ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
29 серпня 2022 року Справа № 903/481/22
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сігнет-Центр, с. Андрушки, Попільнянський р-н., Житомирська обл.
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Вог Ресурс, м. Луцьк
про стягнення 1 174 506 грн. 25 коп.
Суддя Кравчук А.М.
Секретар судового засідання Мачульська Л.В.
від відповідача: н/з
встановив: рішенням Господарського суду Волинської області від 19.08.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Вог Ресурс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сігнет-Центр 13 729 грн. 29 коп. пені, 25 933 грн. 11 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 594 грн. 94 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 40 257 грн. 34 коп. (сорок тисяч двісті п`ятдесят сім грн. 34 коп.). У позові на суму 1 134 843 грн. 85 коп. відмовлено.
18.08.2022 на адресу суду надійшла заява ТОВ Сігнет-Центр про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 126-130).
Згідно ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Сігнет-Центр до Товариства з обмеженою відповідальністю Вог Ресурс про стягнення 1 174 506 грн. 25 коп. розглядалась в порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає розгляду у тому ж порядку.
Ухвалою суду від 19.08.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сігнет-Центр від 18.08.2022 про відшкодування витрат на правничу допомогу прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено у судовому засіданні 29.08.2022 о 12 год. 00 хв.
22.08.2022 на адресу суду надійшла заява ТОВ Вог Ресурс про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача 20 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Розгляд справи просить здійснювати без участі його представника за наявними матеріалами справи (а.с. 147-153).
Ухвалою суду від 23.08.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Вог Ресурс від 22.08.2022 про відшкодування витрат на правничу допомогу прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено у судовому засіданні 29.08.2022 о 12 год. 00 хв.
У запереченнях від 26.08.2022 позивач у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення просить відмовити. Зазначає, що заява відповідача на його адресу не надходила (а.с. 156-158).
Відповідач у клопотанні від 26.08.2022 у задоволенні заяви позивача про стягнення судових витрат просить відмовити, оскільки позивач не надав суду детальний опис робіт в ході надання професійної правничої допомоги як окремий документ, що є підставою для відмови у задоволенні його заяви. Зазначає, що заявлений позивачем розмір на правничу допомогу є завищеним. Вимога позивача про відшкодування вартості послуг в сумі 20 000 грн. 00 коп. за представництво інтересів клієнта у судовій справі №903/481/22 лише у Господарському суді Волинської області, до набрання рішенням суду від 18.08.2022 законної сили є безпідставною та суперечить умовам договору з клієнтом. Заявлена сума є непропорційною розміру задоволених позовних вимог (а.с. 160-161).
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу), відбувається в такі етапи:
1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частини перша, друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У заяві від 18.08.2022 позивач просить стягнути з відповідача 20 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, що відповідає попередньому розрахунку, зазначеному у позовній заяві.
18.08.2022 АО «Адвокатська компанія «Якименко та партнери» та ТОВ «Сігнет-Центр» підписано акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого виконавцем надано, а замовником прийнято таку допомогу: представництво інтересів у судовій справі №903/481/22 у Господарському суді Волинської області. Вартість наданих послуг становить фіксований розмір 20 000 грн. 00 коп.
Оплата правової допомоги в сумі 20 000 грн. 00 коп. підтверджується платіжним дорученням №8704 від 05.05.2022.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 30.11.2021 № 925/331/20).
У межах даної справи розмір винагороди за надання правової допомоги позивачу визначений у договорі у вигляді фіксованої суми 20 000 грн. 00 коп., не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Встановлення позивачем у договорі про надання правової допомоги від 28.04.2022 вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту у межах даної справи у фіксованому розмірі виключає подальшу необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії, виконаної ним на захист інтересів свого клієнта в суді, у зв`язку з чим заява про стягнення з відповідача 20 000 витрат на правничу допомогу є підставною.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
П. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням Господарського суду від 18.08.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Вог Ресурс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сігнет-Центр 13 729 грн. 29 коп. пені, 25 933 грн. 11 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 594 грн. 94 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 40 257 грн. 34 коп. (сорок тисяч двісті п`ятдесят сім грн. 34 коп.). У позові на суму 1 134 843 грн. 85 коп. відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, принципи диспозитивності та змагальності, а також те, що відповідачем не доведено неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 675 грн. 39 коп. пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Відповідач не надав суду доказів на спростування розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та не довів їх необґрунтованість.

