ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2022 р. Справа№ 925/1548/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Фесенко О.М.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради

на рішення господарського суду Черкаської області від 18.01.2022 (повний текст складено 22.02.2022)

у справі № 925/1548/21 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»

до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради

про стягнення 738 886,03 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В листопаді 2021 року Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про стягнення 738 886,03 грн боргу та відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у сумі 11 083, 29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти №63/1 від 01.02.2018 в частині оплати поставленої теплової енергії за встановленими НКРЕКП тарифами.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 18.01.2022 у справі № 925/1548/21 позов задоволено повністю та стягнуто з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» 738 886,03 грн заборгованості та 11 083,29 грн суму сплаченого судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що з 28.10.2018 сторони за договором повинні були застосовувати регульований тариф на теплову енергію, який встановлений згідно з постановою НКРЕКП від 27 лютого 2018 року №239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» у розмірі 1590,88 грн. за 1 Гкал без ПДВ, тому позивач на законних підставах здійснив перерахунок та донарахував відповідачу 738 886,03 грн плати за теплову енергію поставлену протягом листопада-грудня 2018 року, виходячи із тарифу 1217,17 грн за 1 Гкал. за рахунком-фактурою № 962 від 29.02.2020.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Черкаської області від 18.01.2022 у справі № 925/1548/21, Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що свої зобов`язання за укладеним з позивачем договором ним виконано своєчасно і оплачено виставлені позивачем рахунки за жовтень - грудень 2018 року. В той же час, перерахунок за цей період здійснено позивачем вже після закінчення строку дії договору. До того ж, за посиланням скаржника, він не має права самостійно здійснювати видатки, що не передбачені поточним бюджетним періодом.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін. При цьому позивач звертає увагу суду на те, що відповідач, як споживач, повинен розрахуватись за спожиту теплову енергію за тарифом 1 217, 17 грн/Гкал, який встановлено Регулятором (НКРЕКП) у спірний період.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2022 апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради у справі № 925/1548/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 у витребувано з господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1548/21 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення господарського суду Черкаської області від 18.01.2022 у справі № 925/1548/21 до матеріалів з суду першої інстанції.

02.05.2022 матеріали зазначеної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2022 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Попікова О.В. апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення господарського суду Черкаської області від 18.01.2022 по справі № 925/1548/21 та додані до неї матеріали повернуто скаржнику на підставі п. 1 ч. 5 ст. 260 ГПК України.

03.06.2022 Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради звернувся повторно із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Черкаської області від 18.01.2022 у справі №925/1548/21 разом з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження ухвали.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2022 справу № 925/1548/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 за клопотанням Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Черкаської області від 18.01.2022 у справі №925/1548/21 та відкрито апеляційне провадження у справі, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 10.08.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 у задоволенні клопотання Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про проведення судового засідання 10.08.2022 у справі № 925/1548/21 в режимі відеоконференції відмовлено з технічних причин.

Присутній у судовому засіданні 10.08.2022 представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

У судове засідання 10.08.2022 представник відповідача (скаржника) не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження на його офіційну електронну адресу.

Клопотання відповідача, яке надійшло до суду 08.08.2022, про розгляд справи без участі його представника судом задоволено.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від 01.02.2018 № 63/1, укладеного між та Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради як замовником та Публічним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» в особі директора відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» як учасником, останнє взяло на себе зобов`язання у 2018 році постачати відповідачу як замовнику товари (теплову енергію) на межу продажу теплової енергії, а замовник - своєчасно оплачувати отримані товари (теплову енергію) за встановленими тарифами у терміни та на умовах, передбачених цим договором (пункт 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору визначено найменування предмета закупівлі: пара, гаряча вода та пов`язана продукція. Код ДК 021-2015-09320000-8. Кількість товарів (послуг або кількісні характеристики за цим договором робіт) 9904 Гкал.

