ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2022 р. Справа№ 910/7237/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засіданні: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 12.07.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 14.09.2021

у справі № 910/7237/21 (суддя Котков О.В.)

за позовом Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна"

до Фізичної особи-підприємця Венглюка Олега Петровича

про розірвання договору та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

05 травня 2021 року Іноземне підприємство «Агро-Вільд Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Венглюка Олега Петровича про розірвання договору генпідряду на виконання проектних робіт № 10/06-2019 від 10.06.2019 та стягнення 295 200,00 грн, сплачених в якості авансового платежу за договором генпідряду на виконання проектних робіт № 10/06-2019 від 10.06.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором генпідряду на виконання проектних робіт № 10/06-2019 від 10.06.2019.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/7237/21 у позові відмолено повністю.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо розірвання договору мотивовано тим, що позивачем не доведено заявленого ним «істотного порушення» відповідачем умов договору, в розумінні статті 651 Цивільного кодексу України, а саме, що відповідач безпідставно приступив до виконання робіт за договором без отримання необхідної документації та не належним чином виконав роботи по І-му етапу, у зв`язку з чим позивачем не доведено наявності підстав для розірвання договору в силу ст. 651 Цивільного кодексу України. З огляду на те, що судом не встановлено наявності підстав для задоволення позову в частині розірвання договору, відсутні підстави і для задоволення позову в частині стягнення з відповідача авансового платежу у розмірі 295200,00 грн, які є похідними від вимоги про розірвання договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким розірвати договір генпідряду на виконання проектних робіт № 10/06-2019 від 10.06.2019 та стягнути 295 200,00 грн, сплачених в якості авансового платежу за договором генпідряду на виконання проектних робіт № 10/06-2019 від 10.06.2019.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в наслідок істотного порушення відповідачем умов договору в частині безпідставного виконання проектних робіт без отримання вихідних даних для проектування, (містобудівних умов, договору про приєднання до електромереж, технічних умов нестандартного приєднання до електромереж, матеріалів інженерно-геологічних вишукувань майданчиків під розміщення СЄС сонячної електростанції, топо-геодезичної зйомки невиконання роботи), а також відсутності земельної ділянки, на якій планувалось будівництво, наявні підстави для розірвання договору, і як наслідок повернення позивачу суму попередньої оплати.

Скаржник також зазначає, що згідно висновків будівельно-технічної експертизи від 02.07.2021 №117/21, проектна документація, складена ФОП Венглюком О.П., не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, умовам договору генпідряду та завданню на проектування. Однак, суд першої інстанції вказаним доводам позивача та наданим доказам взагалі не дав будь-якої оцінки.

Крім того, позивач вказує, що у справі №925/776/20 судами не встановлювались та не досліджувались обставини якості виконаних робіт та відповідності виконаної проектної документації законодавчим нормам.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, відповідач подав відзив, у якому зазначає, що жодних порушень вимог статей 26, 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у виконаній відповідачем роботі не вбачається, оскільки до початку робіт у нього були наявні і документи про право на використання земельної ділянки під відповідні цілі, і містобудівні і технічні умови, і завдання на проектування, яким є сам генпідрядний договір із відповідними додатками. Крім того, на замовлення ФОП Венглюка Олега Петровича Київською незалежною судово-експертною установою було виконано аналогічний, тобто за тотожним із позивачем за переліком питань, висновок експерта від 09.08.2021 №3138 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого виконана відповідачем проектна документація СЕС відповідає нормативно-правовим актам у галузі будівництва та проектування, а також умовам договору генпідряду, що повністю спростовує позицію ІП «Агро-Вільд Україна». За вказаних обставин, відповідач просить апеляційну скаргу відхилити.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Матеріалами справи підтверджено, що 10.06.2019 між Іноземним підприємством "Агро-Вільд Україна" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Венглюком Олегом Петровичем (генпідрядник) укладено договір генпідряду на виконання проектних робіт № 10/06-2019 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає та оплачує, а генпідрядник приймає на себе зобов`язання виконати комплекс робіт з розробки проектної документації власними та/або залученими силами "Нове Будівництво сонячної електричної станції, яка розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області" (далі - об`єкт або СЕС). Встановлена електрична потужність об`єкта - до 11000 кВт та остаточно визначається цими роботами. Об`єкт розташовано на земельній ділянці кадастровий номер :06:008:0034, площею 75,0552 га.

Згідно з п. 1.2. договору строк виконання робіт із розробки проектної документації та їх етапи визначаються у специфікації на виконання робіт (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що технічні, економічні та інші вимоги визначаються специфікацією на виконання робіт (додаток № 1) та завданням на розробку проектної документації "Нове Будівництво сонячної електричної станції, яка розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області" (додаток № 2), які є невід`ємними частинами цього договору.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що загальна договірна вартість робіт за цим договором становить 984 000,00 грн без ПДВ. Вартість робіт за І етапом становить 744 000,00 грн. без ПДВ. Вартість робіт за ІІ етапом становить 240 000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 2.2. договору до початку виконання робіт за І етапом договору протягом 5-ти банківських днів з моменту його підписання замовник здійснює авансовий платіж генпідряднику у розмірі 520 800,00 грн без ПДВ.

Згідно з п. 3.1. договору після отримання генпідрядником авансового платежу згідно з п. 2.2. цього договору він приступає до розрахунку структурної схеми з`єднання інверторів та схеми збору потужності СЕС. Протягом 10-ти робочих днів генпідрядник зобов`язаний передати цей розрахунок на розгляд та погодження замовнику. Замовник після погодження зазначеного розрахунку повідомляє про це генпідрядника листом на адресу відповідального представника, яка зазначена у п. 3.1. цього договору.

Після погодження замовником розрахунку згідно з п. 3.1. цього договору та отримання документів згідно з п. 6.2.1. цього договору генпідрядником, останній приступає до виконання робіт із розробки затверджуваної частини проектної документації Стадія "РП" відповідно до умов цього договору (п. 3.2. договору).

Пунктом 6.2.1. договору сторони передбачили, що протягом 3-х календарних днів з моменту підписання цього договору та надання генпідрядником необхідної інформації для видачі довіреності, надати Генпідряднику наступний перелік засвідчених належним чином копій документів:

- документ, який підтверджує право власності чи користування земельними ділянками на якій планується розміщення об`єкту;

- містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, на якій передбачається розміщення споруд, що входять до схеми видачі потужності сонячної наземної електростанції.

- погоджену у встановленому порядку топо-геодезичну зйомку в масштабі 1:500 майданчиків будівництва CEC, що виконані ліцензованою проектною організацією території не раніше 1 (одного) року з дати їх надання і які затверджені в установленому порядку місцевими органами. Матеріали надаються у вигляді друкованого звіту та в електронному вигляді, що дозволяє їх редагувати у програмі AutoCad;

- матеріали інженерно-геологічних вишукувань майданчиків під розміщення СЕС, що виконані ліцензованою проектною організацією не раніше 5 (п`яти років до дати її надання. Матеріали надаються у вигляді друкованого звіту та копії в електронному вигляді;

- технічні умови приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж електроустановок ПрАТ «Київобленерго», відповідно до обсягів яких необхідно виконати Робочий проект;

- довіреність на представників генпідрядника з правом подання, підписання та отримання документів, необхідних для виконання цього договору.

Згідно з п. 7.2.3. договору генпідрядник зобов`язався протягом 3-х календарних днів з дати підписання цього договору надати замовнику належним чином завірені копії витягу з ЄДРПОУ, витягу з реєстру платників податку на додану вартість, витягу із Статуту щодо повноважень директора та кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури, якщо такі роботи підлягають ліцензуванню.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2019 року, а в частині виконання грошових зобов`язань замовником - до моменту їх повного виконання (п. 11.1. договору).

Крім того, 10.06.2019 між сторонами було підписано додаток № 1 до договору - специфікацію на виконання робіт, яка визначила перелік робіт, строки їх виконання та їх вартість на суму 984 000,00 грн.

Також, 10.06.2019 сторони підписали додаток № 2 до договору - Завдання на розробку проектної документації "Нове Будівництво сонячної електричної станції, яка розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області", яким визначено підстави для проектування (пункт 2):

1) вихідні дані, які надаються замовником - згідно з ДБН А.2.2-3:2014;

2) містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки;

3) договір про приєднання до електричних мереж з ПрАТ «Київобленерго»;

4) технічні умови нестандартного приєднання до електричних мереж електроустановок видані ПрАТ «Київобленерго»;

5) матеріали інженерно-геологічних вишукувань майданчиків під розміщення CEC сонячної електростанції;

6) топо-геодезичну зйомку в масштабі 1:500 майданчиків будівництва CEC.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов Завдання на розробку проектної документації розпочав виконання проектних робіт за відсутності земельної ділянки, на якій планувалося виконання будівництва, тому за відсутності у розпорядженні земельної ділянки відповідач не мав можливості виконати зобов`язання за договором. Також позивач зазначає, що через відсутність у позивача містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, матеріалів інженерно-геологічних вишукувань майданчиків під розміщення СЕС та технічних умов відповідач не мав права виконувати проектні роботи. Крім того позивач вказує, що роботи по І-му етапу ним не прийняті, оскільки не відповідають умовам договору. Посилаючись на істотне порушення відповідачем умов договору в частині безпідставного виконання робіт без отримання вихідних даних для проектування та невиконання робіт позивач просить розірвати договір № 10/06-2019 від 10.06.2019 року та стягнути авансовий платіж у розмірі 295 200,00 грн.

Відповідач, в свою чергу, проти позовних вимог заперечив та зазначив, що у справі № 925/776/20 за позовом ФОП Венглюка Олега Петровича до Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» про стягнення заборгованості був встановлений факт належного виконання генпідрядником проектних робіт за І-м етапом робіт по договору № 10/06-2019 від 10.06.2019 року та обов`язок Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» здійснити остаточний розрахунок за виконані роботи, фактів порушення генпідрядником умов договору встановлено не було, а тотожні доводи Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна», якими обґрунтовані позовні вимоги у даній справі, не знайшли свого підтвердження доказами і були судами відхилені, тому підстав для розірвання договору та повернення авансового платежу відсутні.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір № 10/06-2019 від 10.06.2019 за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних робіт.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з частинами 1 та 2 статті 317 Господарського кодексу України будівництво об`єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб`єктами господарювання для інших суб`єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як вставлено вище, 10.06.2019 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як генпідрядником, було укладено договір генпідряду на виконання проектних робіт № 10/06-2019 з розробки проектної документації "Нове Будівництво сонячної електричної станції, яка розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області".

На виконання умов укладеного договору, 14.06.2019 позивач перерахував відповідачу частину авансового платежу за І-им етапом у розмірі 295 200,00 грн.

При зверненні до суду з даним позовом позивач посилається на істотне порушення відповідачем умов договору, які полягають у наступному:

- відповідач розпочав виконання проектних робіт за відсутності земельної ділянки, на якій планувалося виконання будівництва;

- відповідач не мав права виконувати проектні роботи за відсутності у позивача містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки, матеріалів інженерно-геологічних вишукувань майданчиків під розміщення СЕС та технічних умов;

- роботи по І-му етапу не відповідають умовам договору, тому не прийняті замовником.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зазначеною правовою нормою законодавець поділяє підстави для розірвання договору у судовому порядку на законні та договірні. Так, підставами для розірвання договору, що випливають зі змісту закону є істотне порушення договору винною стороною та інші випадки, передбачені законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Отже, приписи статті 651 Цивільного кодексу України пов`язують можливість розірвання договору у зв`язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення договору визначається за об`єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, за результатами розгляду такого спору має бути встановлено не лише наявність підстав для розірвання правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 02.10.2020 у справі № 925/776/20 позов Фізичної особи-підприємця Венглюка Олега Петровича задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 апеляційну скаргу Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" задоволено частково, рішення Господарського суду Черкаської області від 02.10.2020 у справі № 925/776/20 скасовано в частині стягнення пені, 3% річних і в цій частині прийнято нове рішення, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов Фізичної особи-підприємця Венглюка Олега Петровича задовольнити частково.

2. Стягнути з Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" (19200, Черкаська обл., м. Жашків, вул. Шевченка, 48, ) на користь Фізичної особи-підприємця Венглюка Олега Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 448800 (чотириста сорок вісім тисяч вісімсот),00 грн боргу, 49165 (сорок дев`ять тисяч сто шістдесят п`ять),90 грн пені та 11025 (одинадцять тисяч двадцять п`ять),12 грн 3% річних.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" (19200, Черкаська обл., м. Жашків, вул. Шевченка, 48, ) на користь Фізичної особи-підприємця Венглюка Олега Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 7634 (сім тисяч шістсот тридцять чотири),87 грн судового збору за подання позовної заяви та 17845 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять),58 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката».

У постанові Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 встановлено наступне:

« 14.06.2019 на виконання умов укладеного договору відповідач перерахував позивачу частину авансового платежу за виконання комплексу робіт згідно договору генпідряду № 10/06-2019 від 10.06.2019 у розмірі 295200,00 грн.

Решту авансового платежу у розмірі 225600,00 грн відповідач не сплатив.».

«На виконання умов укладеного договору позивач виконав та направив відповідачу на його замовлення комплекс робіт з розробки проектної документації "Нове будівництво сонячної електричної станції, яка розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області", який відповідач прийняв, оскільки мотивованих письмових зауважень позивачу не направив.

Однак відповідач здійснив лише частину авансового платежу за виконання робіт за І-им етапом у розмірі 295200,00 грн, іншу частину авансового платежу за виконання робіт за І-им етапом у розмірі 225600,00 грн та остаточну вартість робіт по І-му етапу у сумі 223200 грн не оплатив.».

«Доводи скаржника про те, що у нього відсутні правові підстави для оплати заборгованості, оскільки позивач безпідставно приступив до виконання робіт за договором без отримання повної суми авансового платежу, колегія суддів вважає необґрунтованими через те, що відповідачем передано на виконання договору всю необхідну документацію та сплачено частину авансового платежу.».

Так, згідно з частиною четвертою статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як роз`яснено в п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судові рішення у справі №925/776/20, які набрали законної сили у встановленому порядку, не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть його суперечити.

Отже, обставини, встановлені зазначеними рішеннями суду, щодо належного виконання ФОП Венглюком Олегом Петровичем комплексу робіт з розробки проектної документації "Нове будівництво сонячної електричної станції, яка розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області" не можуть бути поставлені під сумнів, встановленим також є факт належного виконання генпідрядником зобов`язань за договором генпідряду на виконання проектних робіт № 10/06-2019 від 10.06.2019 та відповідно прийняття замовником робіт, оскільки, як встановлено судами у справі №925/776/20 мотивованих письмових зауважень генпідряднику не направлено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено заявленого ним істотного порушення відповідачем умов договору в розумінні статті 651 Цивільного кодексу України, а саме, що відповідач безпідставно приступив до виконання робіт за договором без отримання необхідної документації та не належним чином виконав роботи по І-му етапу, то позивачем не доведено наявності підстав для розірвання договору в силу статті 651 Цивільного кодексу України, оскільки судовими рішеннями у справі № 925/776/20 встановлено, що Іноземним підприємством «Агро-Вільд Україна» передано на виконання договору всю необхідну документацію та сплачено частину авансового платежу, тому судом до уваги, як на обґрунтування розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням його умов, доводи позивача не приймаються.

Колегія суддів повторно зауважує, що рішеннями у справі №925/776/20 встановлено, що Іноземним підприємством «Агро-Вільд Україна» фактично прийняло виконані Фізичною особою підприємцем Венглюком Олегом Петровичем роботи, оскільки мотивованих письмових зауважень генпідряднику не направлено.

Викладене спростовує посилання апелянта на висновки будівельно-технічної експертизи від 02.07.2021 №117/21, та необхідність дослідження їх судом при розгляді даної справи.

За таких обставин, оскільки позивач не довів порушення його прав чи законних інтересів відповідачем, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, не довів наявність визначених законом (статтею 651 Цивільного кодексу України) підстав для розірвання договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим позов в частині розірвання договору задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що судом не встановлено наявності підстав для задоволення позову в частині розірвання договору, відсутні підстави і для задоволення позову в частині стягнення з відповідача авансового платежу у розмірі 295200,00 грн, які є похідними від вимоги про розірвання договору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/7237/21 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника - Іноземне підприємство "Агро-Вільд Україна"

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, 276, статтями 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/7237/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/7237/21 залишити без змін.

Матеріали справи №910/7237/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 12.08.2022.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська