номер провадження справи 4/64/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 Справа № 908/1008/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Наталя Григорівна, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ», (69037, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, буд. 3)

до відповідача Фізичної особи підприємця Перетятько Ольги Герасимівни, ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 7854,49 грн.

05.07.2022 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 204 від 29.06.2022 (вх. № 1117/08-07/22 від 05.07.2022) Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ», м. Запоріжжя до Фізичної особи підприємця Перетятько Ольги Герасимівни, м. Запоріжжя про стягнення 7854,49 грн. заборгованості за договором № 141217/34 від 14.12.2017 на тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності, що складається з основного боргу в сумі 5965,76 грн., 3 % річних в сумі 290,72 грн. і інфляційних втрат в сумі 1598,01 грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2022 справу № 908/1008/22 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1008/22 в порядку спрощеного позовного провадження, справі присвоєно номер провадження справи 4/64/22, ухвалено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та обґрунтовані посиланням на приписи ст., ст. 2, 11, 15, 16, 526, 610, 625, 629 ЦК України, ст., ст. 181, 193, 198 ГК України. Мотивуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що через порушення відповідачем умов договору № 141217/34 від 14.12.2017 на тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності, та положень чинного законодавства в частині оплати за надання у тимчасове користування місць розміщення рекламних засобів у відповідача на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі за період з червня 2020 року по лютий 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 5965,76 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати за надання у тимчасове користування місць розміщення рекламних засобів, позивачем на підставі положень ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу втрати від інфляції в сумі 1598,01 грн. та 3 % річних в розмірі 290,72 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь 5965,76 грн. основного боргу, 1598,01 грн. втрат від інфляції та 290,72 грн. 3 % річних. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 2481,00 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.07.2022 про відкриття провадження у справі № 908/1008/22 відповідачу запропоновано у строк до 26.07.2022, але не пізніше 15 днів з дня отримання ухвали суду, подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до інформації, наданої позивачем в позовній заяві, зареєстрованим місцем проживання Фізичної особи-підприємця Перетятько Ольги Герасимівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , відповідно до відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua) є: 69035, м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 10, кв. 11.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 11.07.2022 про відкриття провадження у справі № 908/1008/22, яка направлялася відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, повернулася до суду без вручення адресату з відміткою підприємства поштового зв`язку: «Адресат вибув».

За приписами ч. 4 ст. 120 ГПК України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Частиною третьою статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду не поступало.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 922/2887/16 викладена правова позиція, що сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвали суду у даній справі відповідачем та повернення її до суду з відповідною відміткою є наслідком діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання та неповідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/1008/22.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений в ухвалі суду від 11.07.2022 у справі № 908/1008/22 процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у цей строк не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 10.08.2021 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. (ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України)

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 30.08.2022.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

14.12.2017 між Комунальним підприємством «Градпроект» (Оператор зі справляння плати та нагляду за станом зовнішньої реклами, позивач у справі) та Фізичною особою підприємцем Перетятько Ольгою Герасимівною (Власник (Орендар) рекламних засобів, відповідач у справі) укладено Договір № 141217/34 на тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності, за умовами якого відповідач приймає у тимчасове платне користування місця, що перебувають у комунальній власності м. Запоріжжя, для розміщення рекламних засобів (спеціальних конструкцій зовнішньої реклами) за адресами відповідно до дозволів на розміщення зовнішньої реклами, Переліки дозволів, адрес місць розміщення рекламних засобів, із зазначенням розміру (формату) площин, їх кількості та термінів дії дозволу(-ів) вказуються у відповідних додатках до даного Договору, які підписуються «Сторонами», і з моменту підписання є невід`ємною частиною даного Договору. (п. 1.1)

Згідно з п. 2.1 Договору загальна сума розміру щомісячної плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності за цим Договором, визначається як сума по всіх відповідних діючих Додатках до даного Договору, які є невід`ємними його частинами. Основою для розрахунку щомісячної плати за цим Договором є базовий розмір щомісячної плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя, який затверджується рішенням Запорізької міської ради.