У заяві від 22.08.2022 відповідач просить стягнути з позивача 20 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, що відповідає попередньому розрахунку у відзиві від 28.07.2022 (а.с. 66-72).

24.01.2022 між АО «Золоті Ворота» та ТОВ «Вог Ресурс» укладено договір про надання правничої допомоги №24/04, згідно умов якого виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво клієнта та надавати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, визначених цим договором, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством, а клієнт оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (п. 1.1). Зміст, умови, вартість послуг та строки виконання покладених клієнтом на виконавця завдань визначаються сторонами у додаткових угодах до договору (п. 1.2). Факт надання виконавцем правової допомоги (послуг) клієнту оформляється актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) (п. 1.3). За здійснену правову допомогу та послуги, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду), розмір якого узгоджується сторонами та визначається в додатковій угоді до договору. Гонорар може включати «гонорар успіху» за досягнення позитивного результату розгляду справи, якщо такий погоджено сторонами в додатковій угоді (п. 4.1). За результатами надання правової допомоги складається детальний опис послуг та акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), що підписується сторонами. В детальному описі послуг вказується обсяг наданих виконавцем правової допомоги (послуг), період, за який надана правова допомога (послуги) та її вартість (п. 4.5). Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023 (п. 7.1).

Додатковою угодою від 15.07.2022 сторони визначили, що клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати клієнту юридичні послуги, що полягають у наданні правничої допомоги по справі №903/481/22 за позовом ТОВ «Сігнет-Центр» до ТОВ «Вог Ресурс» про стягнення 1 174 506 грн. 25 коп. За здійснену правову допомогу та послуги, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду) в розмірі, що визначається із розрахунку:

- 2 000 грн. 00 коп. за 1 годину роботи адвоката;

- 3 000 грн. 00 коп. участь у судових засіданнях по справі.

Гонорар сплачується протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. Детальний перелік наданих послуг виконавцем та витраченого часу вказується в детальному описі послуг.

Згідно детального опису, акту приймання-передачі виконаних робіт від 19.08.2022 на виконання умов договору про надання правничої допомоги №24/04 від 24.01.2022 та додаткової угоди від 15.07.2022 виконавцем виконані, а клієнтом прийняті такі послуги з надання правничої допомоги:

- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції 1 000 грн. 00 коп.;

- збір та аналіз документів, наданих ТОВ «Вог Ресурс». Аналіз чинного законодавства та актуальної судової практики по справі №903/481/22 за позовом ТОВ «Сігнет-Центр» до ТОВ «Вог Ресурс» про стягнення 1 174 506 грн. 25 коп. 4 000 грн. 00 коп.

- підготовка та подання до Господарського суду Волинської області відзиву від 28.07.2022 на позовну заяву у справі №903/481/22 8 000 грн. 00 коп.;

- підготовка та подання до суду заперечень від 11.08.2022 на відповідь на відзив 4 000 грн. 00 коп.;

- представництво ТОВ «Вог Ресурс» у судових засіданнях 3 000 грн. 00 коп.

Оплата ТОВ «Вог Ресурс» витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн. 00 коп. підтверджується платіжним дорученням від 22.08.2022.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року в справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачу послуг та подані документи, врахувавши, що наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, принципи диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 19 324 грн. 61 коп. пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Заперечення позивача щодо не надіслання на його адресу ТОВ «Вог Ресурс» заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не приймаються судом, оскільки спростовуються матеріалами справи. До заяви ТОВ «Вог Ресурс» долучені докази її надіслання позивачу. Згідно витягу щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" №570 заява отримана позивачем особисто 25.08.2022 (а.с. 153, 159).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частині 6 ст. 126 ГПК України, відповідно до якої обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач не надав суду доказів на спростування розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та не довів їх необґрунтованість.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігнет-Центр» від 18.08.2022 про стягнення судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вог Ресурс (вул. Єршова, буд. 1, м. Луцьк, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сігнет-Центр (вул. Заводська, буд. 5, с. Андрушка, Попільнянський р-н., Житомисрька обл., )

- 675 грн. 39 коп. (шістсот сімдесят п`ять грн. 39 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Ресурс» від 22.08.2022 про стягнення судових витрат задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сігнет-Центр (вул. Заводська, буд. 5, с. Андрушка, Попільнянський р-н., Житомисрька обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вог Ресурс (вул. Єршова, буд. 1, м. Луцьк, )

- 19 324 грн. 61 коп. (дев`ятнадцять тисяч триста двадцять чотири грн. 61 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 30.08.2022.

Суддя А. М. Кравчук