Згідно з п. 1.4 договору тарифи на теплову енергію встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та не є предметом узгодження між сторонами цього договору і можуть змінюватись протягом дії цього договору. На момент проведення процедури закупівлі тариф становить 1 217,17 грн за 1 Гкал (без ПДВ).

Ціна цього договору становить 14 465 822,02 грн з ПДВ (пункт 1.5 договору).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що постачання теплової енергії здійснюється: для потреб опалення та вентиляції у період опалювального сезону (орієнтовно з 15 жовтня до 15 квітня); для потреб гарячого водопостачання протягом року.

Пунктами 4.2.1, 4.2.2 договору встановлено зобов`язання замовника своєчасно та у повному обсязі оплачувати, отриману на межі продажу, теплову енергію за тарифами, у строки встановлені цим договором, а у разі несвоєчасної оплати коштів за використану теплову енергію за цим договором оплачувати пеню за встановленими договором розмірами (пункти 4.2.1 та 4.2.2 договору).

За положеннями п.п. 5.1.1 та 5.1.2 договору учасник у свою чергу має право здійснювати контроль за виконанням замовником умов цього договору та вимагати своєчасної та у повному обсязі оплати вартості, відпущеної на межі продажу теплової енергії, згідно з умовами цього договору.

Облік та визначення кількості спожитої теплової енергії виконується: приладним способом; розрахунковим способом (пункт 6.1 договору).

Згідно з п. 8.1 договору розрахунок реалізованої теплової енергії замовнику за звітний період здійснюється учасником за фактом відпуску теплової енергії на межу продажу теплової енергії сторін, відповідно до тарифів тієї групи, до якої належить об`єкт(и) та/чи приміщення замовника (населення, бюджет, інші).

Оплата за теплову енергію здійснюється за рахунком-фактурою (пункт 8.2 договору).

Відповідно до п. 8.3 договору замовник до 25 числа поточного місяця у відповідності до рахунку-фактури сплачує учаснику вартість фактично спожитої теплової енергії у попередньому періоді.

Несвоєчасне отримання замовником рахунку-фактури не звільняє замовника від відповідальності за несплату за теплову енергію (п. 8.10 договору).

Цей договір діє протягом 2018 року. Договір набирає чинності з дня підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2018 року. Умови цього договору поширюється між сторонами, що виникли з 01.01.2018 (відповідно до пункту 3 статті 631 Цивільного кодексу України). У частині проведення розрахунків по зобов`язаннях, що виникли за цим договором, договір діє до повного здійснення розрахунків (розділ 12 договору).

Рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» від 20.04.2018 (протокол загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно») змінено тим на найменування Публічного акціонерного «Черкаське хімволокно» на Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» (абзац 3 пункту 1.1 статуту Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно»).

На виконання умов договору в період з жовтня 2018 року до грудня 2018 року позивачем було відпущено відповідачу теплову енергію у кількості 4080,3 Гкал, що відображено у рахунках-фактурах №3363 від 31.10.2018, №3754 від 30.11.2018, №4468 від 18.12.2018 на загальну суму 5 130 161,20 грн, за тарифом 1047,75 грн за 1 Гкал, які були оплачені відповідачем у повному розмірі.

При визначенні вартості відпущеної за цей період теплової енергії позивачем було застосовано тариф 1047,75 грн за 1 Гкал на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 404 від 14.06.2018.

В той же час, за доводами позивача, регулятором у сферах енергетики та комунальних послуг було встановлено інший тариф у визначені вартості теплової енергії за цей період, що і стало підставою для донарахування позивачем відповідачу вартості теплової енергії за іншою чинною постановою НКРЕКП, ніж та, яку було застосовано позивачем у листопаді-грудні 2018 року.

У зв`язку із зазначеними обставинами у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 738 886, 03 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Частиною першою статті 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно із статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини шостої статті 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Частиною сьомою статті 276 ГК України передбачено, що оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 3 статті 189 ГК України суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Відповідно до частин 1, 2 статті 190 ГК України передбачено, що державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку. Державне регулювання цін здійснюється згідно із Законом України «Про ціни і ціноутворення».

Частиною шостою статті 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Згідно з статтею 526 ЦК України, частиною першою статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення.

Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), затвердженим Указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014 встановлено, що НКРЕКП є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України.

Зазначеним Положенням визначено, що Комісія, зокрема, встановлює тарифи на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках і установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії; тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями.

Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій.

Рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Рішення НКРЕКП, які є нормативно-правовими актами, підлягають обов`язковій державній реєстрації в установленому законодавством порядку, за винятком рішень з питань установлення цін та тарифів (крім установлення цін та тарифів для населення) та рішень з питань функціонування оптового ринку електричної енергії.

27.02.2018 НКРЕКП прийнято постанову № 239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП», згідно з якою позивачу був установлений тариф на теплову енергію для бюджетних установ, до яких відноситься і відповідач, у розмірі 1 217,17 грн за 1 Гкал без ПДВ.

Постанова НКРЕКП від 27.02.2018 № 239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» опублікована у газеті «Урядовий кур`єр» №202 27.10.2018 і відповідно до вимог частини 7 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у редакції, чинній у 2018 році, набрала чинності з 28.10.2018.

Разом з цим, 14.06.2018 НКРЕКП прийнято постанову № 404 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП», відповідно до якої позивачу був установлений тариф на теплову енергію для бюджетних установ, до яких відноситься і відповідач, у розмірі 1047,75 грн за 1 Гкал без ПДВ. Ця постанова була опублікована у газеті «Урядовий кур`єр» №152 за 15.08.2018 і відповідно до вимог частини 7 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у редакції, чинній у 2018 році, набрала чинності з 16.08.2018.

Таким чином, у листопаді та грудні 2018 року одночасно були чинними Постанови НКРЕКП № 239 від 27.02.2018 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» та № 404 від 14.06.2018 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП», якими для позивача були встановлені різні тарифи на теплову енергію для бюджетних установ.

Апеляційний господарський суд вважає, що місцевим господарським судом в даному випадку правомірно враховано роз`яснення, викладені в рішенні № 4-зп від 03.10.97 Конституційного Суду України стосовно порядку набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, у рішенні вказано, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lexposteriorderogatpriori «наступний закон скасовує попередній».

Тобто, з прийняттям нового акта, якщо ним не передбачено інше, автоматично скасовується діючий у часі раніше прийнятий однопредметний акт.

Як вірно визначено місцевим господарським судом, з урахуванням того, що на момент прийняття НКРЕКП постанови від № 404 від 14.06.2018 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» прийнята раніше в часі НКРЕКП постанова № 239 від 27.02.2018 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» не набрала чинності, тобто не діяла, а відтак, вона не могла бути автоматично скасована.

В той же час, після набрання чинності постановою НКРЕКП № 239 від 27.02.2018 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП», а саме з 28.10.2018, постанова НКРЕКП № 404 від 14.06.2018 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» була автоматично скасована.

За таких обставин та з огляду на пункт 1.4 укладеного між сторонами договору, згідно із яким тарифи на теплову енергію встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та не є предметом узгодження між сторонами цього договору і можуть змінюватись протягом дії цього договору, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що з 28.10.2018 сторони за договором №63/1 від 01.02.2018 мали застосовувати регульований тариф на теплову енергію, встановлений постановою НКРЕКП №239 від 27.02.2018 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» у розмірі 1217,17 грн за 1 Гкал без ПДВ.

В той же час, при розрахунку відпущеної відповідачу теплової енергії позивачем було застосовано тариф 1047,75 грн за 1 Гкал на підставі постанови НКРЕКП № 404 від 14.06.2018, у зв`язку з чим ним у лютому 2020 року було зроблено перерахунок-донарахування за надану відповідачу послугу з теплопостачання у листопаді-грудні 2018 року за рахунком-фактурою № 962 від 29.02.2020 на суму 738 886,03 грн виходячи із тарифу 1217,17 грн за 1 Гкал.

Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері теплопостачання та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії (сфера державного нагляду (контролю) стосовно ПрАТ «Черкаське хімволокно» за період діяльності з 01.01.2017 до 31.12.2018, НКРЕКП складено акт № 429 від 02.12.2019, оприлюднений у встановленому порядку, у якому вказано, що Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» є теплогенеруючою, теплотранспортуючою, теплопостачальною організацією та виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води і застосовувало у 2017-2018 роках при реалізації кінцевим споживачам теплової енергії чи наданні послуг тарифи на теплову енергію/послугу, встановлені у розрізі категорій споживачів. Перевіркою встановлено, що у жовтні-грудні 2018 року (у період з 28.10.2018 до 31.12.2018) Товариство застосовувало тарифи на теплову енергію для споживачів категорії «бюджетні установи», «інші споживачі» «релігійні організації» тариф у розмірі 1047,75 грн/Гкал, встановлений постановою НКРЕКП №3225 від 29.12.2015 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП №404 від 04.06.2018), всупереч тарифу у розмірі 1217,17 грн/Гкал, який був встановлений ліцензіату постановою НКРЕКП від 27.02.2018 № 239.

На офіційному веб-сайті НКРЕКП 23.12.2019 оприлюднено постанову №2884 від 17.12.2019 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Черкаське хімволокно» за порушення ліцензійних умов з виробництва, ліцензійних умов з транспортування, ліцензійних умов з постачання теплової енергії, необхідність усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання», у якій на Приватне акціонерне товариства «Черкаське хімволокно» накладено штрафи та зобов`язано у термін до 01 квітня 2020 року здійснити перерахунок за категоріями споживачів «бюджетні організації», «інші споживачі», «релігійні організації» недонарахованих коштів за спожиту теплову енергію за період з 28 жовтня 2018 року до 31 грудня 2018 року, про що повідомити НКРЕКП з наданням підтверджуючих документів протягом 15 днів з дня закінчення терміну виконання.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає вмотивованим висновок суду першої інстанції щодо правомірності донарахування позивачем відповідачу 738 886,03 грн плати за теплову енергію, поставлену протягом листопада-грудня 2018 року, виходячи із тарифу 1217,17 грн за 1 Гкал. за рахунком-фактурою № 962 від 29.02.2020, встановленого постановою НКРЕКП від 27 лютого 2018 року №239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП».

Стосовно посилання скаржника на те, що таке донарахування було здійснено позивачем після закінчення строку дії договору, апеляційний господарський суд зважає на те, що згідно з розділом договору в частині проведення розрахунків по зобов`язаннях, що виникли за цим договором, він діє до повного здійснення розрахунків (розділ 12 договору).

З урахуванням того, що розрахунки за цим договором не було здійснено відповідачем у належному розмірі, він продовжує діяти в цій частині та є чинним на час розгляду справи.

Щодо посилання скаржника на відсутність у нього права здійснювати видатки, що не передбачені поточним бюджетним періодом, у зв`язку з фінансуванням з міського бюджету, то у цьому випадку, слід взяти до уваги практику Європейського суду з прав людини як джерело права згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України, а також висновки Верховного Суду, викладені в його постановах.

Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово зазначалось, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (рішення від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та рішення від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України").

Правова позиція про те, що відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, викладена також у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 910/4926/19, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17.

Отже, судова колегія вважає, що підстави апеляційного оскарження викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи, що є підставою для відмови у її задоволенні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд вирішує питання про відшкодування або оплату судових витрат на користь сторони у разі повного чи часткового задоволення її вимог.

З огляду на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Черкаської області від 18.01.2022 у справі № 925/1548/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради.

Поновити дію рішення господарського суду Черкаської області від 18.01.2022 у справі № 925/1548/21.

Матеріали справи № 925/1548/21 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.08.2022.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова