ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22.08.2022 Справа № 914/430/22
Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.
за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.
розглянувши матеріали заяви про стягнення судових витрат у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Мергель Трейд, м. Бровари, Київська обл.,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Гарнобуд, м. Львів
про стягнення 2 808 000,00 грн.
за участю представників сторін:
від позивача: Єлисеєв Є.В.;
від відповідача :не з`явився;
Товариство з обмеженою відповідальністю Мергель Трейд звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Гарнобуд про стягнення 2 808 000,00 грн.
За результатами розгляду справи, 02.08.2022 Господарським судом Львівської області було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю Гарнобуд на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мергель Трейд 2 808 000,00 грн та 42 120,00 грн судового збору..
Товариство з обмеженою відповідальністю Мергель Трейд звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу (Вх. № 2566/22 від 11.08.2022) в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Гарнобуд витрати на правничу допомогу у розмірі 150 000,00 гривень.
Ухвалою від 12.08.2022 суд призначив розгляд заяви в судовому засіданні на 22.08.2022 з явкою сторін на власний розсуд.
В судове засідання 22.08.2022 з`явився представник Позивача в режимі відеоконференції, просив задоволити подану заяву в повному обсязі, представник Відповідача не з`явився, причин не явки не вказав.
В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду : договір про надання правової допомоги №92/02/21 від 01.09.2021; додаткову угоду від 09.02.2022 №1 до Договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року №92/02/21; акт про надання правової допомоги № 1 від 02.08.2022.
Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до абз.2 ч.8 ст.129 ГПК України, докази у підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються стороною до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
В судовому засіданні 02.08.2022, представником Позивача до оголошення рішення, було заявлено про понесені судові витрати пов`язані із правничою допомогою адвоката.
Заява позивача про розподіл судових витрат та долучення доказів про надання правової допомоги, надійшла до суду 11.08.2022.
Отже виходячи із положень ч.7 ст.116 ГПК України та враховуючи вихідні дні, докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, подані позивачем в межах строків визначених ч.8 ст.129 ГПК України, а їх поданню передувала відповідна заява позивача подана до закінчення судових дебатів.
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мергель Трейд» представляли адвокати адвокатського об`єднання «АКТІС», Агарков Б.М., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги №92/02/21 від 01.09.2021 і ордеру серії АІ № 1088038 від 09.02.2022 та Єлисеєв Є.В.., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги №92/02/21 від 01.09.2021 та ордеру серія АІ №1229732 від 25.04.2022.
Як вбачається із укладеного між позивачем (клієнт) та адвокатським об`єднанням «АКТІС» договору про надання правової допомоги №92/02/21 від 01.09.2021, адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених Договором.
Відповідно до положень пункту 4 Договору вартість надання правової допомоги адвокатським об`єднанням за цим договором визначається Сторонами у відповідній додатковій угоді (пункт 4.1). За результатами надання правової (юридичної) допомоги складається акт, що підписується Сторонами (п. 4.2).
09.02.2022 між зазначеними сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №92/02/21 про надання правової допомоги, в якій у пункті 1 Сторони домовились, що АО «АКТІС» на виконання умов основного Договору №92/02/21 зобов`язується надати клієнту правову (юридичну) допомогу щодо стягнення з ТОВ «ГАРНОБУД» авансу в розмірі 2 808 000,00 грн за Договором на виконання проектних робіт від 09 лютого 2021 року №Е-ПР-09/02-2-Г.
Сторони дійшли згоди, що така правова допомога включатиме в себе, але не виключно:
- Аналіз матеріалів, наданих КЛІЄНТОМ на ознайомлення, та судової практики; формування правової позиції;
- Проведення переговорів зі сторонами спору особисто або засобами телефонного зв`язку, месенджерів, електронної пошти;
- Підготовка та подання процесуальних документів до господарського суду, у тому числі заяв по суті (позовна заява, відповідь на відзив), заяв з інших процесуальних питань, запитів, заперечень, письмових дебатів, додаткових пояснень тощо;
- Підготовка до судових засідань;
- Представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях Господарського суду Львівської області без обмеження засідань та часу участі у них, в тому числі і фактичне прибуття до суду у м. Львів щонайменше 2 рази.
У пункті 2 сторони погодили, що відповідно до п. 4.1. основного договору вартість правової (юридичної) допомоги, що надається клієнту в межах даної Додаткової угоди, є фіксованою та складає 150 000,00 гривень.
Згідно пункту 3 Додаткової угоди, сторони погодили, що відповідно до п.4.5. основного договору, Клієнт зобов`язується оплатити надані послуги згідно Акту протягом 6 місяців з дати набрання законної сили рішенням суду.
02 серпня 2022 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «АКТІС» підписано акт № 1, згідно якого Адвокатське об`єднання «АКТІС» надало правову допомогу Клієнту згідно Договору № 92/02/21 про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року, адвокатами надано наступну правову допомогу:
- Ознайомлення з наявними у клієнта матеріалами; консультація; формування правової позиції; підбір судової практики.
- Складання та подання позовної заяви;
- Складання та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі №914/430/22;
- Участь у судовому засіданні 17.05.2022 в режимі відеоконференції, яке проводилось Господарським судом Львівської області у справі;
- Участь у судовому засіданні 27.06.2022 у Господарському суді Львівської області з прибуттям до суду;
- Участь у судовому засіданні 02.08.2022 у Господарському суді Львівської області з прибуттям до суду;
- Підготовка до судових засідань по справі №914/430/22.
Відтак, загальна вартість вказаних послуг склала 150000,00 грн. Акт підписаний сторонами та скріплений відтиском печатки ТОВ «Мергель Трейд».
В ході розгляду справи судом було проведено п`ять судових засідань, з яких у чотирьох судових засіданнях 03.05.2022, 17.05.2022, 27.06.2022 та 02.08.2022 брав участь адвокат Єлисеєв Є.В., як представник позивача, адвокат Агарков Б.М. подавав усі процесуальні документи від імені ТОВ «Мергель Трейд».
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі-Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 вищезазначеного Закону передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Разом із тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ГПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану її учасників.
За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Разом з тим, Відповідачем заперечень щодо поданої заяви на відшкодування витрат на правову допомогу не надіслано.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. У частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовано також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Разом з тим, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, складності справи може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2021 у справі №920/39/20 та від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвокатів Єлисеєва Є.В. та Агаркова Б.М. судом враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу наданих юридичних послуг так і доцільність понесених витрат.
У даній справі перелічені вище принципи в повній мірі не дотримані.
Суд погоджується із тим, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат вправі самостійно визначатися зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Але суд вважає неприпустимим штучне збільшення обсягу наданих адвокатом послуг.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Дослідивши опис наданих послуг адвоката, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатами документів, їх значення для спору, відповідність запропонованої адвокатом правової позиці правовим висновкам суду, відображеним у рішенні, суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатами послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг.
Таким чином, за висновками суду, заявлений адвокатами до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.
На переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 75 000,00 грн є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Позивачем подано лише позовну заяву та заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, було проведено п`ять судових засідань, у чотирьох із яких приймав участь один адвокат, справа не є складною, ні об`ємною, ні резонансною, немає публічного інтересу.
Відтак, суд вважає за доцільне обмежити правову допомогу, враховуючи позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, обставини справи та предмет позову, справа не є складною , ні об"ємною, ні резонансною, а тому до стягнення підлягає 75 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Як наслідок, суд вважає обґрунтованими та документально підтвердженими заявлені позивачем судові витрати в сумі 75 000,00 грн. В задоволенні решти витрат відмовити за безпідставністю.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 221, 244 ГПК України, суд
1. Заяву про стягнення витрат на правову допомогу задоволити частково.
3. В задоволенні решти вимог відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 29.08.2022.
Суддя Запотічняк О.Д.