ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" серпня 2022 р. Справа № 920/380/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_1 м.Шепетівка Хмельницька область

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

19.07.2022р. на адресу суду за територіальною підсудністю із господарського суду Сумської області надійшла заява фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано на розгляд судді Мусі М.Є.

Ухвалою від 25.07.2022р. заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність залишено без руху, встановлено заявнику строк на усунення недоліків заяви шляхом подання належних доказів, що підтверджують обставини, викладені нею у вказаній заяві, та наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу, (договорів, квитанцій, банківських виписок тощо), що підтверджують суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо); визначення окремо заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені), подання усіх документів з банківських установ на підтвердження наявності та розміру прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами, підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; документів з банківських та фінансових установ, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, та наявності інших підстав, визначених частиною 2 ст. 115 КУзПБ; належним чином оформлених декларацій про майновий стан заявника; надання плану реструктуризації боргів, а також доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

На адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність.

Розглянувши дану заяву суд дійшов висновку, що заявником не в повній мірі виконано вимоги ухвали від 25.07.2022р, зокрема щодо надання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 30 КУзПБ розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 грудня 2021 року становить 2481,00 грн.

Як вбачається із матеріалів заяви ОСОБА_1 звернулась до суду 23.06.2022р., розмір винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, що підлягає авансуванню боржником на депозитний рахунок суду, становить 37215грн. 00коп. (2481,00 х 5 х 3).

У поданій заяві заявник, посилаючись на позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.11.2020 у справі № 910/726/20, просить розглянути клопотання щодо прийняття договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого як альтернативу сплати грошової винагороди на виконання вимог ст. 116 КУзПБ. При цьому заявник надала, зокрема копію заяви арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни на участь у справі, заяву від 22.06.2022р. про затвердження кандидатури Белінської Наталії Олександрівни та призначення її керуючим реструктуризацією, копію договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 21.06.2022р., копію квитанції від 21.06.2022р. № 27 на суму 1861грн.

Згідно з ч. 1 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 ст. 30 КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Також положеннями ч. 2 ст. 34 та ч. 3 ст. 116 КУзПБ встановлено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність.

Отже, Кодексом України з процедур банкрутства визначено, що однією з обов`язкових передумов для звернення фізичної особою з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому чинним законодавством України не передбачено.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст. 129 Конституції України, здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Так, суд, розглянувши подані заявником документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, зазначає наступне.

Пунктами 3.1 та 3.3 договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 21.06.2022р., укладеного між арбітражним керуючим Белінською Наталією Олександрівною та Сімоновою Жанною Віталіївною, передбачено, що оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 18 607,50грн. за весь строк виконання повноважень сторони 1, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією. Сторона 2 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 1860,75грн. щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність.

Проаналізувавши вищезазначений договір, суд вважає, що він не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, оскільки договір визначає умови оплати послуг керуючого реструктуризацією, у сумі меншій, ніж визначено чинним законодавством, а також з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією, проте відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства, у справі про неплатоспроможність відповідні рішення приймають саме збори кредиторів. Крім того, заявником не надано доказів наявності майна для погашення грошової винагороди у розмірі, який підлягає авансуванню боржником у випадку відстрочення чи розстрочення сплати авансового платежу.

При цьому, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 43 Конституції України.

Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи. Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20.

Суд звертає увагу, що, виходячи з юридичної природи винагороди арбітражного керуючого, звільнення (розстрочка, відстрочка) заявника від авансування такої винагороди на етапі подання заяви вплине на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого, позбавивши останнього права на своєчасне отримання у повному розмірі винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Отже, обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ч. 3 ст. 116 зазначеного Кодексу. При цьому, ані Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 910/2629/20, від 23.11.2020 у справі № 922/1734/20, від 19.11.2020 у справі №927/203/20, від 17.02.2021 у справі № 927/166/20).

Крім того, у постанові №910/726/20 від 19.11.2020р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказує виключно про право суду розглянути таку угоду та можливість її задоволення лише після дослідження сукупності всіх наданих доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.

Щодо можливості покладення обов`язку сплати вказаної винагороди на кредиторів, суд вважає за необхідне зазначити, що кредитори лише вправі за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду (частина 4 статті 114 Кодексу України з процедур банкрутства). При цьому, слід зауважити, що термін «керуючий реструктуризацією» є новелою даного Кодексу та застосовується щодо арбітражного керуючого в межах процедури банкрутства фізичної особи відповідно до Книги 4 цього Кодексу.

Крім того, судом звертається увага, що кредиторами є особи, чий статус може бути визначений судом після відкриття провадження у справі у підготовчому засіданні (протягом 15 днів з дня прийняття заяви - стаття 117 Кодексу України з процедур банкрутства), публікації відповідного оголошення, розгляду кредиторських вимог арбітражним керуючим та подання результатів розгляду до суду (30 днів з дня підготовчого засідання - ст.119 Кодексу), попереднього засідання суду (не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі - ст.122 Кодексу), проведення зборів кредиторів (не пізніше 14 днів після попереднього засіданні - статті 122, 123 Кодексу).

З системного аналізу наведених норм вбачається, що перші збори кредиторів, на яких можливе прийняття рішення про створення фонду для авансування винагороди арбітражному керуючому, можливі після спливу щонайменше тримісячного строку з моменту подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Сам термін «авансування» передбачає сплату наперед, в даному випадку до вчинення будь-яких дій арбітражним керуючим.

З огляду на вищезазначене, враховуючи основні засади господарського судочинства, суд вважає, що надані заявником документи щодо врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи вище викладене, оскільки заявником не усунуто недоліків, зазначених в ухвалі суду від 25.07.2022р., суд дійшов висновку, що відповідна заява вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із заявою.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ч. 4 ст. 174, ст.ст. 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність вважати неподаною та повернути заявникові.

Додаток: заява про відкриття провадження у справі від 23.06.2022р. та додані до неї документи загалом на 78 арк.

Ухвала набрала законної сили 02.08.2022р. та може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст. ст. 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 2 примірники: 1 - до матеріалів справи, 2 - заявнику (вул. Героїв Небесної Сотні, 10, м.Суми, 40021, на ел. пошту )