Факт виконання робіт за цим Договором підтверджується двостороннім актом виконаних робіт, який підписується «Сторонами» щомісяця. Акт для підписання направляється позивачем відповідачу в 2-денний термін з моменту закінчення звітного періоду. Відповідач зобов`язаний в 3-денний термін з моменту отримання Акту підписати його, або в той же термін надати позивачу мотивовану письмову відмову від підписання Акту. У випадку відсутності у визначений термін підписаного відповідачем Акту або мотивованої відмови, Акт виконаних робіт вважається погодженим та підписаним «Сторонами» (п.2.3 Договору).

Відповідно до умов п. 2.2 Договору відповідач щомісяця, до кінця поточного місяця, перераховує на розрахунковий рахунок позивача плату у розмірі, визначеному в діючих додатках до Договору.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 Договору визначено, що позивач має право: вимагати від відповідача виконання умов цього Договору.

Згідно з п. 5.1 Договір набуває чинності з 02.12.2017 і діє протягом строку дії дозволу (-ів), а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Сторонами доказів розірвання, припинення чи визнання недійним Договору суду не надано.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору № 141217/34 від 14.12.2017 (у редакції, викладеній у Додатковій угоді № 4 від 02.02.2019 до Договору, яка діє з 03.02.2019) загальна сума розміру щомісячної плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності у м. Запоріжжя (без урахування ПДВ 20 %) по даному додатку складає 621,43 грн., крім того ПДВ 20 % - 124,29 грн. Всього по даному додатку загальна сума розміру щомісячної плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності у м. Запоріжжя (з урахуванням ПДВ 20 %): 745,72 грн. 3а неповний місяць сума оплати розраховується пропорційно кількості днів користування.

За умовами Додатку № 1 до Договору № 141217/34 від 14.12.2017 (у редакції, викладеній у Додаткові угоді № 6 від 02.06.2020 Договору, яка набула чинності з 02.06.2020 і діє до 31.07.2020) загальна сума розміру щомісячної плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності у м. Запоріжжя (без урахування ПДВ 20 %) по даному додатку на період з 01.05.2020 по 31.07.2020 складає 310,72 грн., крім того, ПДВ 20 % - 62,14 грн. Всього по даному додатку загальна сума розміру щомісячної плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності у м. Запоріжжя (з урахуванням ПДВ 20 %): 372,86 грн. 3а неповний місяць сума оплати розраховується пропорційно кількості днів користування. 3гідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони домовились, що умови цієї угоди застосовуються до правовідносин, які виникли з 01.05.2020.

Як свідчать наявні у матеріалах цієї справи двосторонні акти виконання робіт (наданих послуг) до договору №141217/34 від 14.12.17, які підписані позивачем та відповідачем КП «Градпроект» у період з липня 2019 р. по травень 2020 р. надано ФОП Перетятько О.Г. у тимчасове користування місця розміщення рекламних засобів (нестандартні) на загальну суму 7 830,06грн.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору на тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності, № 141217/34 від 14.12.2017 позивачем надавалися відповідачу обумовлені Договором послуги по наданню в тимчасове користування місць розміщення рекламних засобів, а саме за період з червня 2020 по лютий 2021 позивачем надані відповідачу зазначені послуги на загальну суму 5965,76 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг:

- № 1596 від 30.06.2020 на суму 372,86 грн.;

- № 1881 від 31.07.2020 на суму 372,86 грн.;

- № 2019 від 31.08.2020 на суму 745,72 грн.;

- № 2298 від 30.09.2020 на суму 745,72 грн.;

- № 2580 від 31.10.2020 на суму 745,72 грн.;

- № 2807від 30.11.2020 на суму 745,72 грн.;

- № 2980 від 31.12.2020 на суму 745,72 грн.;

- № 533 від 31.01.2021 на суму 745,72 грн.;

- № 860 від 28.02.2021 на суму 745,72 грн.

Всі вище перелічені Акти надання послуг підписані позивачем і відповідачем без зауважень і застережень та скріплені печатками сторін.

Відповідачем зазначений факт не оспорюється та належними і допустимими доказами не спростований.

Надані за спірний період послуги в загальному розмірі 5965,76 грн. відповідачем не оплачені.

Таким чином, станом на час звернення позивача до суду з позовом у даній справі заборгованість відповідача за надані послуги по Договору на тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності, № 141217/34 від 14.12.2017 складає 5965,76 грн.

Отже, дослідженими судом письмовими доказами підтверджується, що позивач взяті на себе зобов`язання за Договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Згідно зі ст., ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір. Підстави виникнення господарських зобов`язань встановлені також ст. 174 ГК України, що включають господарські договори та інші угоди.

Дослідивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку спірні правовідносини сторін врегульовані договором про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як передбачено ст. 902 ЦКУ України виконавець повинен надати послугу особисто.

Статтею 903 ЦК України встановлено якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 2.2 Договору сторони чітко визначили, що відповідач щомісяця, до кінця поточного місяця, перераховує на розрахунковий рахунок позивача плату у розмірі, визначеному в діючих додатках до Договору..

Отже, приймаючи до уваги умови п. 2.2 Договору кінцевим терміном сплати за кожним актом надання послуг є останній день кожного поточного місяця.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата за отримані послуги, які оформлені вище переліченими Актами надання послуг, у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена.

За таких обставин, станом на час звернення позивача до суду з позовом у даній справі заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 5965,76 грн.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, зобов`язання відповідача оплатити надані йому позивачем послуги по наданню в тимчасове користування місць розміщення рекламних засобів не припинені.

Відповідач доказів погашення заборгованості в повному обсязі суду не надав.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також судом приймається до уваги наявний в матеріалах справи Акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2019 року лютий 2021 року, скріплений підписами уповноважених осіб та печатками сторін, в якому відображено, що ФОП Перетятько Ольга Герасимівна станом на 28.02.2021 визнає заборгованість перед КП «Градпроект» за Договором № 141217/34 від 14.12.2017 в розмірі 13287,26 грн. (Належним чином посвідчена копія вказаного Акту звірки взаємних розрахунків залучена до матеріалів справи)

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та, в окремих випадках, рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

На підставі викладеного, оскільки основна заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 5965,76 грн. за надані послуги по наданню в тимчасове користування місць розміщення рекламних засобів станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача 5965,76 грн. основного боргу за Договором на тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності, № 141217/34 від 14.12.2017 підлягає задоволенню судом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем розрахунків за Договором на тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності, № 141217/34 від 14.12.2017, вимоги про стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано.

Позивачем за порушення строків розрахунку за Договором № 141217/34 від 14.12.2017 заявлені до стягнення 3 % річних в розмірі 290,72 грн., які розраховані за загальний період з 01.07.2020 по 29.06.2022 (окремо по кожному Акту надання послуг за спірний період).

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок 3 % річних та встановлено, що даний розрахунок не порушує норми законодавства та виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 290,72 грн. заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Позивачем за порушення строків розрахунку за Договором № 141217/34 від 14.12.2017 заявлені до стягнення інфляційні втрати в розмірі 1598,01 грн., які розраховані за загальний період з липня 2020 року по травень 2022 року (окремо по кожному Акту надання послуг за спірний період).

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що цей розрахунок позивачем виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 1598,01 грн. інфляційних втрат заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ», м. Запоріжжя до Фізичної особи підприємця Перетятько Ольги Герасимівни, м. Запоріжжя про стягнення 7854,49 грн. заборгованості за договором № 141217/34 від 14.12.2017 на тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Перетятько Ольги Герасимівни, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ», (69037, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 20504731) 5965 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 76 коп. основного боргу, 290 (двісті дев`яносто) грн. 72 коп. 3 % річних, 1598 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 01 коп. інфляційних втрат та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне судове рішення складено «30» серпня 2022 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.