ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2022 р. Справа № 909/194/22

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача - Шиманська Н.С.

від відповідача (скаржника) - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубко», б/н від 27 червня 2022 року

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2022 року, суддя Кобецька С.М.

про закриття провадження у справі в частині розподілу судових витрат

у справі №909/194/22

за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , м. Івано-Франківськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубко», м. Івано-Франківськ

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства

в с т а н о в и в:

05 квітня 2022 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубко» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Дубко», оформлене протоколом від 16 серпня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2022 року у справі №909/194/22 закрито провадження на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю об`єкта спірних правовідносин (відповідачем скасоване рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Дубко», оформлене протоколом від 16 серпня 2021 року до подання цього позову). Поряд з тим, вказаною ухвалою суд повернув позивачу судовий збір, а судові витрати на послуги адвоката, понесені відповідачем, залишив за останнім, так як дійшов висновку, що спір виник саме з вини відповідача, який на запити позивача не надав інформації та копії необхідних документів.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дубко» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2022 року у справі №909/194/22 в частині залишення судових витрат за відповідачем та прийняти нове судове рішення про відшкодування відповідачу 8 900 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, зазначає, що позивач, разом з позовною заявою подав до суду копію витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого, навпроти графи «дані про перебування юридичної особи в процесі припинення» відсутній запис про припинення юридичної особи - ТОВ «Дубко», відтак, на думку скаржника, позивачу було відомо про відміну спірного рішення. Одночасно вказує, що позивач, будучи учасником товариства, міг самостійно отримати інформацію про перебування чи не перебування відповідача в стані припинення, посилаючись, зокрема на постанову КМУ №209 від 06 червня 2022 року «Про деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану». Щодо зазначення в акті і детальному описі «стягнення неустойки», скаржник пояснив, що вказане є опискою, при цьому, інші докази вказують на надання правової допомоги відповідачу саме щодо цієї справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, зазначає, що відповідач неодноразово ігнорував запити позивача про надання інформації щодо господарської діяльності ТОВ «Дубко», а також не повідомляв позивача про дату, час, місце проведення та порядок денний загальних зборів учасників товариства. Крім цього, наголошує, що кількість та вартість наданих відповідачу юридичних послуг збільшено за рахунок недобросовісної поведінки представника відповідача та неналежного виконання ним процесуальних обов`язків (ненадання суду витребуваних ухвалою суду документів).

У відповіді на відзив відповідач зазначає про зловживання правами з боку позивача, шляхом подання цього позову, відтак, останній повинен відшкодувати відповідачу понесені ним витрати на послуги адвоката в сумі 8 900 грн.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Слід зазначити, що у зв`язку з відсутністю необхідного фінансування суду, ухвала суду від 08 серпня 2022 року про призначення до розгляду апеляційної скарги надіслана на електронні адреси відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на електронну адресу представника відповідача, яким підписано відповідь на відзив - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні докази по справі, дійшов висновку про залишення оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду без змін, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2022 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубко» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Дубко», оформлене протоколом від 16 серпня 2021 року, яким вирішено припинити діяльність Товариства з обмеженою діяльністю «Дубко» шляхом його поділу на п`ять окремих товариств.

В процесі розгляду справи, відповідачем подано суду рішення загальних зборів учасників ТОВ «Дубко», оформлене протоколом №2/22 від 17 лютого 2022 року, яким відмінено оскаржуване рішення загальних зборів учасників ТОВ «Дубко», оформлене протоколом №1/21 від 16 серпня 2021 року.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відображено історію змін реєстраційної інформації ТОВ "Дубко", а саме: з 19 серпня 2021 року - в стані припинення; з 18 лютого 2022 року - зареєстровано.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відсутність предмету спору у справі №909/194/22 підтверджено обома сторонами та доказами, що містяться у матеріалах справи.

Враховуючи наведене вище, зважаючи на відсутність предмету спору у справі, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є правильним.

Ухвала суду в цій частині сторонами не оскаржується. Поряд з тим, відповідач не згідний з висновком суду першої інстанції про залишення витрат відповідача на послуги адвоката за відповідачем. З приводу наведеного, колегія суддів зазначає наступне:

Представник відповідача просив суд стягнути з позивача 8 900 грн. - судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвокатом.

Згідно з ч.4 ст.231 ГПК про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.123 ГПК України).

За приписами ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 ГПК України).

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Разом з тим у ст.130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Частиною 5 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Отже, відповідно до приписів ч.5 ст.130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. (Близька за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 24.03.2021 у справі №922/2157/20, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, від 19.04.2021 у справі №924/804/20).

Аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат: ст.129 ГПК України (розподіл судових витрат) та ст.130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч.5 ст.130 ГПК України.

У разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі закриття провадження у справі можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Колегія суддів враховує, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак відповідно до висновків Верховного Суду (викладених у постановах від 16.02.2021 у справі №905/121/19, від 13.05.2021 у справі №910/16777/20, від 15.09.2021 у справі №902/136/21, від 18.01.2022 у справі №922/2017/17) вбачається, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, ч.5 ст.130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Так, відповідач, зазначаючи про необґрунтовані дії позивача, вказує на безпідставне подання останнім цього позову про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Дубко», оформленого протоколом від 16 серпня 2021 року, при цьому, знаючи станом на момент звернення до суду, про відміну такого рішення, про що була інформація у загальному доступі.

Судом враховано положення статей 2, 4, 14, 130, 191 ГПК України, зі змісту яких вбачається, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується, і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Проте, реалізація такого права позивачем у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним в якості відповідача, який з метою ефективного захисту своїх прав змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката.

Судом встановлено, що у відповідності до п.1.4 статуту, затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «Дубко» (протокол №16 від 16.04.2019) учасниками Товариства є громадяни України: ОСОБА_4 (50%), ОСОБА_5 (50%).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2021 року (зареєстровано в реєстрі за №2406) 12,5% статутного капіталу ТОВ "Дубко" успадковано ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у зв`язку зі смертю батька останнього - ОСОБА_5 .

Так, у матеріалах справи містяться докази, які підтверджують неодноразові звернення ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_2 до відповідача - ТОВ «Дубко» з вимогами про надання документів, що стосуються корпоративних прав учасника товариства, в т. ч. належним чином завірену копію спірного рішення, яким вирішено питання про припинення ТОВ «Дубко».

Судом першої інстанції встановлено, що представником відповідача в судовому засіданні визнано факт ненадання позивачу, як рішення від 16.08.2021, так і рішення від 17.02.2022, яким відмінено попереднє рішення, що свідчить про порушення відповідачем корпоративних прав ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його мати - ОСОБА_1 .

Згідно з ст.43 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії: протоколу зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); статут товариства та зміни до статуту; протоколи загальних зборів учасників; документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг; річну фінансову звітність, тощо.

Відповідно до ч.2-5 ст.32 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повідомляв позивача про загальні збори товариства, які відбулися 17 лютого 2022 року та на яких прийнято рішення про відміну рішення загальних зборів ТОВ «Дубко», оформленого протоколом від 16 серпня 2021 року, яке є предметом цього позову, що свідчить про недобросовісну поведінку саме з боку відповідача - ТОВ «Дубко» та є наслідком порушення корпоративних прав позивача.

Твердження відповідача про можливість позивача дізнатися про скасування рішення загальних зборів ТОВ «Дубко», оформленого протоколом від 17 лютого 2022 року, зокрема у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого, відсутній запис про припинення юридичної особи - ТОВ «Дубко», не спростовують факту невиконання відповідачем обов`язку щодо повідомлення позивача про скликання загальних зборів 17 лютого 2022 року та про прийняте зборами рішення, оформлене протоколом. Протилежного матеріали справи не містять та відповідач суду не надав.

Враховуючи, що позивач не знав про проведення загальних зборів ТОВ «Дубко» 17 лютого 2022 року та про прийняте такими зборами рішення (про відміну рішення загальних зборів учасників ТОВ «Дубко», оформлених протоколом №1/21 від 16 серпня 2021 року про припинення ТОВ «Дубко» шляхом його поділу на п`ять окремих товариств та відновлення його господарської діяльності), колегія суддів не вбачає в його діях щодо подання цього позову, ознак необґрунтованості, а відтак, і відсутні підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 8 900 грн., згідно з ч.5 ст.130 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про закриття провадження у справі (п.13).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи все наведене вище, зважаючи на відсутність у діях позивача ознак необґрунтованості, в розумінні ч.5 ст.130 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду в частині покладення витрат на послуги адвоката на відповідача - без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 231, 255, 270, 271, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2022 року у справі №909/194/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубко» - без задоволення.

Матеріали справи №909/194/22 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 29 серпня 2022 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.