ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2022м. ДніпроСправа № 904/7538/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРХОН", м. Дніпро

до

1. Компанія "GrifCorporation LLP" (ТОВ "Гріф Корпорейшн ЛЛП"), Лондон

2. Товариство з додатковою відповідальністю "ЦЕНТРАЛЬНИЙ УНІВЕРМАГ", м. Дніпро

про визнання недійсним правочину

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Головаха К.К.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача -1: Костюченко Н.О адвокат

від відповідача-2: Угрин В.М. адвокат

ПРОЦЕДУРА

Товариства з обмеженою відповідальністю "АРХОН" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача - 1: Компанії "GrifCorporation LLP" та відповідача - 2: Товариства з додатковою відповідальністю "ЦЕНТРАЛЬНИЙ УНІВЕРМАГ" про визнання правочинну недійсним, на підставі якого Товариство з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» передало частку в статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» в розмірі 167 564, 8 грн компанії «GrifCorporation LLP» (ТОВ «Гріф Корпорейшн ЛЛП»).

Також, позивач подав клопотання про витребування доказів, а саме просить витребувати у Товариства з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» оригінал договору, на підставі якого Товариство з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» передало частку в статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» в розмірі 167 564, 80 грн компанії "GrifCorporation LLP".

Ухвалою суду від 30.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 21.02.2022.

21.02.2022 судове засідання не відбулось, у зв`язку із знаходженням судді Ярошенко В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 20.05.2022 призначено підготовче засідання на 21.06.2022.

Компанія «GrifCorporation LLP» 14.06.2022 подало до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 21.06.2022 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХОН» про зупинення провадження у справі відмовлено та відкладено підготовче засідання на 20.07.2022.

Товариство з додатковою відповідальністю «ЦЕНТРАЛЬНИЙ УНІВЕРМАГ» 28.06.2022 подало до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.07.2022 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду в засіданні по суті на 17.08.2022.

17.08.2022 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника на розгляді іншої справи поза межами територіальної юрисдикції Господарського суду Дніпропетровської області.

Розглянувши подане клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, відкладення розгляду справи є правом суду. Основною умовою для відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вказує на те, що провадження у даній справі триває вже тривалий час і всі учасники справи скористались своїм правом на подання заяв по суті справи з посиланням на конкретні докази та нормативне обґрунтування своїх правових позицій.

Тож, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

В ході судового засідання 17.08.2022 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 17.08.2022 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що нещодавно йому стало відомо про те, що Товариство з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» належну йому частку в розмірі 13, 31803 %, в грошовому виразі 167 564, 8 грн, відчужило на користь одного учасника - Компанії «ГРІФ КОРПОРЕЙШН ВІЛЛ».

Придбання відповідачем-1 частки Товариства в статутному капіталі, що належала Товариству, простежується з інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за якою розмір внеску до статутного фонду Компанії «ГРІФ КОРПОРЕЙШН ЛЛП» збільшено з 521 565,20 грн до 689 130 грн, тобто на 167 564, 8 грн, що відповідає частці в статутному капіталі, що належала Товариству.

Позивач стверджує, що при відчужені відповідачем-2 частки на користь відповідача1 порушено переважне право позивача та інших учасників ТДВ «Центральний універмаг» на придбання частки в статутному капіталі Товариства з додаткового відповідальністю «Центральний універмаг».

Крім того, позивач вважає, що Акт прийому-передачі частки в статутному капіталі з боку ТДВ «Центральний універмаг» від 28.02.2020 підписаною не уповноваженою особою, оскільки на момент підписання даного акту ОСОБА_1 вже не була директором Товариства відповідно до рішення Загальних зборів учасників товариства від 29.10.2019.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог.

Зазначає, що станом на день подання позову учасниками ТДВ «ЦУМ» є: Компанія «Гріф Корпарейшн ЛЛП» розмір частки 689 130 грн грн, що становить 54, 77 %; ОСОБА_2 49, 4 грн, що становить 0, 00393 %; ОСОБА_3 49, 4 грн, що становить 0, 00393 %; ОСОБА_4 98, 8 грн, що становить 0, 00785 %; ОСОБА_5 49, 7 грн, що становить 0, 00393 %; ОСОБА_6 49, 4 грн, що становить 0, 00393 %; Ачіллія Менеджмент Лімітед (Третя особа) 284 346, 4 грн, що становить 22, 5983 %; Фоліона Менеджмент Лімітед 284 395, 80 грн, що становить 22, 6022 %.

Відповідні відомості містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та є загальнодоступними.

Щодо підписання Акту прийому-передачі частки в статутному капіталі з боку ТДВ «Центральний універмаг» від 28.02.2020 не уповноваженою особою відповідач зазначає, що відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у період 28.02.2020 директором ТДВ «Центральний універмаг» була ОСОБА_1 .

