ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Справа № 915/725/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Миколаївського обласного центру зайнятості (вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001) в особі Братської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості (вул. Миру, 112, смт. Братське, Миколаївська область, 55401)

до відповідача: Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації (вул. Центральна, 27, м. Вознесенськ, 56501),

про: стягнення виплаченого матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю), -

за участі представників учасників справи:

від позивача: Шлеляіна С.М., згідно довіреності

Патлата Л.М., згідно довіреності

від відповідача: Житник А.В. (самопредставництво)

В С Т А Н О В И В:

04.06.2021 на адресу суду надійшла позовна заява Миколаївського обласного центру зайнятості в особі Братської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості до Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації про стягнення виплаченого матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю) в сумі 6899,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дана допомога була помилково відображена Управлінням соціального захисту населення Братської районної державної адміністрації Миколаївської області у звітності ЄСВ на підставі чого Миколаївським ОЦЗ ОСОБА_1 було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю у більшому розмірі, ніж їй належало.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2021, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/725/21 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 09.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, встановлено відповідачу процесуальний строк для подання до суду заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

02.07.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити Миколаївському обласному центру зайнятості в особі Братської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості в задоволенні позову повністю. Також відповідач у відзиві зазначив, що Управлінням соціального захисту населення Братської райдержадміністрації у звіті за березень 2020 року в додатку 4 «Звіт про суми нарахування заробітної плати застрахованих осіб та нарахування Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» було включено нарахування Єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) в розмірі 22% на суму вихідної допомоги. В зв`язку з тим, що сума вихідної допомоги, нарахована УСЗН Братської РДА найманим працівникам при їх звільнені не є базою нарахування ЄСВ, що визначено в пункті 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, тому зазначену помилку спеціалістом УСЗН Братської РДА було оперативно виявлено та виправлено, що підтверджується фактом зменшення розміру заробітної плати за березень 2020 року у звітності до Пенсійного фонду України за квітень 2020 року.

Оскільки, статус безробітної ОСОБА_1 отримала лише 14.04.2020 року і допомогу по безробіттю їй було призначено відповідно до наказу Братської районної філії Миколаївського центру зайнятості (далі - Філія) № НТ 200414 від 14.04.2020, своєчасне виконання вимог частини 5 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон), працівниками Філії повинно було запобігти надлишковому нарахуванню виплат ОСОБА_1 .

Відповідач вказує, що Миколаївським обласним центром зайнятості, формування запиту до ПФУ щодо даних з ДРЗДСС відбулося лише 22.12.2020 року через 8 місяців, де і було виявлено зменшення розміру заробітної плати за березень 2020 року (останній місяць роботи ОСОБА_1 ), хоча звіт УСЗН Братської РДА був виправлений і поданий у звітності до ПФУ за квітень 2020 року. Проте, при перевірці 14.04.2020, 17.04.2020, 22.04.2020 в Єдиній інформаційно-аналітичній системі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості та трудової міграції щодо даних про ОСОБА_1 позивачем не було встановлено, і за період з 22.04.2020 року по 22.12.2020 року Позивачем перевірки не здійснювалися. Отже, надлишкове нарахування і виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 не повинні були тривати з 14.04.2020 по 22.12.2020р.

Відповідач вважає, що надміру виплачена допомога по безробіттю відбулася не з вини працівників УСЗН Братської РДА, а внаслідок невиконання працівниками Філії вимог частини 5 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

12.07.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що доводи, викладені у відзиві є незаконними, необґрунтованими, та такими, що не відповідають дійсності. Вказав, що працівниками Братської районної філії Миколаївського центру зайнятості не були порушені вимоги ч.5 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки були сформовані всі необхідні запити по обміну до Пенсійного фонду України на підставі отриманих запитів щодо даних про особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування було здійснено розрахунок допомоги по безробіттю ОСОБА_1 . Позивач вважає твердження відповідача, що надміру виплачена допомога по безробіттю відбулася не з вини працівників УСЗН Братської РДА, а внаслідок невиконання працівниками Філії вимог частини 5 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» безпідставним та необґрунтованим.

Ухвалою від 25.08.2021 судом постановлено: розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання у справі призначити на 07 вересня 2021 року о 10:30 год., зобов`язати позивача в 5-денний строк з дня отримання даної ухвали надати суду на підтвердження здійснення запитів до Єдиної інформаційно-аналітичної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції оригінали або належним чином засвідчені копії електронних доказів в електронній формі (СD-диск) з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про електронні довірчі послуги".

01.09.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення електронних доказів до матеріалів справи.

07.09.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі на 04.10.2021.

27.09.2021 відповідачем подано до господарського суду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 04.10.2021 клопотання Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації від 23.09.2021 задоволено частково. Судом постановлено витребувати у Миколаївського обласного центру зайнятості в особі Братської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості такі докази: наказ №5 від 04.03.2019 та витяг з книги наказів, за період який відповідає даті постановлення зазначеного наказу; наказ (рішення) керівника Братської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості про повернення коштів роботодавцем, оформлене на підставі п.7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 №60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за №232/16248 (у разі наявності). Витребувані докази надати суду у десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали.

13.10.2021 на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи наказу Братської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 04.03.2019 №5 «Про проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення», наказу Братської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 14.01.2021 №1 «Про стягнення заборгованості з Управління соціального захисту населення Братської РДА» та витягу з Журналу обліку наказів директора з адміністративно-господарських питань.

13.10.2021 позивачем подано до суду пояснення до позовної заяви щодо обґрунтування з приводу розбіжностей у сумах виплати ОСОБА_1 у грудні 2020 року, щодо несвоєчасного коригування виплати допомоги по безробіттю та щодо порядку повернення незаконно виплачених коштів.

26.10.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 16.11.2021.

Ухвалою суду від 29.11.2021 судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.12.2021.

21.12.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 18.01.2022.

Ухвалою суду від 27.01.2022 судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.02.2022.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті сторони підтримали правові позиції викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

В ч. 1 ст. 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Як визначено статтею другою Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Це означає, зокрема, що обов`язок доказування тих чи інших обставин лежить на стороні, а суд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не зобов`язаний збирати докази. (ч. 3 ст. 2, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України)

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом, віднесено статтею 42 ГПК України до обов`язку учасників справи.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

24.12.2019 ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки податків НОМЕР_1 ) зареєструвалася у Братській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості, як особа, яка шукає роботу та 14.04.2020 їй було надано статус безробітної в зв`язку з відсутністю на ринку праці підходящої для неї роботи (ПК № 00002 ).

14.04.2020 відповідно до наказу Братської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості № НТ 200414 від 14.04.2020 ОСОБА_1 було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу у розмірі, визначеному чинним законодавством.

Згідно даних трудової книжки останнім місцем роботи ОСОБА_1 є Управління соціального захисту населення Братської районної державної адміністрації Миколаївської області, звідки вона була звільнена 10.03.2020 з посади головного спеціаліста з прийому громадян відділу призначення державних соціальних допомог у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців.

ОСОБА_1 , як звільненій особі, була виплачена вихідна допомога.

22.12.2020 Братською районною філією Миколаївського обласного центру зайнятоcті проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення у роботодавця Управління соціального захисту населення Братської районної державної адміністрації Миколаївської області, відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 №60/62, постановою Пенсійного Фонду України від 13.02.2009 № 7.

За результатами розслідування складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 22.12.2020 №67 (а.с. 75-76), яким було встановлено, що при звільненні з Управління соціального захисту населення Братської районної державної адміністрації Миколаївської області у березні 2020 року ОСОБА_1 було нараховано вихідну допомогу в розмірі двох середньомісячних заробітних плат в сумі 16 900 грн. Відділом бухгалтерського обліку Управління соціального захисту населення Братської районної державної адміністрації Миколаївської області у березні 2020 року було помилково нараховано ЄСВ в розмірі 22 % на вищезазначену суму вихідної допомоги, що відображено у звіті за березень 2020 року в додатку 4 «Звіт про суми нарахування заробітної плати застрахованих осіб та нарахування Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в квітні 2020 року Управлінням соціального захисту населення Братської районної державної адміністрації Миколаївської області виявлено та виправлено помилку, виключено зайво нараховану суму ЄСВ, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2012 №1170«Про затвердження переліку видів

виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується

єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Підтверджено факт зменшення розміру заробітної плати, а саме вихідної допомоги

в сумі 16900 грн за березень 2020 року у звітності до Пенсійного фонду

України за квітень 2020 року.

Допомога по безробіттю ОСОБА_1 була розрахована із помилково наданих Управлінням соціального захисту населення Братської районної державної адміністрації Миколаївської області, як роботодавцем, відомостей, що призвело до надлишково нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю безробітній ОСОБА_1 за період з 14.04.2020 по 21.12.2020 в сумі 6899,46 грн.

Як вказує позивач у позовній заяві, внаслідок неправомірних дій

роботодавцем - Управлінням соціального захисту населення Братської районної

державної адміністрації Миколаївської області було нанесено майнову шкоду

Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України

на випадок безробіття у вигляді суми незаконно надлишково отриманого

- матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю) ОСОБА_1 за період

з 14.04.2020 по 21.12.2020 в сумі 6 899,46 коп.

25.02.2021 Миколаївським ОЦЗ в особі Братської районної філії було направлено претензію №2/10021, в якій позивач просив протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення перерахувати суму шкоди, завданої Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Братської районної філії Миколаївського ОЦЗ у розмірі 6 899, 46 грн на розрахунковий рахунок Миколаївського обласного центру зайнятості.

09.03.2021 на адресу Братської районної філії Миколаївського ОЦЗ надійшов лист Управління соціального захисту населення Братської районної державної адміністрації Миколаївської області від 09.03.2021 №83/01, в якому було повідомлено, що вимоги філії не підлягають задоволенню, а саме Управління соціального захисту населення Братської районної державної адміністрації Миколаївської області вважає, що більша частина надлишкової виплати допомоги по безробіттю відбулась не з вини працівників Управління, а внаслідок невиконання працівниками Братської районної філії вимог ч. 5 ст. 23 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

14.04.2020, 17.04.2020, 22.04.2020 в Єдиній інформаційно-аналітичній системі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику і у сфері зайнятості населення та трудової міграції було сформовано запити до Пенсійного фонду України щодо даних про особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - ДРЗДСС) ОСОБА_1 , де було зазначено що розмір заробітної плати за березень 2020 року складає 39 296,61 грн. На підставі даних з ЄІАС безробітній ОСОБА_1 було розраховано розмір допомоги по безробіттю.

16.12.2020 після формування чергового запиту до ПФУ щодо даних з ДРЗДСС було виявлено зменшення розміру заробітної плати за березень 2020 року (останній місяць роботи). Замість 39296,61грн заробітна плата складала 22396, 61 грн.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Предметом спору у даній є спірні правовідносини, що виникли з обов`язку відповідача відшкодувати Миколаївському обласному центру зайнятості в особі Братської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості виплачену ОСОБА_1 суму допомоги по безробіттю на підставі частини четвертої статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

При вирішенні даного спору судом враховано наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Так, згідно вказаного Закону загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття є система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд);

страховий випадок - подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи, внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу;

втрата роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин - припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, а для військовослужбовців - звільнення зі служби з поважних причин без права на пенсію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я, у зв`язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, через сімейні обставини або з інших поважних причин відповідно до законодавства про військовий обов`язок і військову службу).

Терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються в Законі у значенні, наведеному у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Так, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок;

роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Згідно ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування;

безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи;

зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи;

соціальний захист у разі настання безробіття - комплекс заходів, що передбачений загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття та законодавством про зайнятість населення.

Кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці (ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення").

Статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Зареєстровані безробітні мають право на:

1) безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції: послуг з пошуку підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, в тому числі на громадські та інші роботи тимчасового характеру; консультаційних, інформаційних та профорієнтаційних послуг з метою обрання або зміни виду діяльності (професії); інформації про свої права та обов`язки як безробітного; відомостей про себе, які містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі;

2) матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону;

3) збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах;

4) оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи.

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили (ст.ст. 43-45 Закону України "Про зайнятість населення").

Поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, у відповідності до пп. 2 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", є підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" № 1533-III страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно із частиною першою статті 6 зазначеного Закону право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Видом забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності (абзац другий частини першої статті 7 Закону № 1533-III).

Процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості визначено постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин.

Відповідно до п. 6 Порядку №198, рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються, зокрема, незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Таким чином положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, які містяться в постановах від 12 липня 2018 року в справі № 914/586/17 та від 07 грудня 2018 року в справі № 922/3435/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Частини 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких осо(5а зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1173-ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою. Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Тобто відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної

влади до відповідальності y вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії цього

органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і

заподіяною шкодою.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про наявність обов`язку роботодавця відшкодувати Миколаївському обласному центру зайнятості зайво виплачену допомогу по безробіттю.

Твердження відповідача, викладені у відзиві, у своїй сукупності не спростовують наявності всіх елементів правопорушення, зазначених вище станом на момент завдання шкоди. При цьому наявність самої лише можливості у позивача (його співробітників) запобігти завданню шкоди, зокрема, у разі вчинення ним більшого обсягу дій (проведення додаткової перевірки тощо), ніж від нього вимагається за звичних умов, не може бути підставою для покладення на нього відповідальності у разі їх невчинення.

За таких обставин, вимоги про стягнення з Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації грошових коштів у сумі 6899,46 грн. суд визнає обґрунтованими.

Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 201, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації (вул. Центральна, 27, м. Вознесенськ, 56501, ) на користь Миколаївського обласного центру зайнятості (вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001, , на розрахунковий рахунок UA0106112 Держказначейська служба України, м. Київ) суму виплаченого матеріального забезпечення у розмірі 6899,46 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

5. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:

позивач: Миколаївський обласний центр зайнятості (вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001, )

відповідач: Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації (вул. Центральна, 27, м. Вознесенськ, 56501, )

Повний текст судового рішення складено та підписано судом 09.08.2022 (після відновлення за розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.07.2022 №41 територіальної підсудності судових справ Господарського суду Миколаївської області).

Суддя В.О. Ржепецький