СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Харків Справа № 917/1276/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.;

та представників учасників справи від позивача не з`явився; від відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференціїї апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Лазер Кат м.Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.12.2021 року у справі №917/1276/21

за позовом - Комунального підприємства Полтавської обласної ради Полтававодоканал м.Полтава

до - Товариства з обмеженою відповідальністю Лазер Кат м.Київ

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до господарського суду Полтавської області звернулося Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі-Позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Лазер Кат (далі-Відповідач) про: стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів у розмірі 588 999,01 грн; розірвання договору підряду №17-04/20 від 17.04.2020 року по об`єкту Аварійно-ремонтні роботи капітального характеру на ділянці самопливного каналізаційного колектора Д600 мм з-ду Знамено від ж/б № 74 до ж/б № 84 по вулиці Київське шосе в м. Полтава.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.12.2021 року у справі № 917/1276/21 вищезазначену позовну заяву про стягнення коштів та розірвання договору підряду задоволено, судовий збір за подання позовної заяви віднесено на Відповідача.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просив означене рішення суду скасувати та ухвалити в даній справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідачем зазначено наступне:

- Позивач не надав доказів на підтвердження факту перерахування та отримання Відповідачем авансового платежу від Позивача, а тому Відповідач мав підстави не розпочинати передбачені договором роботи, проте незважаючи на означене останній розпочав виконання аварійно ремонтних робіт;

- оплати в розмірі 225 532,80 грн та 364 466,21 грн за платіжними дорученням №7734 від 16.10.2020 року та №7988 від 27.10.2020 року, які здійснені згідно Акту №3 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року є реальним показником наявності актів виконаних робіт та довідки про вартість будівельних робіт на момент здійснення оплати;

- Відповідачем умови спірного договору підряду не порушувалися, в той час як Позивач неналежним чином провів розрахунки, чим порушив умови означеного договору, що призвело до невідповідності строків виконання робіт;

- Позивач своєчасно та належним чином не виставив Відповідачу претензії по якості виконаних останнім робіт та не надав можливості з`ясувати обґрунтованість претензій та усунути можливі недоліки;

- строк виконання робіт за договором не порушувався, а адаптувався до строків оплати зі сторони Позивача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25 січня 2022 року у справі № 917/1276/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення, встановлено строк учасникам справи для надання заяв та клопотань, а також відзиву на апеляційну скаргу з доказами їх (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Розгляд справи призначено судом на 28 лютого 2022 року.

Відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. Про введення воєнного стану в Україні та указів №259/2022 від 14.03.2022р., №133/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р. Про продовження строку дії воєнного стану в Україні починаючи з 24.02.2022р. на території України діє режим воєнного стану.

З огляду на необхідність розгляду апеляційної скарги впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 ст. 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 22 червня 2022 року призначив означену апеляційну скаргу до розгляду на 01 серпня 2022 року о 14:45 год з повідомленням всіх учасників справи.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду від Позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання призначеного на 01 серпня 2022 року о 14:45 год в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої Позивач просив доручити Господарському суду Полтавської області, або Ленінському суду м. Полтава, або Полтавському окружному адміністративному суду м. Полтава.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20 липня 2022 року вищезазначене клопотання Позивача задоволено, проведення відеоконференції доручено Господарському суду Полтавської області.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги до початку її розгляду в судовому засіданні - не надходило.

Представники учасників справи в судове засідання, яке проводилося в режимі відеоконференції, не з`явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 ГПК України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не оспорюються наступні обставини.

Між сторонами 17.04.2020 року було укладено Договір підряду №17-04/20 (далі- Договір), предметом якого є виконання аварійно-ремонтних робіт капітального характеру на ділянці самопливного каналізаційного колектора Д600 мм з-ду Знамено від ж/б № 74 до ж/б № 84 по вулиці Київське шосе в м. Полтава. Обсяг виконання робіт до повного фактичного виконання згідно п. 1.3 Договору. Сума Договору становить 4 932 229,20 грн. (з ПДВ).

На виконання умов Договору сторонами підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2020 р. (форма КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2020 р. (форма КБ-2в). В подальшому сторонами також було підписано і довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2020 р. (форма КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2020 р. (форма КБ-2в).

Платіжними дорученнями № 4645 від 24.06.2020 р. на суму 1 648 454,40 грн, № 6589 від 01.09.2020 року на суму 500 000,00 грн, № 6832 від 11.09.2020 року на суму 278 128,00 грн Відповідачу було перераховано кошти в сумі 2 426 582,40 грн в якості оплати за виконані та підтверджені належним чином роботи, тому спір щодо обсягу виконаних Відповідачем у червні та серпні 2020 року робіт відсутній.

Згідно виставленого рахунку №16 від 12.10.2020 р., Позивач, як замовник, платіжними дорученнями № 7734 від 16.10.2020 р. на суму 225 532,80 грн та № 7988 від 27.10.2020 р. на суму 363 466,21 грн перерахував Відповідачу кошти у розмірі 588 999,01 грн.

Станом на момент подачі позову Відповідачем Позивачу не надано довідку про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) та акту виконаних робіт (форма КБ-2в) відповідно до умов Договору.

Позивач, заявляючи позовні вимоги, посилався на порушення Відповідачем умов Договору, оскільки, отримавши вищезазначені авансовані кошти, останній не придбав матеріалів та конструкцій і не приступив до виконання робіт у передбачений Договором строк, та не звернулося з вимогою про продовження терміну початку виконання робіт, не виконавши таким чином умов згаданого Договору.

На думку Позивача, Відповідач не дотримався встановлених пунктами 4.3., 4.4. Договору строків та порядку щодо підтвердження замовнику обставин використання перерахованого авансу в сумі 588 999,01 грн протягом 45 днів з дня надходження коштів не підтвердив факт використання ним суми авансу, не виконав роботи у встановлені в договорі строки, не надав акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в

Крім того, Позивач зазначав, що засобами електронного зв`язку листом №2/4603 від 05.11.2020 року повідомив Відповідача про виявлені недоліки та дефекти в закінчених роботах за попередні періоди та змонтованих конструкціях та заявив вимогу про їх усунення. Однак вказані недоліки Відповідачем усунуті не були. Рекомендованим листом № 2/267 від 22.01.2021 року Позивач повторно повідомив Відповідача про виявлені дефекти закінчених роботах та змонтованих конструкціях та вимагав їх усунення. Вказаний лист був отриманий Відповідачем 04.02.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та трекінгом поштових відправлень, роздрукованого з офіційного сайту Укрпошта (https://www.ukrposhta.ua/ua).

Вищенаведене стало підставою звернення Позивача до суду з відповідною позовною заявою про стягнення грошових коштів та розірвання в судовому порядку спірного Договору.

Відповідач в суді першої інстанції відзив на позов надав з порушенням строків, встановлених для його подання, заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на адресу суду не надав, а тому господарський суд залишив відзив на позовну заяву без розгляду. Заперечень щодо означеного апеляційна скарга останнього не містить.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що Позивачем належним чином доведено факт невиконання Відповідачем умов Договору в частині дотримання Відповідачем встановлених пунктами 4.3., 4.4. Договору строків та порядку щодо підтвердження Позивачу обставин використання перерахованого авансу, Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за укладеним з Позивачем Договором не підтвердив факт використання отриманої від Позивача суми авансу, не виконав передбачені договором підрядні роботи у встановлені в договорі строки, не надав Позивачу акт приймання виконаних робіт за формою КБ-2в в підтвердження використання суми авансу та не повернув суму авансу Позивачу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що його не спростовують, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Укладений між сторонами 17.04.2020 року Договір, щодо належного виконання якого між сторонами виник спір, регулюються відповідними нормами цивільного та господарського законодавства з правовідносин підряду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, відповідно до пункту 4.3 Договору Позивач перераховує Відповідачу аванс у розмірі 30% від договірної ціни Договору, що вказана у п. 3.1 Договору, на придбання і постачання матеріалів та конструкцій. Відповідач протягом 45 днів з дня надходження коштів як авансу підтверджує їх використання проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Згідно з п. 5.1 Договору, Відповідач починає виконання робіт з дня отримання авансу у повному розмірі, відповідно до п. 4.3 Договору.

Відповідно до пункту 4.4 Договору, розрахунки за виконані роботи проводяться поетапно проміжними платежами по мірі виконання робіт на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість: довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), актів виконаних робіт (форма КБ-2в) до яких додаються копії видаткових накладних на придбані матеріали, вироби, обладнання, послуги машин та механізмів, та інші розрахунки.

З матеріалів справи вбачається, що в межах означеного Договору сторонами було підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2020 р. (форма КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2020 р. (форма КБ-2в). В подальшому сторонами також було підписано і довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2020 р. (форма КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2020 р. (форма КБ-2в).

Відповідачу за платіжними дорученнями №4645 від 24.06.2020 на суму 1 648 454,40 грн, №6589 від 01.09.2020 на суму 500 000,00 грн, №6832 від 11.09.2020 на суму 278 128,00 грн було перераховано грошові кошти в сумі 2 426 582,40 грн в якості оплати за виконані та підтверджені належним чином роботи,

Як вбачається з матеріалів справи, в межах спірного Договору Відповідачем Позивачу був виставлений рахунок №16 від 12.10.2020 з посиланням на підставу оплати за актом №3 за жовтень 2020 р, який був оплачений останнім платіжними дорученнями №7734 від 16.10.2020 на суму 225 532,80 грн та № 7988 від 27.10.2020 на суму 363 466,21 грн тобто на загальну суму в розмірі 588 999,01 грн із зазначенням аналогічного в рахунку призначенням платежу.