Жодних доказів на підтвердження того факту, що на момент вчинення оспорюваного правочину в Єдиному державному реєстрі керівником була зазначена інша особа позивач не наводить.

Крім того, відповідач повідомляє, що як на час вчинення оспорюваного правочину так і на даний час директором ТДВ «Центральний універмаг» була ОСОБА_1 .

Позиція відповідачяа-2 викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач-2 заперечує проти позову. Обставини, викладені у відзиві на позов аналогічні за змістом із відзивом на позов відповідача-1.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Згідно статуту ТДВ «Центральний Універмаг» (далі - відповідач-2), в редакції, яка була зареєстрована 27.05.2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «АРХОН» (далі позивач) являється учасником товариства з часткою в розмірі 98, 8 грн, що становить 0, 0079 % статутного капіталу

Решта статутного капіталу товариства, розподілена наступним чином: ОСОБА_2 49, 4 грн, що становить 0, 00393 %; ОСОБА_3 49, 4 грн, що становить 0, 00393 %; ОСОБА_4 98, 8 грн, що становить 0, 00785 %; ОСОБА_5 49, 7 грн, що становить 0, 00393 %; ОСОБА_6 49, 4 грн, що становить 0, 00393 %; Ачіллія Менеджмент Лімітед (Третя особа) 284 346, 4 грн, що становить 22, 5983 %; Компанія «Гріф Корпарейшн ЛЛП» - 521 565, 20 грн, що становить 41, 4500 %; Фоліона Менеджмент Лімітед 284 395, 8 грн, що становить 22, 6022 %. Крім того, частка в розмірі 167 567, 8 грн, що становить 13, 31803 % належить самому ТДВ «Центральний Універмаг».

Так, 28.02.2020, у зв`язку із укладенням договору, між Товариством з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» та Компанією «ГРІФ КОРПОРЕЙШН ЛЛП» було підписано Акт прийому-передачі в статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг.

Відповідно до якого, ТДВ «ЦУМ» ідентифікаційний код 01558218, в особі директора ОСОБА_1 передало, а Компанія «ГРІФ КОРПОРЕЙШН ЛЛП», в особі представника за довіреністю ОСОБА_7 прийняло частку у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» (ідентифікаційний код 01558218) у розмірі 13, 31803 відсотка, номінальною вартістю 167 564, 80 грн.

Справжність підпису сторін засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 713-714.

Даний акт прийому-передачі частки в статутному капіталі з боку ТДВ «Центральний універмаг» було підписано директором ОСОБА_1 .

На думку позивача, Акт прийому-передачі частки в статутному капіталі з боку ТДВ «Центральний універмаг» від 28.02.2020 підписаною не уповноваженою особою, оскільки на момент підписання даного акту ОСОБА_1 вже не була директором Товариства відповідно до рішення Загальних зборів учасників товариства від 29.10.2019.

Факт придбання відповідачем-1 частки Товариства в статутному капіталі, що належала Товариству, простежується з інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за якою розмір внеску до статутного фонду Компанії «ГРІФ КОРПОРЕЙШН ЛЛП» збільшено з 521 565, 20 грн до 689 130 грн, тобто на 167 564, 80 грн, що відповідає частці в статутному капіталі, що належала Товариству. При цьому само Товариство вибуло з переліку учасників за даними ЄДР.

Позивач вважає, що при передачі частки Товариства в розмірі 167 564, 80 грн компанії «ГРІФ КОРПОРЕЙШН ЛЛП» мало місце порушення переважного права інших учасників Товариства з додатковою відповідальністю на придбання частки, що відчужуються Товариством.

Відповідно до Статуту Товариства, який затверджений Загальними зборами учасників Товариства з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» протоколом № 2 від 20.05.2014, зокрема, пункт 6.4 передбачає, що у разі придбання частки (її частини) самим Товариством, воно зобов`язане реалізувати її іншим учасникам або третім особам у термін, що не перевищує одного року та є порядку, встановленому Статутом і законом, або зменшити свій Статутний капітал відповідно до законодавства України.

Протягом цього періоду розподіл прибутку, а також голосування і визначення кворуму у вищому органі проводяться без урахування частки, придбаної Товариством.

Пунктом 5.3. Статуту Товариства, учасники Товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частини) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники Товариства не скористаються :м переважним правом протягом трьох днів з дня повідомлення про намір учасника продати частку (ТІ частину), частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Позивач не отримував повідомлення про намір Товариства продати або іншим чином передати (відчужити) частку будь-кому. За інформацією позивача, таке повідомлення не отримували і інші учасники Товариства.

Позивачу не відомі умови договору про відчуження частки Товариства Компанії «ГРІФ КОРПОРЕЙШН ЛЛП». В розпорядженні Позивача є копія акту прийому-передачі частки в статутному капіталі ТДВ «Центральний універмаг» від 28.02.2020 року.

Таким чином, при відчужені відповідачем-2 частки на користь відповідача-2 порушено переважне право позивача та інших учасників ТДВ «Центральний універмаг» на придбання частки в статутному капіталі Товариства з додаткового відповідальністю «Центральний універмаг».

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

У статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Тому, порушені право та/чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам, повинен убезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Подібні висновки Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Відтак застосування судом того чи іншого-особу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Позов про переведення прав та обов`язків покупця за договором за своєю суттю відповідає такому способу захисту прав та інтересів, як зміна правовідношення (п. 6 ч. 2 ст. 16 ЦК України), та найкраще відповідає змісту порушеного переважного права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також € найпростішим шляхом, який забезпечує для позивача відновлення та реалізацію відповідного переважного права.

Продаж учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки з порушенням переважного права іншого учасника (учасників) товариства не зумовлює недійсність відповідного правочину. Наслідком такого порушення є право учасника (учасників) вимагати в судовому порядку переведення на нього (на них) прав та обов`язків покупця частки (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/2388/20).

Лише у разі порушення переважного права учасника товариства з обмеженою відповідальністю, останній набуває права вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки (такий висновок міститься у п. 35 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.11.2021 у справі № 925/1130/20).

Відповідно до частини п`ятої статті 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік.

Зазначена норма встановлює спеціальний спосіб судового захисту учасника товариства з обмеженою чи додатковою відповідальністю, переважне право якого порушене: такий учасник може звернутися до суду з позовом про переведення на нього прав і обов`язків покупця.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/2388/20.

Разом з цим Верховний Суд зазначає про те, що лише у разі порушення переважного права учасника товариства з обмеженою відповідальністю, останній набуває права вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки).

Водночас, у силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відчуження власником свого майна визначено частиною першою статті 346 ЦК України є однією з підстав припинення права власності, які залежать від волі власника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Відступлення частки в статутному капіталі товариства має своєю метою припинити право власності на цю частку, щоб певна інша особа набула право на цю частку. Відступлення за правовою природою є відчуженням частки за волею учасника, що спрямоване на передачу учасником іншій особі (одному чи кільком учасникам цього товариства або третім особам) у власність належної йому частки або її частини. У вказаних відносинах поняття "відступлення" і "відчуження" є тотожними, оскільки вони є аналогічними за правовими наслідками.

Відступлення (відчуження) частки у статутному капіталі є правовим механізмом, за яким відбувається її відчуження на підставі договору купівлі-продажу, міни або дарування тощо.

Позов про переведення прав та обов`язків покупця за договором за своєю суттю відповідає такому способу захисту прав та інтересів, як зміна правовідношення (пункт 6 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України), та найкраще відповідає змісту порушеного переважного права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також є найпростішим шляхом, який забезпечує для позивача відновлення та реалізацію відповідного переважного права. Положення про способи захисту порушеного переважного права особи відображені також у пункті 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 909/337/19.

Продаж учасником товариства з обмеженою чи додатковою відповідальністю частки з порушенням переважного права іншого учасника (учасників) товариства не зумовлює недійсність відповідного правочину. Наслідком такого порушення є право учасника (учасників) вимагати в судовому порядку переведення на нього (на них) прав та обов`язків покупця частки.

Для вирішення даного спору необхідним є дослідження наявності чи відсутності у позивачів переважного права на придбання частки та чи відбулося порушення такого права.

Відповідно до пункту 6.4 Статуту Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг" у разі придбання частки (її частини) учасника самим Товариством, воно зобов`язане реалізувати її іншим учасникам або третім особам у термін, що не перевищує одного року та в порядку, встановленому Статутом і законом, або зменшити свій Статутний капітал відповідно до законодавства України. Протягом цього періоду розподіл прибутку, а також голосування і визначення кворуму у вищому органі проводяться без урахування частки, придбаної Товариством.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Згідно приписів частин 2-4 статті 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" якщо кілька учасників товариства скористаються своїм переважним правом, вони придбавають частку (частину частки) пропорційно до розміру належних їм часток у статутному капіталі товариства.

Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства.

Якщо учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такі учасники зобов`язані протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки (частини частки).

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", статут товариства може містити інші відомості, що не суперечать закону.

Згідно приписів частини 3 статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", учасники товариства можуть мати інші права, передбачені законом та статутом товариства.

На думку, позивача статут товариства передбачає переважне право учасників на придбання частки не лише у випадку її відчуження третім особам, але також і у випадку відчуження частки іншим учасникам товариства.

Відповідачі не погоджуються з такою думкою позивача, вважають що у позивачів відсутнє переважне право.

Суд звертає увагу на довільне тлумачення позивачами положень статуту Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг".

Так, пунктом 5.2 Статуту Товариства передбачено, що будь-який учасник товариства має право продати (відступити) свою частку (її частину) у статутному (складеному) капіталі товариства одному чи кільком учасникам цього товариства або третім особам.

Відповідно до п.5.3 Статуту Товариства, учасники Товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники Товариства не скористаються своїм переважним правом протягом трьох днів з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину), частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Отже, пункт 5.3. статуту визначає порядок реалізації переважного права на придбання частки у статутному капіталі саме у випадку відчуження її третім особам, а не іншим учасникам.

Позивач аргументує свою позицію тим, що перше речення не містить посилання на відчуження третім особам, а тому вважає, що переважне право існує і у випадку відчуження іншим учасникам.

Суд звертає увагу, що перше речення містить термін "переважне право". За загальним правилом, даний термін означає саме переважне право перед третіми особами.

Про це чітко зазначено у ч. 1 ст. 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", відповідно до якої учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Вказана норма визначає виникнення в учасника товариства переважного права на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, тобто права переважної покупки, лише у випадку коли іншим учасником товариства продається своя частка (частина частки) третій (сторонній) особі (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 911/178/20).

Переважне право - це право (правомочність), яка забезпечує першочерговість перед іншими (третіми) особами на вчинення певної юридичної дії. Метою застосування інституту переважного права у корпоративних правовідносинах є збереження складу учасників товариства (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 922/3754/20).

Також, відповідно до висновку щодо застосування норм права, що міститься у п.93 постанови Великої палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/2388/20 учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі, якщо інше не передбачено корпоративним договором, стороною якого є такий учасник.

Суд також звертає увагу, що положення пункту 5.3 статуту необхідно тлумачити в цілому у поєднанні всіх речень. Друге і третє речення доповнюють і конкретизують положення першого речення, передбачають порядок його дотримання та виконання. І стосуються саме переважного права перед третіми особами.

Таким чином, положення статуту Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг" не передбачають особливостей реалізації переважного права та не наділяють учасників переважним правом у випадку відчуження частки не лише третім особам, а також і іншому учаснику, про що помилково вважає позивач.

Також статут товариства не передбачає особливостей відчуження частки самим товариством.

Таким чином, судом встановлена відсутність у позивача переважного права на придбання відчужуваної частки у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг", що має наслідком прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання правочинну недійсним, на підставі якого Товариство з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» передало частку в статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» в розмірі 167 564, 80 грн компанії «GrifCorporation LLP» (ТОВ «Гріф Корпорейшн ЛЛП»).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06. 2018 у справі № 338/180/17 (п.57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (п. 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17 (п. 14).

Отже, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Але це означає лише те, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже враховуючи вищевикладене суд зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Щодо підписання Акту прийому-передачі частки в статутному капіталі з боку ТДВ «Центральний універмаг» від 28.02.2020 не уповноваженою особою, а саме ОСОБА_1 , яка не була директором Товариства відповідно до рішення Загальних зборів учасників товариства від 29.10.2019, суд зазначає наступне.

Згідно інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 28.02.2020 директором ТДВ «ЦУМ» була ОСОБА_1 .

Жодних реєстраційних змін щодо зміни керівників Товариства не відбувалися включно до 27.08.2021.

Тому, викладені аргументи позивачем не знаходять своїх підтверджень.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, надані відповідачами докази і пояснення на спростування наявності переважного права є більш вірогідними, ніж докази та пояснення, надані позивачами на підтвердження своїх позовних вимог. Позивачами не доведено наявність підстав для переведення прав і обов`язків покупця за договором. Отже позов задоволенню не підлягає.

Також суд зазначає, що матеріали справи не містять договору на підставі якого Товариство з додатковою відповідальністю "Центральний універмаг" передало частку в статутному капіталі в розмірі 167 564, 80 грн. Компанії «GRIF CORPORATION LLP».

Суд звертає увагу, що судом встановлено відсутність переважного права позивачів на придбання частки у статутному капіталі. Відповідно, наявність чи відсутність у матеріалах справи договору не вплине на рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АРХОН", м. Дніпро до відповідача-1 Компанії "GrifCorporation LLP" (ТОВ "Гріф Корпорейшн ЛЛП"), Лондон та відповідача-2 Товариства з додатковою відповідальністю "ЦЕНТРАЛЬНИЙ УНІВЕРМАГ" про визнання недійсним правочину на підставі якого Товариство з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» передало частку в статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Центральний універмаг» в розмірі 167 564, 8 грн компанії «GrifCorporation LLP» (ТОВ «Гріф Корпорейшн ЛЛП») відмовити.

Судові витрати у розмірі 2 481 грн покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 19.08.2022

Суддя В.І. Ярошенко