ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2022 р. Справа№ 908/1685/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Попікової О.В.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях,

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021, повний текст складено 06.12.2021

у справі № 908/1685/21 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОИЛ-ТРЕЙД

до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях

2. Державної казначейської служби України

про стягнення грошових коштів, сплачених за об`єкт приватизації, в сумі 312 000,00 грн та зобов`язання перерахувати стягнуті кошти,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року (з урахуванням уточнень та доповнень до позовної заяви від 16.09.2021 (а.с. 129-132) Товариство з обмеженою відповідальністю «ОИЛ-ТРЕЙД» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській Запорізькій та Кіровоградській областях (відповідач 1), та Державної казначейської служби України (відповідач 2), в якій позивач просить суд стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях грошові кошти, сплачені за об`єкт приватизації за Договором № 914 від 26.10.2004, в сумі, отриманій в результаті повторного продажу об`єкту, та перерахувати кошти в розмірі 312 000,00 грн, у т.ч. ПДВ та зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області перерахувати стягнуті кошти з рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на рахунок ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» був укладений Договір № 914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва шляхом викупу від 26.10.2004, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця об`єкт незавершеного будівництва - їдальню № 54 на 150 місць, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 1 (далі - об`єкт приватизації), а Покупець зобов`язався прийняти об`єкт приватизації, сплатити за нього ціну в розмірі 321 919,20 грн, в тому числі ПДВ, зобов`язання за яким були виконані сторонами у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 у справі № 908/3121/16 Договір №914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва шляхом викупу від 26.10.2004 було розірвано та зобов`язано позивача повернути об`єкт незавершеного будівництва - їдальню № 54 на 150 місць, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна (Героїв Сталінграду) 1, на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

Позивач посилається на те, що незважаючи на його вимоги відповідачі не вчинили дій щодо повернення йому коштів, сплачених ним за об`єкт приватизації у сумі 312 000,00 грн, отримані в результаті повторного продажу об`єкту, чим порушують його законні права.

Матеріально - паровими підставами позову позивач обрав положеннями ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 № 2269-VIII, розділу VI Порядку повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 18.10.2018 № 1331, ст. 1212 ЦК України, ст. 43 Бюджетного кодексу України, Додатку до «Державного інформаційного бюлетеня про приватизацію» - відомості приватизації № 99 (1223) від 10.12.2018, ст. 20 ГК України, ст. 6 Закону України «Про Фонд державного майна України» від 09.12.2011 № 4107-VI, позивач просить стягнути з відповідача суму, сплачених за об`єкт приватизації, коштів у розмірі 312 000,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №908/1685/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОИЛ-ТРЕЙД» грошові кошти, сплачені за об`єкт приватизації за Договором №914 від 26.10.2004, в сумі, отриманій в результаті повторного продажу об`єкту, та перерахувати кошти в розмірі 312 000 грн 00 коп., у т.ч. ПДВ, а також суму судового збору в розмірі 4 680 грн 00 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач 1 безпідставно, в порушення вимог чинного законодавства не повернув позивачеві грошові кошти, сплачені за об`єкт приватизації, та є належним відповідачем у справи.

Позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області перерахувати стягнуті кошти з рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на рахунок ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» за висновком суду першої інстанції не підлягають задоволенню як безпідставні. Суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії заявлені до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, яке ним не залучено до участі у справі відповідачем.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №908/1685/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апелянт посилається на те, що:

- Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях не повинне відповідати за позовом, оскільки не є суб`єктом спірних матеріально-правових відносин та не має обов`язків перед позивачем;

- кошти, отримані від повторної приватизації державного майна - об`єкта незавершеного будівництва - їдальні № 54 на 150 місць, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 1 (нова назва Шкільна), надійшли до Державного бюджету України, таким чином ці кошти набули статусу коштів Державного бюджету України, тому повинні повертатись згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45, та Державна казначейська служба України є уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів з рахунків розпорядників (державних установ), на виконання судових рішень про повернення коштів, перерахованих до Державного бюджету України як оплати за державне майно під час його приватизації, а за загальним правилом, позов має пред`являтись до належного відповідача;

- на рахунках відділення Фонду відсутні рахунки з обліку коштів Державного бюджету України, які находять від приватизації об`єктів державної власності для повернення позивачу, що робить неможливим виконання рішення суду.

Доводи інших учасників справи.

Позивач не скористався своїм право на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач 2 - Державна казначейська служба України у відзиві на апеляційну скаргу зазначає що Служба, не порушувала прав позивача, а тому не є належним відповідачем у справі. Служба не здійснює обслуговування рахунків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, а тому просить відхилити апеляційну скаргу, оскаржене рішення залишити без змін.

Явка представників сторін.

У судове засідання 15 серпня 2022 року з`явися представник відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях - Іванченко І.С.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «ОИЛ-ТРЕЙД» та Державної казначейської служби України у судове засідання 15 серпня 2022 року не з`явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені завчасно та належним способом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021 року, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Андрієнко В.В., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №908/1685/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №908/1685/21. Копію ухвали надіслано Господарському суду міста Києва.

10.01.2022 матеріали справи №908/1685/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 було відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 16.02.2022 о 15:00.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, у зв`язку із відпусткою судді Андриєнка В.В. визначено склад колегії: Суддя Корсак В.А.- головуючий, судді Попікова О.В. та Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 справу прийнято до провадження новим складом суддів.

16.02.2022 розгляд справи було відкладено на 14.03.2022 о 16:20 у зв`язку із неявкою у судове засідання відповідача 2 (за відсутності доказів належного повідомлення).

14.03.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 розгляд справи було призначено на 11.07.2022 о 14:50.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022, у зв`язку із неявкою у судове засідання представника відповідача 2 (за відсутності доказів належного повідомлення) розгляд справи було відкладено на 15.08.2022 14:40.

15.08.2022 справу розглянуто по суті.

Розгляд заявлених учасниками справи клопотань.

Представник Державної казначейської служби України 08.07.2022 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Це клопотання задоволено судом апеляційної інстанції.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 та 04.07.2022 задоволено клопотання відповідача 1 про участь у судовому засідання у режимі відеоконференції.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залиши без задоволення, а оскаржене рішення без змін з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

26.10.2004 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (далі - Продавець) та ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» (далі - Покупцем) було укладено Договір № 914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва шляхом викупу (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця об`єкт незавершеного будівництва - їдальню № 54 на 150 місць, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 1 (далі - об`єкт приватизації), а Покупець зобов`язався прийняти об`єкт приватизації, сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі.

Умовами п. 1.4. Договору передбачено, що вказаний в цьому Договорі об`єкт приватизації продано за 321 919,20 грн, у т.ч. 53 653,20 грн ПДВ.

ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» було сплачено ціну за об`єкт приватизації у розмірі 321 919,20 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 4 від 02.11.2004 на суму 53 653,20 грн, № 5 від 26.11.2004 на суму 134 133,00 грн та № 6 від 22.12.2004 на суму 134 133,00 грн.

На лист ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» від 11.04.2016 вих. № 11/04-1 про надання роз`яснень щодо повернення об`єкта незавершеного будівництва Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області листом від 13.05.2016 № 11-22-02639 надало відповідь, що на сьогоднішній день, законодавством не передбачено процедури, механізму та відсутній нормативний документ, який би регулював питання повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації.

У відповідь на лист № 11-22-02639 від 13.05.2016, позивач листом вих. № 06/06-1 від 06.06.2016 надав відповідь про готовність добровільно повернути об`єкт незавершеного будівництва, придбаний за договором купівлі-продажу № 914 від 26.10.2004, у державну власність, але просив повідомити коли і в якому порядку будуть повернуті ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» кошти за умови розірвання та передачі об`єкта приватизації у державну власність.

У відповідь на лист вих. № 06/06-1 від 06.06.2016, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області листом від 08.07.2016 № 11-22-03819 надало відповідь, що на сьогоднішній день, законодавством не передбачено процедури, механізму та відсутній нормативний документ, який би регулював питання повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 у справі № 908/3121/16 Договір № 914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва шляхом викупу від 26.10.2004 було розірвано та зобов`язано позивача повернути об`єкт незавершеного будівництва - їдальню № 54 на 150 місць, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна (Героїв Сталінграду) 1, на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області шляхом підписання акту прийому-передачі.

На виконання вказаного рішення Господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 у справі № 908/3121/16 позивач повернув, а Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області прийняло об`єкт незавершеного будівництва - їдальню № 54 на 150 місць, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна (стара назва Героїв Сталінграду) 1, що підтверджується Актом приймання-передачі об`єкта, що повертається у державну власність від 27.09.2017, підписаним сторонами.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.10.2018 у справі № 908/890/18 з позивача на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на підставі Договору № 914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва шляхом викупу від 26.10.2004 було стягнуто 34160,00 грн збитків.

21.01.2019 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняном М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 58125196) щодо стягнення з ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області 34160,00 грн збитків та 1762,00 грн судового збору, а також 3592,24 грн виконавчого збору.

На виконання рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.10.2018 у справі № 908/890/18 позивачем було сплачено 34160,00 грн збитків та 1762,00 грн судового збору, а також 3592,24 грн виконавчого збору, що підтверджується квитанцією № N1D7G27728 від 11.03.2020.

Судом першої інстанції встановлено, що Додаток до «Державного інформаційного бюлетеня про приватизацію» «Відомості приватизації» № 99 (1223) від 10.12.2018, містить інформацію про результати продажу об`єкта малої приватизації, а саме: об`єкт малої приватизації - об`єкт незавершеного будівництва - недобудована їдальня літ. Б за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Шкільна 1, повернений за рішенням суду у державну власність, приватизований юридичною особою - ТОВ «ГЛОБАЛ ГЕНЕЗИС» (), яка визначена переможцем електронного аукціону. Ціна, за якою прибрано об`єкт, становить 312 000,00 грн, у т.ч. ПДВ - 52000,00 грн.

30.01.2019 ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» звернулось до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з претензією № 30/01-1 про повернення коштів, сплачених за об`єкт приватизації, в якій позивач вимагав повернути кошти, сплачені за об`єкт приватизації за договором № 914 від 26.10.2004 в сумі, отриманій в результаті повторного продажу об`єкта, та перерахувати кошти в розмірі 312000,00 грн, у т.ч. ПДВ - 52000,00 грн за реквізити, заманеними у даній претензії.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при прийнятті постанови.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції, дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

Частина перша ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначалось, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (Продавець) та ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» (Покупцем) був укладений Договір №914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва шляхом викупу від 26.10.2004.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 у справі № 908/3121/16 Договір № 914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва шляхом викупу від 26.10.2004 було розірвано та зобов`язано позивача повернути об`єкт незавершеного будівництва - їдальню № 54 на 150 місць, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна (Героїв Сталінграду) 1, на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області шляхом підписання акту прийому-передачі.

Відповідно до частини третьої ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За приписами ст. 188 ЦК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За таких обставин Договір № 914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 26.10.2004, є розірваним з 21.02.2017 (набрання законної сили рішення Запорізької області від 06.02.2017 у справі № 908/3121/16).

Згідно приписів ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору, зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив, що правовідносини між позивачем та відповідачем у даній справі врегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про приватизацію державного майна» від 18.01.2018 № 2269-VIII (далі - Закон № 2269-VIII).

Абзацами першим та другим частини дев`ятої ст. 27 Закону № 2269-VIII встановлено, що у разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням покупцем договірних зобов`язань приватизований об`єкт підлягає поверненню у державну власність, включаючи земельну ділянку.

Судом встановлено, що на виконання вказаного рішення Господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 у справі № 908/3121/16 позивач повернув, а Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області прийняло об`єкт незавершеного будівництва - їдальню № 54 на 150 місць, який розташований за адресою: вул. Шкільна (Героїв Сталінграду) 1, що підтверджується Актом приймання-передачі об`єкта, що повертається у державну власність від 27.09.2017, підписаним сторонами.

Частиною дев`ятою ст. 27 Закону №2269-VIII встановлено, що порядок повернення в державну власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

На момент прийняття рішення у справі № 908/3121/16 від 06.02.2017 та підписання Акту приймання-передачі об`єкта, що повертається у державну власність від 27.09.2017, діяв Порядок повернення у державну власність об`єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 32, згідно абз. 2 п. 1 якого, об`єкт приватизації повертається до сфери управління державного органу приватизації, що проводив його відчуження за договором купівлі-продажу (далі - державний орган приватизації), для здійснення управління цим об`єктом згідно із законодавством до моменту відчуження його в результаті повторного продажу.

Пунктом 3 Порядку повернення у державну власність об`єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №32, передбачалось, що повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації, у разі розірвання договору купівлі-продажу такого об`єкта у зв`язку з невиконанням його умов або визнання його недійсним у судовому порядку провадиться згідно із законодавством.

Постанова Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №32 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1168.

З листів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області листом від 13.05.2016 №11-22-02639 та від 08.07.2016 №11-22-03819 вбачається, що на момент звернення позивача з листами про надання роз`яснень, законодавством не було передбачено процедури, механізму та відсутній нормативний документ, який би регулював питання повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації.

На момент укладання Договору № 914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 26.10.2004 діяв механізм повернення коштів покупцеві у разі розірвання договору та механізм повернення, який відповідав чинному на той момент законодавству, а саме, Державній програмі приватизації на 2000-2002 роки, затвердженій Законом України «Про державну програму приватизації» від 18.05.2000 № 1723-III та Порядку повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу, затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 1701 від 15.08.2000.

Пунктом 133 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки передбачалось, що у разі розірвання договору купівлі-продажу державного майна за рішенням суду у зв`язку з невиконанням покупцем договірних зобов`язань об`єкт приватизації підлягає поверненню в державну власність.

Порядок повернення в державну власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі розірвання договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації у зв`язку з невиконанням їх умов або визнання їх недійсними в судовому порядку повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації, провадиться на підставі рішення суду з коштів позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації Автономної Республіки Крим, отриманих від повторного продажу цих об`єктів у порядку, встановленому Фондом.

Пунктами 1 та 2 Порядку повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу, затвердженого Наказом Фонду державного майна України №1701 від 15.08.2000 передбачалось, що при розірванні договору купівлі-продажу або визнанні його недійсним повернення Покупцю коштів, сплачених ним за об`єкт приватизації, здійснюється лише на підставі рішення суду, арбітражного суду. Джерелом розрахунків з Покупцем є кошти, одержані органом приватизації від повторного продажу об`єкта, повернутого у власність держави. Розрахунки здійснюються тільки після повторного продажу державою об`єкта приватизації, повернутого у її власність, і надходження коштів від повторного продажу на рахунок позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації АРК.

Розрахунки з покупцем орган приватизації здійснює в десятиденний термін з дня надходження коштів від повторного продажу об`єкта на рахунок позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації АРК (п. 4 Порядку повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу, затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 1701 від 15.08.2000).

На момент повернення позивачем об`єкту незавершеного будівництва - їдальню № 54 на 150 місць, який розташований за адресою: вул. Шкільна (Героїв Сталінграду) 1 відповідно до Акту приймання-передачі об`єкта, що повертається у державну власність від 27.09.2017, зазначені нормативні акти втратили чинність.

На час вирішення спору в суді частиною одинадцятою ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 № 2269-VIII (далі - Закон № 2269-VIII) передбачено, що порядок повернення в державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі продажу таких об`єктів затверджується Фондом державного майна України. Повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, здійснюється у порядку, встановленому Фондом державного майна України, на підставі рішення суду з коштів, які надійшли від повторного продажу таких об`єктів (зменшених на суму збитків, неустойки, штрафів та будь-яких інших платежів, які належать до сплати покупцем згідно з цим Законом та/або договором купівлі-продажу), протягом п`яти робочих днів після надходження коштів від повторного продажу на рахунок державного органу приватизації. Повернення коштів покупцям здійснюється в сумі, отриманій державними органами приватизації в результаті повторного продажу об`єктів, але не може перевищувати суми, сплаченої покупцем під час попереднього продажу.

18.10.2018 наказом Фонду державного майна України № 1331 був затверджений Порядок повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів.

Відповідно до п. 2 розділу VI Порядку повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 18.10.2018 № 1331, повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, здійснюється у порядку, встановленому Фондом державного майна України, на підставі рішення суду про розірвання договору купівлі-продажу або визнання його судом недійсним з коштів, які надійшли від повторного продажу таких об`єктів (зменшених на суму збитків, неустойки, штрафів та будь-яких інших платежів, які належать до сплати покупцем згідно із Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» та/або договором купівлі-продажу), протягом 5 робочих днів після надходження коштів від повторного продажу на рахунок державного органу приватизації.

27.11.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (Продавець) та ТОВ «ГЛОБАЛ ГЕНЕЗИС» (Покупцем) був укладений Договір № 1270 купівлі-продажу об`єкта державної власності, відповідно до умов п. 1.1. якого, Продавець передає (продає) у власність Покупця об`єкт малої приватизації - об`єкт незавершеного будівництва - недобудовану їдальню, літ. Б, що розташований за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Шкільна, будинок 1, повернений за рішенням суду у державну власність (далі - Об`єкт приватизації), а Покупець приймає у власність (купує) об`єкт приватизації та сплачує ціну його продажу і виконує визначені Договором умови.

Умовами п. 2.1. вказаного Договору передбачено, що ціна продажу Об`єкта приватизації з урахуванням ПДВ становить 312 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 52000,00 грн.

Сплата ТОВ «ГЛОБАЛ ГЕНЕЗИС» ціни продажу Об`єкта приватизації з урахуванням ПДВ у розмірі 312 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 52000,00 грн, підтверджується випискою по рахунках 03/12/2018 та випискою по рахунках 05/12/2018, надані відповідачем.

Додаток до «Державного інформаційного бюлетеня про приватизацію» «Відомості приватизації» № 99 (1223) від 10.12.2018, містить інформацію про результати продажу об`єкта малої приватизації, а саме: об`єкт малої приватизації - об`єкт незавершеного будівництва - недобудована їдальня літ. Б за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Шкільна 1, повернений за рішенням суду у державну власність, приватизований юридичною особою - ТОВ «ГЛОБАЛ ГЕНЕЗИС» (), яка визначена переможцем електронного аукціону. Ціна, за якою прибрано об`єкт, становить 312 000,00 грн, у т.ч. ПДВ - 52 000,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що на момент прийняття рішення порядок повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації, у разі розірвання договору купівлі-продажу такого об`єкта відсутній. Проте, відсутність законодавчо визначеної процедури повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації у разі розірвання договору купівлі-продажу, не може бути підставою для того, щоб сплачені кошти не були повернуті покупцеві.

Щодо матеріально правової підстави позову, в обґрунтування своїх вимог ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» посилалось на ст. 1212 ЦК України.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності наступних умов: 1) збільшення або збереження майна однією особою набувачем 2) зменшення або незбільшення майна у іншої особи -потерпілого; 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача зменшенням або відсутністю збільшення майна на стороні потерпілого 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану осіб на час такої зміни, або правова підстава для цього повинна згодом відпасти.

При цьому, не має правового значення, наслідком поведінки набувача чи потерпілого стала зазначена зміна майнового стану цих осіб.

Зазначені умови виникнення зобов`язання з безпідставного набуття майна наявні у спірних правовідносинах, в яких перехід матеріальних благ - грошових коштів в сумі 321919,20 грн у вигляді оплати вартості об`єкта незавершеного будівництва відбувся на виконання договору купівлі-продажу, який згодом розірвано в судовому порядку, внаслідок чого зазначений об`єкт передано до державної власності.

Згідно з частино другою ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до частини першої, п. 1 частини другої ст. 11, частин першої, другої ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, тобто є такою, що згодом відпала, або була відсутня взагалі.

Внаслідок перерахування позивачем коштів у вигляді плати за об`єкт приватизації за Договором № 914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва шляхом викупу від 26.10.2004 в сумі 321 919,20 грн відбувся перехід майнових благ (грошових коштів) з майнової сфери у власність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (набувача-боржника).

Такий перехід відбувся за відсутності зустрічного задоволення з боку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, оскільки після розірвання Договору № 914 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва шляхом викупу від 26.10.2004 об`єкт приватизації, який є предметом Договору повернуто у державну власність.

Правові підстави для зміни майнового стану сторін внаслідок утримання Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області грошових коштів з моменту припинення Договору відпала. (Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 19.05.2021 у справі № 922/1830/20).

Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що у випадку розірвання приватизаційного договору позивач вправі вимагати повернення коштів, внесених ним за об`єкт приватизації, оскільки спеціальні норми законодавства про приватизацію, чинні на момент укладення договору, передбачали такі права для покупців приватизованого об`єкта.

Суд першої інстанції також цілком обґрунтовано застосував до спірних правових відносин положення Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) та судову практику, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо застосування принципу «належного урядування».

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейським судом з прав людини визначено основні критерії, згідно з якими необхідно оцінювати дотримання вимог ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції у справах, що стосуються втручання в майнові права особи, а саме: чи мало місце втручання у майно в розумінні Конвенції; чи було втручання законним в контексті положень національного законодавства; чи переслідувало втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства; чи було втручання у право власності справедливим, тобто чи було дотримано «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

У свою чергу, неповернення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області грошових коштів, які є предметом спору в межах даної справи, є порушенням прав, гарантованих Першим Протоколом, оскільки така бездіяльність державного органу не ґрунтується на нормах закону та не переслідує легітимної мети, спрямованої на захист інтересів суспільства, окремої особи чи держави, порушує баланс інтересів суспільства та особи, якій певні права було гарантовано законом. Особа не може нести весь тягар негативних наслідків, які спричинені бездіяльністю компетентних державних органів у затвердженні процедури повернення коштів з бюджету.

Бездіяльність держави щодо встановлення чіткого порядку повернення покупцям коштів, сплачених ними за об`єкти приватизації, у разі повернення цих об`єктів у державну власність не може бути правомірним виправданням відмови у реалізації фундаментального права особи мирно володіти своїм майном, оскільки зазначене є порушенням принципу «належного урядування» .

Висновки суду першої інстанції щодо застосування статті 1212 ЦК України до правовідносин стягнення грошових коштів, сплачених за розірваним в судовому порядку договором купівлі-продажу об`єктів приватизації, відповідають висновкам, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 904/5492/15, від 07.05.2018 у справі № 921/512/17-г, від 09.07.2019 у справі № 918/926/17.

Також суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача 1 про те, що у новоутвореного Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях відсутні підстави для виплати ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» 312000,00 грн, оскільки під час ліквідації передавальним актом такий борг не передавався.

Відповідно до частини четвертої ст. 91 ЦК України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частини першої ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно інформації з офіційного сайту Фонду державного майна України https://www.spfu.gov.ua/en/documents/4686.html вбачається, що відповідно до Закону України «Про Фонд державного майна України», Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України та Положення про представництво Фонду державного майна України в районі, місті, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 № 678, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.06.2012 за № 935/21247, із змінами, та на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 13.12.2018 № 49773/0/1-18 щодо пріоритетних реформ на 2019 рік, презентованих на першому національному форумі «Партнерство заради розвитку» від 03.12.2018, Фондом державного майна України видано наказ від 17.01.2019 № 39 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України», яким наказано утворити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Дніпро, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області.

Згідно інформації з офіційного сайту Фонду державного майна України https://www.spfu.gov.ua/en/documents/4694.html вбачається, що відповідно до Закону України «Про Фонд державного майна України», наказу Фонду державного майна України від 17.01.2019 № 39 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» та враховуючи лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 19.03.2019 № 20, Фондом державного майна України видано наказ від 22.03.2019 № 290 «Про визначення дня початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях», згідно умов якого днем початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях визначено 22.03.2019 та наказано начальнику Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях Миргородській Г.Ю. забезпечити здійснення повноважень та виконання функцій, покладених на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Частиною першою ст. 56 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання (господарська організація) може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

Як випливає із зазначених норм, правовий інститут реорганізації регулює відносини, одночасно пов`язані із припиненням тих юридичних осіб, що існують, та створенням нових господарських організацій - правонаступників. При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво (п. 37 постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/5953/17 (Провадження № 12-98гс19).

Правонаступництво слід розглядати, як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника.

За загальним правилом правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

При універсальному правонаступництві до правонаступника (фізичної або юридичної особи) разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки. Таке правонаступництво має місце у разі спадкування, реорганізації юридичної особи шляхом перетворення, злиття, приєднання. При частковому (сингулярному) правонаступництві до правонаступника переходять тільки певні права та обов`язки кредитора. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 904/11903/16.

При універсальному правонаступництві майно особи, як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника як єдине ціле, причому в цій сукупності єдиним актом переходять всі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва особі, яка припиняється, незалежно від того, виявлені вони на цей момент чи ні. При універсальному правонаступництві, зважаючи на відсутність повної визначеності у складі майна, правонаступник спрямовує свою волю не на набуття окремих прав або обов`язків, а на набуття усієї їх сукупності. В результаті він вступає навіть в такі правовідносини, про існування яких міг не знати. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 910/1879/17.

Відповідно до частини п`ятої ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Злиття вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Така форма реорганізації юридичної особи як злиття передбачає припинення діяльності одного підприємства як юридичної особи та передачу належних йому активів та пасивів (майнових прав та зобов`язань) до іншого підприємства (правонаступника) та характеризується переходом усіх прав та обов`язків суб`єктів, що реорганізуються, в порядку універсального правонаступництва до іншої особи. Тобто, обов`язковою умовою реорганізації юридичної особи шляхом злиття є універсальне правонаступництво за її зобов`язаннями.

Згідно з п. 2 Наказу Фонду державного майна України прийнято наказ від 17.01.2019 № 39 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» установлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області.

Моментом виникнення універсального правонаступництва є дата державної реєстрації юридичної особи-правонаступника.

Універсальне правонаступництво при злитті можна визначити як зміну суб`єктного складу правовідношення в силу закону, внаслідок чого усі права та обов`язки правопопередників переходять до правонаступника. Така позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 910/4421/18.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.

За наслідками реорганізації Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області шляхом його злиття з іншими юридичними особами, до новоствореної юридичної особи - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях як єдиного правонаступника переходять всі права та обов`язки Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, тобто, має місце універсальне правонаступництво.

При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, оскільки правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 908/5205/14 та від 02.07.2021 у справі № 905/1562/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 в справі № 910/5953/17 (Провадження № 12-98гс19) викладено висновок, відповідно до якого лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.

Посилання відповідача на положення частини п`ятої ст. 107 ЦК України та ст. 609 ЦК України відносяться до правовідносин припинення юридичної особи шляхом поділу або ліквідації, однак, як вбачається з наказу Фонду державного майна України від 17.01.2019 № 39 реорганізацію здійснено шляхом злиття.

Цивільний кодекс України (ст.ст. 599-601, 604-609) не передбачає серед підстав припинення зобов`язання такої підстави для припинення зобов`язання як реорганізація юридичної особи шляхом злиття.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов щодо стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях грошових коштів, сплачених за об`єкт приватизації за Договором № 914 від 26.10.2004, в сумі, отриманій в результаті повторного продажу об`єкту, та перерахувати кошти в розмірі 312 000,00 грн.

Доводи апелянта про те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях є неналежним відповідачем колегія відхиляє з викладених підстав.

Також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що на рахунках відділення Фонду відсутні кошти спеціального призначення для повернення позивачу, що робить неможливим виконання рішення суду. Відсутність коштів на рахунку боржника, при наявності законного та підтвердженого обов`язку повернути кошти позивачу не може вважатися підставою для відмови у позові. Такий висновок колегія робить також із застосування принципу «належного урядування».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії")

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області перерахувати стягнуті кошти з рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на рахунок ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД».

Згідно п. 2 частини першої ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» від 09.12.1991 № 4107-VI (далі - Закон № 4107-VI) Фонд державного майна України здійснює повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації та контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Частиною другою ст. 6 Закону № 4107-VI встановлено, що регіональні відділення та представництва Фонду державного майна України є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

За приписами частини першої ст. 43 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), Державне казначейство України, а після внесення змін до цього кодексу згідно Закону України від 07.07.2011 №3614-VI (набрав чинності 07.08.2011) Державна казначейська служба України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає здійснення операцій з бюджетними коштами.

Умовами п. 3 абз. 2 частини першої ст. 43 БК України закріплено, що органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів здійснюють контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов`язаннями.

При цьому, Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою кабінету міністрів № 845 від 03.08.2011 (в яку вносились зміни постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45), відповідно до п. 1 якого цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно з п. 2 вказаного Порядку, боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

За таких обставин, стягнення грошових коштів з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, має здійснюватись з Державного бюджету України через органи Казначейства, як суб`єкту уповноваженого на казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Територіальний орган Державної казначейської служби є уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ), на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, на виконання судових рішень про повернення коштів, перерахованих як оплати за державне майно під час його приватизації.

У позовній заяві позивач просить, зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області перерахувати стягнуті кошти з рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на рахунок ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД».

У той же час відповідачем у цій частині позовних вимог позивачем визначив Державну казначейську службу України, а не її територіальні органи - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, який не залучено як учасника цього судового спору.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області перерахувати стягнуті кошти з рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на рахунок ТОВ «ОИЛ-ТРЕЙД» не підлягають задоволенню. Щодо заміни відповідача, відповідно до ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

У даному випадку, до закінчення підготовчого провадження заміна відповідача судом першої інстанції здійснена не була. Здійснення заміни первісного відповідача належним відповідачем або залучення співвідповідача на стадії апеляційного розгляду справи процесуальним Законом не передбачено.

Посилання апелянтна на Постанову Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.01.2019 у справі 904/5492/15 колегія відхилаяє, оскільки у цій справі розглядалось питання зміни порядку виконання судового рішення, що не є предметом розгляду у справі908/165/21.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта - Позивача у справі

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

Постановив:

1.Апеляційну скаргу залишити без задоволення

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/1685/21 залишити без змін.

3.Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 18.08.2022.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.В. Попікова

О.О. Євсіков