Відповідне зазначення про існування акту №3 за жовтень 2020 року в призначенні платежу Позивач обґрунтовує помилкою, оскільки зазначене призначення повністю повторювало викладене в рахунку, який й оплачувався Позивачем, але роботи в жовтні не були проведені та прийняті. Відповідними працівниками Позивача, що оформлювали платіжні документи, на це не було звернуто уваги, оскільки раніше були відсутні претензії до Відповідача з приводу раніше виконаних робіт.

Судом першої інстанції вищезазначені пояснення Позивача були обґрунтовано прийняті до уваги, за мотивів відсутності в матеріалах справи акту №3 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року згідно Договору і відсутність посилань учасників справи на наявність оригіналу такого акту у них.

Судова колегія зазначає, що в апеляційній скарзі Відповідач посилається на існування вищезазначеного акту в додатках до апеляційної скарги, проте, всупереч вимогам ст. 269 ГПК України, ним не заявлено відповідне клопотання про долучення означеного доказу до матеріалів справи, не наведено жодних доказів неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім того, обставину відсутності (ненадання Позивачу) відповідного акту та довідки Відповідач не заперечував в суді першої інстанції шляхом подання відповідного відзиву у встановлений судом строк, не надавав зазначені документи суду першої інстанції та не заявляв про їх існування, отже за змістом ч.4. ст.165 ГПК України Відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Суд першої інстанції також погодився з твердженнями Позивача, що спірні грошові кошти є авансом на придбання і постачання матеріалів та конструкцій, виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, згідно якого аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17).

Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази придбання Відповідачем матеріалів та конструкцій, як і відсутні докази того, що Відповідач приступив до виконання робіт та передав Позивачу роботи у передбачений Договором строк на суму здійсненого Позивачем авансу, а тому Відповідач порушив вимоги п.п. 4.3., 4.4. Договору щодо строків та порядку виконання робіт, та надання документів на їх підтвердження.

Таким чином сума авансу, використання якої не підтверджено Відповідачем та не повернуто Позивачу - становить 588 999,01 грн.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо належного виконання Відповідачем умов спірного Договору.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що факт невиконання передбачених Договором підрядних робіт у встановлені строки підтверджується наявним у матеріалах справи гарантійним листом Відповідача від 13.09.2021 року вих.№ 117/СП і календарним графіком виконання робіт по предмету договору, згідно якого Відповідач гарантує виконання робіт на протязі 45 днів, згідно з календарним графіком виконання робіт кінцевий строк - жовтень 2021 року.

На дату ухвалення спірного рішення, а також перегляду законності та обґрунтованості означеного рішення судом апеляційної інстанції матеріали справи не містять доказів виконання Відповідачем спірних підрядних робіт за Договором.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Твердження Відповідача про ненадання Позивачем доказів на підтвердження факту перерахування та отримання Відповідачем авансового платежу, колегія суддів не приймає до уваги, так як вони спростовуються вищенаведеними доказами в матеріалах справи.

Щодо вимоги Позивача про розірвання спірного Договору за мотивів порушення його умов Відповідачем, судом першої інстанції обґрунтовано та об`єктивно зазначено наступне.

Частиною 2 статті 849 ЦК України визначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Статтею 530 ЦК України, перебачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, зокрема у цей строк (термін).

Як вже було зазначено, Відповідач не дотримався встановлених пунктами 4.3., 4.4. Договору строків та порядку щодо підтвердження замовнику обставин використання перерахованого авансу, а саме в передбачений Договором 45 денний термін з дня надходження коштів не підтвердив факт використання ним суми авансу, не виконав роботи у встановлені в договорі строки, не надав акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в.

Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Відповідно до частин 1 та 3 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення /невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта статті).

Відповідно до п. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Матеріалами справи, а саме рекомендованим листом №2/267 від 22.01.2021 (отримання якого Відповідачем 04.02.2021 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та трекінгом поштових відправлень, роздрукованого з офіційного сайту Укрпошта) підтверджено, що Позивач повідомив Відповідача про виявлені дефекти по закінчених роботах та змонтованих конструкціях та вимагав їх усунення. При цьому Позивач повідомив Відповідача, що у разі ігнорування останнім вказаних вимог, Позивач змушений ініціювати розірвання договірних відносин в односторонньому порядку.

Вищезазначене спростовує доводи апеляційної скарги, що Позивач своєчасно та належним чином не виставив Відповідачу претензії по якості виконаних останнім робіт та не надав можливості з`ясувати обґрунтованість претензій, та усунути можливі недоліки.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції у даній справі.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 21.12.2021 у справі №917/1276/21 про задоволення позовних вимог щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача авансу у розмірі 588 999,01 грн та розірвання спірного Договору підряду №17-04/20 від 17.04.2020 на підставі його неналежного виконання зі сторони Відповідача - ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Лазер Кат м.Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.12.2021 року у справі №917/1276/21 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 21.12.2021 року у справі №917/1276/21 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю Лазер Кат м.Київ.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 01.08.2022 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови, але через обставини запровадження воєнного стану та фізичної небезпеки для звичайного функціонування Східного апеляційного господарського суду, повний текст постанови складено та підписано 19.08.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.О. Радіонова