі залишення акту без розгляду або відмови його підписання (у разі відсутності зауважень) акт взаєморозрахунків буде вважатись погоджений сторонами.

У своїй відповіді на претензію, відповідач посилався на пропущений строк позовної давності та про те, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.03.2017 порушено провадження у справі про банкрутство відповідача, а також вказав про відсутність договору про надання комунальних послуг № 58 від 01.10.2007.

Судом першої інстанції встановлено, відповідачем було отримано послуги згідно договору, що підтверджується актами надання комунальних послуг за серпень - вересень 2019 року, які він повернув з підписом свого представника та печаткою на якій вказаний Код 37175103 (наразі філія "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1"), а також акт за жовтень 2020 року з відбитком печатки де зазначено Код 37175103 філія "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 задоволено позовні вимоги частково. Вирішено стягнути із Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" в особі філія "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" на користь Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства заборгованість у розмірі 120 496,44 грн, судовий збір в розмірі 1791,31 грн. В іншій частині відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч. 2 наведеної норми зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

В силу вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначалося вище, у силу п. 2.1 договору плата за комунальні послуги здійснюється шляхом перерахування до 20 числа наступного за звітним місяця на розрахунковий рахунок постачальника вартості фактично використаних комунальних послуг згідно виставленого рахунку.

Факт отримання відповідачем комунальних послуг за договором, підтверджується актами надання комунальних послуг за серпень - вересень 2019 року, які відповідач вернув з підписом свого представника та печаткою на якій вказаний Код 37175103 (наразі філія "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1"), а також акт за жовтень 2020 року з відбитком печатки де зазначено Код 37175103 філія "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Отже, виходячи з наведеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача виник обов`язок оплатити за надані позивачем комунальні послуги.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем доведено наявність правових підстав для часткового стягнення заборгованості у розмірі 120 496,44 грн.

Доводи відповідача стосовно того, що повернувши на стадію підготовчого провадження, судом першої інстанції фактично здійснено новий розгляд справи за процедурою подачі сторонами нових доказів та заперечень по справі, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказані доводи відповідача не впливають на прийняте по суті судове рішення.

При цьому, посилання відповідача на те, що в порушення вимог ст. 80 Господарського процесуального кодексу України та принципу рівності сторін, суд першої інстанції долучив та надав оцінку доказам позивача, які були подані останнім з порушенням встановленого процесуального строку, без належного обґрунтування неможливості їх подання у встановлений строк, судова колегія відхиляє, виходячи з того, що позивачем було аргументовано причину неможливості подання таких доказів у встановлений строк через встановлені Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження на території України.

Твердження відповідача стосовно того, що судом першої інстанції не взято до уваги того, що позивачем заявлені позовні вимоги з пропуском строку позовної давності та не враховано того факту, що заявлені позивачем вимоги є погашеними відповідно до умов мирової угоди, затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 по справі № 910/23971/16, колегія суддів оцінює критично, з огляду на наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України початок перебігу позовної давності пов`язаний з моментом, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зокрема, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 264 Цивільного кодексу України встановлені підстави переривання позовної давності. Так, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Часткові оплати відповідачем вартості комунальних послуг протягом строку існування заборгованості за спірним період, свідчать про визнання відповідачем свого обов`язку з оплати комунальних послуг за спірний період та є підставою для переривання позовної давності за зобов`язаннями відповідача по цих періодах.

Враховуючи наявність фактів переривання позовної давності за договірними зобов`язаннями відповідача, підстави для застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача за вказані періоди - відсутні.

Посилання відповідача на те, що акти надання комунальних послуг підписанні не встановленою особою, а також те, що вказані акти скріплені печаткою "Дім побуту та торгівлі", колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки як вбачається з відбитків печатки проставлених у вищезгаданих актах вказано: Дирекція "Дім побуту та торгівлі" - ідентифікаційний код 37175103 Концерн "ІНФОРМАЦІЯ_1" - ідентифікаційний код 33689922.

Також, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що вказані вище ідентифікаційні коди присвоєнні відповідачу по даній справі.

Доводи відповідача стосовно того, що заборгованість є погашеною на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 по справі № 910/23971/16, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки заборгованість по справі № 910/1436/21 стосуються іншого періоду нарахування.

Твердження відповідача про те, що в розрахунках позивача відсутні відомості на підставі яких останній здійснював нарахування відповідачу розміру заборгованості, колегія суддів відхиляє, так як вказані вище розрахунки були здійсненні позивачем на підставі діючих тарифів і за розцінками, які зазначені у додатку № 1 до договору.

Посилання відповідача на те, що суду першої інстанції не надано договорів на вивіз сміття зі сторони позивача, судовою колегію оцінюється критично, оскільки у даному випадку заборгованості виникла саме за договором № 58 про надання комунальних послуг від 01.10.2007, тому підстави для витребування окремого договору на вивіз сміття - відсутні.

Зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірні висновки суду першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вони не впливають на суть спору, а також не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" в особі філії "Північна" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_1" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі № 910/1436/21 - без змін.

Матеріали справи № 910/1436/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.08.2022 після виходу судді Шаптали Є.Ю. з відпустки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Є.Ю. Шаптала