УХВАЛА

05 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/2589/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства інфраструктури України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022

у справі № 910/2589/17

за позовом Міністерства інфраструктури України

до державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця";

акціонерного товариства "Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш." (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "БМК Планета-Міст",

про стягнення 110 000 доларів США та зобов`язання вчинити дії

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця"

до акціонерного товариства "Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш." (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України;

Міністерство інфраструктури України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "БМК Планета-Міст",

про стягнення 110 000 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/2589/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017, у задоволенні позовних вимог Міністерства інфраструктури України (далі - Міністерство) та державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" (далі - ДТГО "Південно-Західна залізниця") відмовлено. Визнано недійсним пункт 13.2 договору підряду на виконання будівельних робіт від 14.11.2004 № ПЗ/ДН-6-0415.

Постановою Верховного Суду від 30.10.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у справі № 910/2589/17 скасовано в частині визнання недійсним пункту договору підряду на виконання будівельних робіт від 14.11.2004 № ПЗ/ДН-6-0415. Справу в цій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. В решті зазначену постанову залишено без змін.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/2589/17 скасовано в частині визнання недійсним пункту договору підряду на виконання будівельних робіт від 14.11.2004 № ПЗ/ДН-6-0415. Заяву Міністерства про вихід за межі позовних вимог залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 24.04.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 910/2589/17 скасовано. Справу № 910/2589/17 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/2589/17 в частині визнання недійсним пункту 13.2 договору підряду на виконання будівельних робіт від 14.11.2004 № ПЗ/ДН-6-0415, укладеного між акціонерним товариством "Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш." (Dogus Insaat ve Ticaret А.S.) та ДТГО "Південно-Західна залізниця", скасовано. У задоволенні заяви Міністерства про вихід за межі позовних вимог про визнання недійсним пункту 13.2 договору підряду на виконання будівельних робіт від 14.11.2004 № ПЗ/ДН-6-0415, укладеного між акціонерним товариством "Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш." (Dogus Insaat ve Ticaret А.S.) та ДТГО "Південно-Західна залізниця", відмовлено з мотивів, викладених у цій постанові.

Міністерство 01.08.2022 (відповідно до відмітки на поштовому конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 у справі № 910/2589/17.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, правовідносини, до яких ця норма повинна застосовуватись і який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає його неправильність.

Оскаржуючи у касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення. При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Отже правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

З урахуванням змін до ГПК України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Разом з тим у касаційній скарзі в частині обґрунтування підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку викладені фактичні обставини справи, які досліджувались судами попередніх інстанцій із зазначенням, що апеляційним господарським судом були порушені норми матеріального і процесуального права, судом не враховано всі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору; скаржник підставою касаційного оскарження визначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України вказує на неврахування висновків викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.10.2018 та від 24.04.2019 у справі № 910/2589/17, однак в контексті вказаної підстави скаржником не зазначено норму (норми) права, щодо якої (яких) висновок не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено в 1-му розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" у 2017 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 1 600,00 грн.

Оскільки, заява Міністерства про визнання недійсним пункту 13.2 договору підряду на виконання будівельних робіт від 14.11.2004 № ПЗ/ДН-6-0415 була подана 20.04.2017, за результатом нового апеляційного перегляду рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/2589/17 переглядалося в частині визнання недійсним пункту 13.2 договору підряду на виконання будівельних робіт від 14.11.2004 № ПЗ/ДН-6-0415, судовий збір за подання цієї касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 3 200,00 грн (1 600 грн х 200%), тобто за подання касаційної скарги в частині однієї немайнової вимоги.

Проте скаржником до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, Суд зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, враховуючи доводи касаційної скарги слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, конкретизувати підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену статтею 287 цього Кодексу з наведенням обґрунтування та надати суду документ про сплату судового збору у сумі 3 200,00 грн на відповідні реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- рахунок отримувача: UA0026007;

- код класифікації доходів бюджету: 22030102; "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу Міністерства на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

У свою чергу клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення розглядатиметься після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 у справі № 910/2589/17 залишити без руху.

2. Надати Міністерству інфраструктури України строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

3. Верховним Судом в умовах режиму воєнного стану, зважаючи на утруднення реалізації учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України, рекомендовано подавати заяви, клопотання тощо через особистий кабінет в системі "Електронний суд" або на електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду () з використанням цифрового підпису.

4. Роз`яснити Міністерству інфраструктури України, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос