РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2022Справа № 910/3456/22
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Безрадній А.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво"

про стягнення 3 200 000,00 грн,

Представники сторін:

від позивача: Мещеряков М.В.,

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" про стягнення 3 200 000,00 грн у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів № 15/10/19 від 15.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3456/22, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.06.2022.

30.05.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

13.06.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В підготовче засідання 15.06.2022 з`явився представник позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив відкласти підготовче засідання у зв`язку з неявкою представника відповідача на 06.07.2022; встановити відповідачу строк 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечення на відповідь на відзив.

В підготовче засідання 06.07.2022 з`явився представник позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження, відповідно до ст. 185 ГПК України, та призначити розгляд справи по суті на 10.08.2022.

02.08.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 10.08.2022 з`явився представник позивача.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи через неможливість особистої присутності його адвоката в судовому засіданні у зв`язку з відсутністю в місті Києві на цю дату та час, з огляду на військову агресію Російської Федерації проти України, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Згідно з частинами 1, 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд зазначає, що відповідачем не наведено таких причин неявки в судове засідання, які можуть судом бути визнані поважними, тим більше з урахуванням неприбуття його адвоката в усі засідання у цій справі. Суд звертає увагу, що згідно з чинним законодавством присутність представника сторони у судовому засіданні може бути не лише фізичною в залі судових засідань, але крім того учасник справи не позбавлений права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за умови подання до суду відповідної заяви. Однак, такої заяви адвокат відповідача до суду не подавав.

Разом з тим, відсутність адвоката в місті Києві не перешкоджає прибуттю в судове засідання уповноважених осіб відповідача для представництва його інтересів в порядку само представництва, з огляду на обмеженість процесуальних строків розгляду спору.

Суд звертає увагу, що суд здійснює правосуддя під час воєнного стану та не позбавлений права приймати рішення по суті спору за наявності всіх необхідних для цього умов. Натомість, відкладення розгляду цього спору призведе до безпідставного затягування судового провадження.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, заслухавши думку представника позивача, ухвалив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання відмовити у зв`язку з його не обґрунтованістю.

Отже, зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10.08.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віннер Будівництво" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" (Виконавець) укладено договір про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів № 15/10/19 (надалі також - договір), за умовами п. 1.1 якого у порядку та умовах, визначених цим Договором, Виконавець надає Замовнику послуги щодо експлуатації машин і механізмів для виконання будівельних робіт, (далі по тексту «Техніка»), а Замовник приймає виконані послуги та оплачує їх вартість на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, послуги надаються Технікою на будівельному майданчику Замовника, «Нове будівництво (будівельний, майданчик) Сиваської вітрової станції 250 МВт, розташоване в Чаплинській та Присиваській ОТГ Херсонської області, Україна.» (далі по тексту - Об`єкт).

Згідно з п. 1.3 договору, перелік Техніки, за допомогою якої надаються послуги, яка є предметом цього Договору: Екскаватор KOMATSU 450; Асфальтоукладчик.

Вартість послуг, роботи техніки включає вартість роботи екіпажів, обслуговування техніки, ремонту, охорони, вартість паливний матеріалів, вартість мастильних матеріалів, що будуть використовуватись в процесі роботи.

Згідно з п. 2.1 договору, послуги щодо експлуатації Техніки надаються Виконавцеві за заявкою Замовника, яка направляється у письмовому вигляді (факсом) або усно. В заявці зазначається дата початку робіт, термін роботи, а також інші умови, які конкретизують (ускладнюють) процес експлуатації (в разі їх наявності).

Роботи за цим Договором виконуються до 30 січня 2020 р. включно. (п. 2.8 договору)

За приписами пунктів 3.1, 3.2, 3.6 договору, фактична ціна за одиницю послуг визначається згідно протоколу погодження вартості послуг, що додається до Договору (Додаток № 1). Вартість послуг Виконавця за цим Договором вказується в рахунках та Актах наданих послуг. Оплата праці персоналу, ще обслуговує Техніку входить до ціни послуги.

Обсяг наданих Виконавцем послуг становить обсяг всіх послуг, що фактично надані за умовами цього договору, і визначається відповідно до Актів наданих послуг. Сума договору складається з суми вартості Актів наданих послуг протягом дії цього Договору.

Остаточний розрахунок оплата за надані послуги проводиться Замовником на підставі виставлених рахунків Виконавця шляхам перерахування 100 % грошових коштів на зазначений в Договорі рахунок Виконавця протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання Сторонами Актів прийому-передачі наданих послуг та/або талону замовника інших документів підтверджуючих надання послуг документів (шляхових листів, нарядів тощо).

Підтвердженням виконання робіт є акт Виконавця, належним чином складений та підписаний уповноваженою особою Замовник, що здійснює контроль за проведенням робіт або акт прийому-передачі наданих послуг, інші документи, які підтверджують надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30 березня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Цей Договір не підлягає пролонгації чи поновленню. (п. 9.1 договору)

У Протоколі погодження вартості послуг Виконавець та Замовник дійшли згоди щодо розміру вартості послуг: Екскаватор KOMATSU 450 - 2000,00 грн за 1 год з ПДВ; Асфальтоукладчик - 3750,00 грн за 1 год з ПДВ.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що вказаний договір припинив свою дію, однак відповідач звертався до відповідача із заявками про надання послуг після його припинення, які позивач в свою чергу погодився надавати.

У зв`язку з цим сторонами було підписано акти на виконання робіт від 30.04.2020 на суму 543 750,00 грн, від 30.04.2020 на суму 193 375,00 грн, від 30.06.2020 на суму 1 600 000,00 грн, від 30.11.2020 на суму 1 600 000,00 грн, № 1 від 29.01.2021 на суму 300 000,00 грн, № 2 від 26.02.2021 на суму 134 909,39 грн, № 3 від 30.06.2021 на суму 40 000,00 грн,

За твердженнями позивача, відповідач частково виконав свої зобов`язання з оплати вказаних робіт, неоплаченими залишились послуги, надані за актами від 30.06.2020 на суму 1 600 000,00 грн та від 30.11.2020 на суму 1 600 000,00 грн, а загалом на суму 3 200 000,00 грн, за стягненням яких і звернувся позивач.

18.01.2022 позивачем відповідачу була направлена вимога № 10 від 17.01.2022 про оплату наданих послуг на суму 3 200 000,00 грн, яка залишена останнім без відповіді та виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами ст.ст. 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За приписами ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною 1 ст. 642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

Згідно норм ст. 181 Господарського кодексу України (надалі також - ГК України), господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (ч. 8 ст. 181 ГК України).

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З поданих матеріалів суд встановив, договір про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів № 15/10/19 від 15.10.2019, з огляду на п. 9.1, припинив свою дію 30.03.2020.

Отже, в наданих актах на виконання робіт з квітня 2020 року по червень 2021 року хоч і значиться підставою договір № 15/10/19 від 15.10.2019, однак це не означає його автоматичної пролонгації.

Разом з тим, в будь-якому разі перерахованими вище актами на виконання робіт від 30.04.2020, від 30.06.2020, від 30.11.2020, від 29.01.2021 на суму 300 000,00 грн, від 26.02.2021, від 30.06.2021, підписаними у двосторонньому порядку без заперечень та зауважень, скріпленими печатками сторін, підтверджується надання позивачем відповідач послуг у період з квітня 2020 року по червень 2021 року загальною вартістю 4 559 459,39 грн.

Виписками по рахунку позивача підтверджується здійснення відповідачем оплат вказаних послуг у розмірі 1 359 459,39 грн, що відповідає сумі актів на виконання робіт від 30.04.2020 на суму 543 750,00 грн, від 30.04.2020 на суму 193 375,00 грн, № 1 від 29.01.2021 на суму 300 000,00 грн, № 2 від 26.02.2021 на суму 134 909,39 грн, № 3 від 30.06.2021 на суму 40 000,00 грн.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства та дії сторін, суд зазначає, що зобов`язальні правовідносини позивача та відповідача виникли шляхом укладення договору надання послуг у спрощений спосіб.

При цьому, зважаючи на встановлені обставини зобов`язальних правовідносин сторін, аргументи відповідача про відсутність укладеного між сторонами договору як підставу для відмови у позові суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Так само суд визнає неспроможними доводи відповідача про неправильність оформлення актів, з огляду те, що вони відповідають вимогам до первинних документів, визначених Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також підписані у двосторонньому порядку.

Отже, за відсутності доказів протилежного, суд і дійшов висновку про укладення договору надання послуг у спрощений спосіб, надання таких послуг позивачем відповідачу на підставі вказаних первинних документів у сумі 4 559 459,39 грн та їх часткової оплати відповідачем у сумі 1 359 459,39 грн.

Водночас, щодо виникнення у відповідача обов`язку з оплати наданих послуг, які є предметом цього спору, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. (п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Оскільки договірні відносини між сторонами склалися у спрощений спосіб, строку виконання зобов`язань договором не визначено, то у даному випадку підлягає застосуванню ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Як встановлено вище, 18.01.2022 позивачем відповідачу була направлена вимога № 10 від 17.01.2022 про оплату наданих послуг на суму 3 200 000,00 грн, яка отримана останнім 26.01.2022.

У зв`язку з цим, не відповідають дійсності доводи відповідача про відсутність направленої вимоги на адресу відповідача.

Отже, відповідач повинен був оплатити надані послуги у строк до 02.02.2022, однак цього не здійснив.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем в свою чергу, зазначених обставин не було спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано до матеріалів справи доказів погашення заборгованості перед позивачем. Обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суду також не наведено.

Крім того, наведені у відзиві доводи про нікчемність правочинів за наданими актами через відсутність зареєстрованих податкових накладних не містять у собі жодного правового обґрунтування та відхиляються судом як необґрунтовані.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" (вул. Хмельницька, 20/21, літера А, м. Київ, 03115, ідентифікаційний код 24922498) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Олімпікс" (вул. Банкова, 2, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 39288133) борг у розмірі 3 200 000,00 грн та судовий збір у розмірі 48 000,00 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 17.08.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко