ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01 серпня 2022 року м. Черкаси Справа № 925/591/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І., розглянувши заяву адвоката Яковчук Олени Дмитрівни, подану від імені Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця", про повернення судового збору у справі за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" про стягнення 104050 грн штрафу,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2022 року до Господарського суду Черкаської області звернулось Акціонерне товариство Українська залізниця (ідентифікаційний код 40075815, адреса місцезнаходженння: 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" (ідентифікаційний код 40081195, адреса місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" (ідентифікаційний код 33752928, адреса місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Сурікова, 9, 11/1) про стягнення 104050 грн штрафу за неправильно зазначену у накладній від 25.03.2022 №42637421 масу вантажу. У позові позивач просив стягнути з відповідача 2481 грн витрат на сплату судового збору. Також у позові позивач просив суд визнати справу малозначною та розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою 27.06.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №925/591/22. Суд вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними матеріалами справи.

04.07.2022 відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" надіслало до Господарського суду Черкаської області клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки повністю сплатило на користь позивача штраф у розмірі 104050 грн відповідно до платіжного доручення №7642 від 30.06.2022 (а. с. 44).

Ухвалою від 14.07.2022 суд задовольнив клопотання відповідача про закриття провадження у справі; провадження у справі № 925/591/22 закрив, у зв`язку з відсутність предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

25.07.2022 представник позивача Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" адвокат Яковчук Олена Дмитрівна засобами електронної пошти подала до суду заяву про повернення судового збору на підставі статті 7 Закону України Про судовий збір у зв`язку із закриттям провадження у справі. До заяви адвокат долучила копію довіреності на підтвердження повноважень представника. Заява адвоката подана без накладення кваліфікованого електронного підпису, про що канцелярією суду 25.07.2022 складено акт про відсутність електронного підпису. Копія довіреності адвоката не засвідчена накладення кваліфікованого електронного підпису.

Розглянувши заяву представника позивача Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" адвоката Яковчук Олени Дмитрівни про повернення судового збору, суд дійшов висновку, що заяву слід повернути заявнику без розгляду, оскільки заява не відповідає вимогам статті 170 Господарського процесуального кодексу України.

Процесуальна форма та порядок подання письмових заяв, клопотань, заперечень, пояснень врегульована статтею 170 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 170 Господарського процесуального кодексу України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Відповідно до статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Суд встановив, що 25.07.2022 адвокат Яковчук Олена Дмитрівна надіслала заяву ПРО повернення судового збору на електронну адресу Господарського суду Черкаської області без накладення електронного підпису.

Не накладення електронного підпису на заяву свідчить про те, що заява не підписана заявником чи його представником.

Відповідно до частини 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заяву адвоката Яковчук О.Д. про повернення судового збору слід повернути заявнику без розгляду.

З урахуванням надходження заяви засобами електронної пошти суд не повертає її на адресу, з якої їх було надіслано, а залишає заяву в суді.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до частини першої та другої статті 6 Господарського процесуального кодексу України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Відповідно до частин 5, 6 та 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до частини 8 статті 6 Господарського процесуального кодексу України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" ("Melnyk v. Ukraine" заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Згідно з пунктом "d" статті 3 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 07 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Згідно з частиною 2 статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Відповідно до пункту 6 частина 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Системне тлумачення статті 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Виходячи з системного тлумачення наведених норм, Касаційний господарський суд у складі Верховного суду у постанові від 11.09.2019 у справі № 910/1979/19 дійшов висновку, що у пункті 6 частини першої статті 255 ГПК України йдеться про повернення заяв, поданих по суті справи, перелік яких наведено у частині другій статті 161 ГПК України.

Відповідно до статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. До такого висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 11.09.2019 у справі № 910/1979/19.

Заява про повернення судового збору не є заявою по суті спору. Враховуючи викладене, ухвала суду про повернення заявнику без розгляду заяви про повернення судового збору не підлягає оскарженню окремо від рішення суду на підставі пункту 6 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 170, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" адвоката Яковчук Олени Дмитрівни про повернення судового збору повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку передбаченому частиною другою статті 235 Господарського процесуального кодексу України і окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Гладун