ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2022 р. Справа№ 920/1232/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Ткаченка Б.О.

Коротун О.М.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Чернік А.О.;

від відповідача: Гончаренко Я.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

на рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 (повний текст рішення складено 31.01.2022)

у справі №920/1232/21 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс"

до відповідача Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 1 211 373 грн 88 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - відповідач) про стягнення 1 211 373,88 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору про виконання робіт №04/09-20 від 04.09.2020 щодо оплати виконаних робіт у повному обсязі у зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача 1056400 грн 00 коп. основного боргу, 38687 грн 83 коп. 3% річних, 116286 грн 05 коп. інфляційних збитків.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" 1 056 400 грн 00 коп. основного боргу, 38687 грн 83 коп. 3% річних, 116 286 грн 05 коп. інфляційних збитків, 18 180 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач своє зобов`язання щодо оплати виконаних робіт в повному обсязі не виконав, у результаті чого, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення інфляційних збитків та 3% річних, суд дійшов висновку, що відповідно до договору про виконання робіт №04/09-20 від 04.09.2020 відповідач, всупереч вимогам закону (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, проте частиною 3 статті 164 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Відкрите акціонерне товариство "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних на суму 153 317,48 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що у пунктах 7.7 та 7.8 договору передбачено обмеження для нарахування будь-яких сум, у тому числі 3% річних та інфляційних втрат, щодо відповідальності відповідача. Тобто у договорі сторони встановили розмір суми, що підлягають сплаті у разі порушення грошового зобов`язання. У зв`язку з чим, на думку скаржника, максимальний розмір відповідальності за несвоєчасну оплату робіт за договором не може перевищувати 1 656,40 грн.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 08.06.2022, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що посилання скаржника на пункти 7.7 та 7.8 договору є безпідставним, оскільки їх зміст не містить обмежень та посилань на зменшення розміру процентів та строків нарахування інфляційних витрат та 3% річних, застосування яких визначена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 у справі № 920/1232/21 та призначений розгляд справи на 04.04.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2022 відкладено розгляд апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 у справі № 920/1232/21 на 25.05.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2022 розгляд справи відкладено на 27.06.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 розгляд справи відкладено на 01.08.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 прийнято справу №920/1232/21 до провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Ткаченко Б.О.

Позиції учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні 01.08.2022 в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 скасувати в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних на суму 153 317,48 грн.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.08.2022 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

04.09.2020 між Дочірнім підприємством "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" (субпідрядник) укладено договір про виконання робіт №04/04-20 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору субпідрядник зобов`язується виконати роботи, а генпідрядник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи.

Найменування робіт: експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення. Склад та обсяги робіт, що доручаються субпідряднику, визначені кошторисною документацією у порядку, встановленому чинними СОУ та ДСТУ (пункт 1.2 договору).

Згідно з п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 25.09.2020 до договору) ціна договору становить 21758891 грн 24 коп. з урахуванням ПДВ - 3626481 грн 87 коп., що станом на дату укладання договору дорівнює загальній вартості робіт. Вартість робіт за договором визначається динамічною договірною ціною.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт та після підписання сторонами акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3), а також після одержання від субпідрядника документів, зазначених пунктом 4.2 договору та виключно після отримання повного розрахунку від замовника.

Здача-приймання закінчених робіт здійснюється відповідно до вимог нормативних актів. Здача-приймання виконаних робіт оформляється актом приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в). Акти виконаних підрядних робіт готує субпідрядник і разом з представником генпідрядника звіряє акти з фактично виконаними обсягами робіт протягом 5 робочих днів (п. 4.4 договору).

Датою передачі робіт від субпідрядника генпідряднику вважається дата підписання акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ-3). Роботи вважаються здійсненми виключно після їх фактичного виконання, оформлення, передачі та погодження документів, зазначених цим пунктом та п. 4.2 договору (пункт 4.6 договору).

У пункті 10.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та фінансових розрахунків за виконані роботи.

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору, а також від виконання договору в випадках передбачених договором та/або законодавством (пункт 10.3 договору).

Звертаючись з позовом, позивач послався на порушення відповідачем умов договору про виконання робіт №04/09-20 від 04.09.2020 щодо оплати виконаних робіт у повному обсязі, у зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача 1056400 грн 00 коп. основного боргу, 38687 грн 83 коп. 3% річних, 116286 грн 05 коп. інфляційних збитків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд апеляційної інстанції переглядає справу №920/1232/21 у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині вимог стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, договір, укладений між Дочірнім підприємством "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс", за своєю правовою природою відноситься до договорів підряду.

Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Суд першої інстанції встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" виконало роботи, а Дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" прийняло виконані роботи вказані у договорі №04/04-20 від 04.09.2020, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін копіями наступних документів: довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) за жовтень 2020 від 13.10.2020; актом приймання виконаних будівельних робіт (КБ2в) за жовтень 2020 від 13.10.2020; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) за грудень 2020 від 10.12.2020; актом приймання виконаних будівельних робіт (КБ2в) за грудень 2020 від 10.12.2020.

Крім того, у суді першої інстанції відповідач визнав суму основного боргу в розмірі 1056400 грн 00 коп.

Беручи до уваги те, що позивач надав належні та допустимі докази виконання робіт та визнання основного боргу відповідачем, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з Дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 1056400 грн 00 коп. основного боргу по договору №04/04-20 від 04.09.2020.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати виконаних робіт, позивач також просив стягнути з відповідача 38687 грн 83 коп. 3% річних (період 19.12.2020-05.11.2021) та 116286 грн 05 коп інфляційних збитків (період січень-вересень 2021).

Дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заперечуючи проти нарахування 3% річних та інфляційних втрат у відзиві на позов та в апеляційній скарзі вказало, що сторони під час укладення договору в пункті 7.7 визначили, що нарахування будь-яких сум щодо відповідальності відповідача за невиконання грошового зобов`язання за цим договором, припиняються через один місяць від дня порушення такого зобов`язання, тобто після 19.01.2021 інфляційні збитки та 3% річних не нараховуються.

Крім того, відповідач наголошував на тому, що відповідно до п. 7.8 договору загальний розмір відповідальності відповідача за цим договором не може перевищувати 0,1% від загальної вартості порушених генпідрядником зобов`язань. Тому максимальний розмір відповідальності за несвоєчасну оплату робіт може складати не більше 1656 грн 40 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто платежі, встановлені ст. 625 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер.

Крім того, вимоги частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України мають імперативний характер. Цією правовою нормою передбачено можливість сторін у договорі лише змінювати розмір процентів річних. Право сторін у договорі забороняти та не застосовувати вимоги закону, встановлені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, вказаною правовою нормою не передбачено.

Враховуючи викладене, умови договору (п. 7.7 та п. 7.8.) порушують права позивача та не забезпечують дотримання справедливогового балансу між правами та охоронюваними законом інтересами сторін договору. Обов`язок з виконання грошових зобов`язань за цим договором лежить лише на відповідачеві, який зобов`язувався оплатити виконані за договором та приняті роботи. Завдяки наведеним умовам договору відповідач, всупереч вимогам закону (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, в той час, як частиною 3 статті 164 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №914/479/19.

Таким чином, беручи до уваги встановлення факту порушення грошового зобов`язання за договором з боку відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 38687 грн 83 коп. - 3% річних (період 19.12.2020 - 05.11.2021) та 116286 грн 05 коп. - інфляційних збитків (період січень - вересень 2021).

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Враховуючи вказане вище, апеляційна скарга Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 у справі №920/1232/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 у справі №920/1232/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 у справі №920/1232/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2022 у справі №920/1232/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №920/1232/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 04.08.2022.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Б.О. Ткаченко

О.М. Коротун