ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Справа № 902/1071/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Волков П.О. - адвокат (в режимі відеоконференції);

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця-Млин" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року (повний текст складено 02.05.2022) у справі №902/1071/21 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Фермерського господарства "Лемешівка-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця-Млин"

про стягнення 500 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року у справі № 902/1071/21 позов Фермерського господарства "Лемешівка-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця-Млин" про стягнення 500 000,00 грн задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця-Млин" на користь Фермерського господарства "Лемешівка-Агро" 500 000,00 грн боргу та 7 500 грн зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ТОВ "Вінниця-Млин" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 у справі №902/1071/21 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінниця-Млин" строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця-Млин" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року у справі №902/1071/21. Призначено справу №902/1071/21 до розгляду на 04 серпня 2022 р. об 11:00 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.08.2022 у справі №902/1071/21 розгляд апеляційної скарги відкладено на 10 серпня 2022 р. о 12:00 год.

В судове засідання 10.08.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з`явився адвокат Волков П.О. (представник позивача) та адвокат Семенчук О.А.

При цьому, адвокат Семенчук О.А. на підтвердження повноважень як представника ТОВ "Вінниця-Млин" в суді апеляційної інстанції надала копію ордер серії АВ №1042596 від 04.08.2022 про надання правничої (правової) допомоги у Північно-західному апеляційному господарському суді та копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю №8 від 15.08.2018.

Колегією суддів встановлено, що ордер серії АВ №1042596 від 04.08.2022 про надання правничої (правової) допомоги на представництво інтересів ТОВ "Вінниця-Млин" адвокатом Семенчук О.А. в Північно-Західному апеляційному господарському суді виданий адвокатським об`єднанням "Марцинковський і Партнери". Також в ордері міститься посилання на договір про надання правової допомоги №б/н від 26.04.2022.

Разом з тим, адвокат Семенчук О.А. не є учасником адвокатського об`єднання "Марцинковський і Партнери".

Згідно з ч.1 ст.56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.58 ГПК України).

Згідно з пунктом 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

За змістом частини 1, 5 статті 14, частини 1, 5 статті 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Стороною у договорі є адвокатське бюро. Адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання.

Частиною 6 статті 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до частин 1-2 якої, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

При цьому, виходячи зі змісту частин 1, 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ордер може бути оформлений лише на підставі вже укладеного договору.

Водночас, ордер є документом, який лише посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, тоді як увесь обсяг повноважень адвоката діяти від імені клієнта обумовлюється предметом договору про надання правової допомоги та колом визначених в ньому повноважень адвоката.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Разом з тим, адвокатом Семенчук О.А. не надано договір про надання правової допомоги №б/н від 26.04.2022, укладений між ТОВ "Вінниця-Млин" та адвокатським об`єднанням "Марцинковський і Партнери", як і не надано договору, укладеного між адвокатом Семенчук О.А. та адвокатським об`єднанням "Марцинковський і Партнери", який підтверджував би залучення до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів, з якого можна було б встановити увесь обсяг повноважень адвоката діяти від імені клієнта та колом, визначених в ньому повноважень адвоката.

Враховуючи викладене та зважаючи на заперечення представника позивача з цього приводу, колегія суддів дійшла висновку, що адвокатом Семенчук О.А. не надано належних доказів на підтвердження наявності у неї повноважень представляти інтереси ТОВ "Вінниця-Млин" у суді апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що представники ТОВ "Вінниця-Млин" змінювались як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, неодноразово (адвокат Опанасюк П.П. АБ "Опанасюк і партнери", адвокат Куций К.С. АО "Марцинковський і партнери").

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 лютого 2021 року між ТОВ "Вінниця-Млин" (покупець/відповідач) та ФГ "Лемешівка-Агро" (постачальник/позивач) був укладений договір №3 поставки зерна майбутнього врожаю (далі - договір, т.1, а.с. 19-21), згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність товар пшеницю 2 класу, врожаю 2021 р., з вмістом клейковини не менше 23 од. ВДК 70-90 од та вологість не більше 14%, або пшеницю 3 класу врожаю 2021 р, з вмістом клейковини не менше 20од., ВДК 70-90од. та вологість не більше 14%, (далі-товар) а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.

Відповідно до п.1.1.2 договору, якість товару повинна відповідати існуючим в Україні стандартам на пшеницю ДСТУ 3768-2019 "Пшениця". Технічні умови (ДСТУ 3768-2010) та підтверджуватись посвідченням про якість, за визначеними показниками якості лабораторією покупця, що є остаточним та обов`язковим для виконання постачальником.

Пунктом 1.1.3 договору передбачено, що попередньо погоджена ціна товару за одну тону становить 6000,00 грн з врахуванням ПДВ, яка підлягає остаточному коригуванню відповідно до п.32 даного договору.

Згідно п.1.3 договору поставка вважається здійсненою в момент підписання актів приймання-передачі на всю кількість товару після переміщення всієї кількості товару на склад покупця, відповідно до умов цього договору.

Згідно п.1.4 договору базис поставки: склад ТОВ "Лемешівка Агро Плюс", Вінницька область, Калинівський район, с. Сальник.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що документи наявність яких у покупця є необхідною умовою для приймання кожної окремої партії товару (належним чином оформлені): 2.1.1 Складські документи постачальника на партію товару; 2.1.2. Картка аналізу зерна (форма №47) на партію товару.

Згідно п.2.2 договору постачальник зобовязується надати одночасно з товаром наступні документи: п.2.2.1 специфікацію на партію товару; п.2.2.2 акт приймання-передачі партії товару; п.2.2.3 видаткову накладну на партію товару; п.2.2.4 податкову накладну на партію товару.

Загальна сума договору становить 3 000 000,00 грн, в тому числі ПДВ (п.3.1. договору).

Згідно п.4.1 договору покупець протягом зазначеного періоду з моменту набрання чинності цим договором зобов`язується перерахувати кошти в розмірі 80% від суми передбаченої в п.3.1 договору на поточний рахунок постачальника, а саме: до 24.02.2021 - 1 200 000,00 грн до 31.03.2021 - 1 200 000,00 грн.

01.06.2021 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до договору №3 поставки зерна майбутнього врожаю від 19.02.2021 та внесено наступні зміни до договору: 1.1 пункт 3.3 договору викласти в такій редакції: "3.3 Датою, на яку сторони встановлюють кінцеву ціну за одиницю товару є 20 серпня 2021".

20.08.2021 між сторонами складено Акт-розрахунок погодження ціни пшениці та суми остаточної доплати до договору, згідно п.8 якого сума остаточної доплати, якщо пшениця 2-го класу з врахуванням ПДВ - (3 800 000,00 - 2 612 383,56=1 187 616,44 грн). Згідно п.9 даного Акту сума остаточної доплати, якщо пшениця 3-го класу з врахуванням ПДВ - (3 800 000,00 - 2 612 383,56=1 187 616,44 грн).

Крім того, 20.08.2021 між сторонами договору було проведено коригування заборгованості шляхом взаємозаліку на загальну суму 212 383,56 грн (т.1, а.с.69).

24.02.2021 ТОВ "Вінниця-млин" перерахувало ФГ "Лемешівка-Агро" авансовий платіж в розмірі 1 200 000,00 грн, 29.03.2021 - авансовий платіж в розмірі 1 200 000,00 грн (т.1, а.с. 68).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Вінниця-Млин" протягом 20.08.2021 - 25.08.2021 було отримано на складі ФГ "Лемешівка-Агро" (без будь-яких зауважень/заперечень щодо якості товару) та перевезено власним автотранспортом товар - пшеницю 3-го класу загальною кількістю 495,24 тон на загальну суму 3 763 823,29 грн, що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (т.1, а.с. 24-63).

22.09.2021 ФГ "Лемешівка-Агро" на адресу ТОВ "Вінниця-Млин" цінним листом були направлені видаткові накладні для підписання, а саме: №21 від 20.08.2021, №22 від 21.08.2021, №23 від 24.08.2021, №25 від 25.08.2021, які останнім були отримані 28.09.2021 (т.1, а.с. 65-67, 70-73).

В підтвердження виконання договору ФГ "Лемешівка-Агро" через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" ДПС України подано на реєстрацію податкові накладні: №1 від 24.02.2021, №2 від 29.03.2021, №6 від 24.08.2021, №7 від 25.08.2021 на загальну суму 3 763 823,29 грн, які відповідно до повідомлень про результат обробки документу прийняті ТОВ "Вінниця-млин" (т.1, а.с. 74-94).

Згідно довіреності №4 від 18.08.2021 ТОВ "Вінниця-млин" прийняло відвантажену ФГ "Лемешівка-Агро" пшеницю 3-го класу в кількості 495,24 тонни, яка підписана директором ТОВ "Вінниця-млин" Бондарем І.С. та завірена печаткою підприємства (т.1, а.с.64).

Відповідно до п.2.3 договору, остаточний розрахунок з постачальником проводиться покупцем на підставі наявності в останнього таких документів (належним чином оформлених): п.2.3.1. складських документів на товар, виписаних покупцю (за наявності відповідних умов поставки); п.2.3.2. Акт (акти) приймання-передачі всього обсягу товару, що підписаний покупцем та постачальником; п.2.3.3. всіх видаткових накладних на товар; п.2.3.4. всіх податкових накладних, які повинні бути зареєстровані у порядку та строки, що передбачені чинним законодавством, в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Натомість, відповідач, в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, оплату за отриманий товар здійснив частково на загальну суму 651 439,73 грн (27.08.2021 - 300 000,00 грн, 03.09.2021 - 351 439,73 грн (т.1, а.с. 68)).

Внаслідок таких неправильних дій відповідача, останнім створена заборгованість в розмірі 500 000,00 грн (3 763 823,29 - 2 400 000,00 (авансові платежі) - 212 383,56 (взаємозалік) - 651 439,73 (часткова сплата)).

Оскільки, як встановлено судами обох інстанцій, існує заборгованість відповідача перед позивачем, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 500 000,00 грн обгрунтовані, законні та, відповідно, правомірно задоволені судом першої інстанції на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 692, 712 ЦК України.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання по оплаті за отриманий товар.

Щодо тверджень скаржника про наявність у покупця претензій щодо якості товару, то колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1.1.2. договору встановлено, що якість товару повинна відповідати існуючим в Україні стандартам на пшеницю ДСТУ 3768-2019 "Пшениця. Технічні умови" та підтверджуватись посвідченням про якість, за визначеними показниками якості лабораторії покупця, що є остаточним та обов`язковим для виконання постачальником.

Отже, згідно умов договору посвідчення про якість видає відповідач за результатами визначення показників поставленої пшениці своєю лабораторією.

Як вже зазначалося вище, відповідач в період з 20 серпня 2021 року по 25 серпня 2021 року власним автотранспортом отримав на складі позивача та перевіз на власний склад (пункт 1.4. договору) пшеницю 3-го класу в кількості 495,24 тон на загальну суму 3 763 823,29 гривень, прийняв 495,24 тон пшениці як 3-й клас без зауважень до її якості, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, картками аналізу зерна позивача, спеціфікацією на товар, видатковими та податковими накладними та проведеними остаточними доплатами згідно Акта-розрахунка від 20 серпня 2022 року та Рахунка на оплату №9 від 25 серпня 2021 року.

Відповідно до карток аналізу зерна ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" №1-№20 на пшеницю в кількості 495,24 тонни із зазначенням в них показників, останні відповідають показникам пшениці 3-го класу згідно ДСТУ 3768-2019 Пшениця. Технічні умови. (т.1, а.с. 199-224).

При цьому, відповідачем перед прийняттям всієї визначеної договором кількості пшениці (орієнтовно 500 тонн), врахуванням в своїй податковій звітності зареєстрованих позивачем податкових накладних та часткової оплати згідно Рахунку на оплату №9 від 25 серпня 2021 року, не було надано позивачу доказів на підтвердження невідповідності прийнятої пшениці 3-му класу.

Крім того, відповідач посвідчення про якість на поставлену пшеницю в кількості 495,24 тонни згідно вимог п.1.1.2. договору позивачу не надав, а прийняв поставлену пшеницю за показниками якості, зазначеними позивачем в картках аналізу зерна та видаткових накладних.

Слід зазначити, що єдиним документом, який у відповідності до пункту 1.1.2. договору міг би спростувати заявлену позивачем якість поставленої пшениці, є посвідчення про якість, яке мав видати відповідач після проведення аналізів зерна пшениці згідно ДСТУ 3768-2019. Пшениця. Технічні умови.

Станом на дату прийняття відповідачем пшениці в кількості 495,24 тонни (20-25 серпня 2022 року) в Україні діяла встановлена Підпунктом 24 пункту 1 Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 08.04.2021 року №728 "Про затвердження Галузевих типових форм облікових документів, які використовуються під час зберігання і переробки зерна та продуктів його переробки" форма Посвідчення про якість зерна - типова форма №42

Відсутність в матеріалах справи посвідчення про якість (типова форма №42) зерна пшениці свідчить про відсутність заперечень з боку відповідача щодо невідповідності поставленої пшениці 3-му класу зерна.

Додатковим підтвердженням відповідності поставленої пшениці 3-му класу згідно ДСТУ 3768-2019. Пшениця. Технічні умови. є пункт 6.4. цього ДСТУ, яким визначено, що партія пшениці підлягає поверненню, якщо за результатами її зовнішнього огляду або приймально-здавальних випробовувань вона не відповідає встановленим вимогам за показниками якості й неможливості розділення на однорідні за якістю партії.

Як встановлено судами, відповідач не заявляв про намір повернути та не повертав позивачу жодної з двадцяти партій поставленої в період з 20 по 25 серпня 2021 року пшениці в загальній кількості 495,24 тонни, а відтак вся партія поставленої пшениці відповідає 3-му класу, а її поставка відповідачу підлягає оплаті згідно з укладеним договором та Актом-розрахунком від 20 серпня 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування додаткового рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Щодо розподілу судових витрат під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається, позивач у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця-Млин" на користь Фермерського господарства "Лемешівка-Агро" судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Верховного суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18.

Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, заявником на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в Північно-західному апеляційному господарському суді надано копії договору №62 про надання правової допомоги від 17.11.2021, акту приймання-передачі правової допомоги від 04.08.2022, Рахунку №04-08-2022/001 від 04.08.2022.

Так, 17.11.2021 між Фермерським господарством "Лемешівка-Агро" (замовник) та адвокатом Волковим Павлом Олександровичем (виконавець) був укладений договір №62 про надання правової допомоги (далі - договір), згідно п.1.1. якого виконавець зобов`язується надати замовникові правову допомогу, а замовник зобов`язується прийняти надану правову допомогу.

Предметом цього договору є надання виконавцем правової допомоги Фермерському господарству "Лемешівка-Агро" при розгляді справи №902/1071/21 (п.1.2. договору).

Сторони узгодили вартість правової допомоги (гонорару) виконавця при розгляді справи №902/1071/21 у фіксованому розмірі, а.саме:

- в суді першої інстанції - 20000 (двадцять тисяч) гривень, які підлягають оплаті .на протязі двадцяти календарних днів після проголошення судового рішення;

- суді апеляційної інстанції - 10000 (десять тисяч) гривень, які підлягають оплаті на протязі двадцяти календарних днів після набрання судовим рішенням законної сили;

- в суді касаційної інстанції - 10000 (десять тисяч) гривень, які підлягають оплаті на протязі десяти календарних днів після проголошення судового рішення.

Вартість правової допомоги (гонорару) виконавця при розгляді справи №902/1071/21 у фіксованому розмірі включає в себе збирання доказів, подання адвокатських запитів, формування правової позиції у справі, підготування і подання заяв по суті справи, підготування і подання клопотань, заяв, пояснень, заперечень, участь в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи в паперовому чи в електронному вигляді, ведення справи через підсистему "Електронний суд" (п.1.4. договору).

Згідно п.1.5. договору виконавець представляє інтереси замовника в усіх державних органах, підприємствах, правоохоронних органах, органах досудовогр розслідування, установах, незалежно від форм їх власності та підпорядкованості, судах усіх рівнів та підпорядкованості, виконавчої служби, як заявника, потерпілого, позивача, заінтересованої особи, відповідача, третьої особи, свідка, підозрюваного, обвинуваченого, з усіма правами, наданими вказаним учасникам процесу (без обмежень прав, наданих процесуальним законом), в тому числі з правом підпису процесуальних документів;

- надання консультацій з діючого законодавства України;

- складання запитів, заяв, скарг, листів, процесуальних документів.

Як вбачається, за результатами надання послуг по договору, між сторонами 04.08.2022 підписаний Акт приймання-передачі наданої правової допомоги до Договору №62 про надання правової допомоги від 17.11.2021, згідно якого вартість наданих виконавцем послуг за цим Актом складає 10 000,00 грн.

Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми і не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді апеляційної інстанції, а саме представником позивача складені та підписані наступні документи: відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення.

З огляду на встановлені судом обставини у системному взаємозв`язку з правовими положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а також те, що розмір зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п.5 ст.126 ГПК України, не подано апеляційному суду клопотань про його зменшення, колегія суддів дійшла висновку про покладення зазначених витрат на відповідача у відповідності до вимог ст.129 ГПК України.

При цьому, апеляційним судом беруться до уваги висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини третьої статті 126 ГПК України, згідно яких суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах даної справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця-Млин" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року у справі №902/1071/21 залишити без змін.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця млин" (вул. Д. Нечая,7, м. Вінниця, Вінницька обл., 21001, ) на користь Фермерського господарства "Лемешівка-Агро" (вул. Академічна, буд. 16, с. Агрономічне, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23227, ) 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

4. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

6. Справу №902/1071/21 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "11" серпня 2022 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.