ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р. Справа №907/895/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача) Бойко С.М.,

суддів Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кучірко Марії Юріївни б/н від 13.05.2022

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022 суддя: Ушак І.Г. м. Ужгород, повний текст рішення складено 06.04.2022

за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ

до відповідача фізичної особи-підприємця Кучірко Марії Юріївни, м. Чоп

про стягнення заборгованості в сумі 148 529,09 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

02 листопада 2021 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до фізичної особи-підприємця Кучірко Марії Юріївни (надалі ФОП Кучірко М.Ю.) про стягнення заборгованості в сумі 148 529,09 грн.

Сума заборгованості складається з неустойки у розмірі подвійної орендної плати (146 841,60 грн.), яка нарахована за прострочення повернення майна у період з 16.07.2020 по 02.08.2021 (за 384 дні), витрат за електропостачання на орендованому об`єкті відповідно до пред`явлених рахунків № 2072 від 13.05.2021, № 2362 від 08.06.2021, № 3489 від 10.08.2021 (1604,71 грн.), а також 12,92 грн. -3% річних, 2,99 грн. - інфляційних збитків та 66, 87 грн. пені, які нараховані за період з 21.05.2021 по 14.09.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач прострочив строк повернення орендованого майна після розірвання (23.06.2020) договору оренди нерухомого майна № 09/14-22/7/21 від 10.01.2020, повернувши таке лише 02.08.2021, а також не сплатив суму витрат за електропостачання на орендованому об`єкті відповідно до пред`явлених рахунків № 2072 від 13.05.2021, № 2362 від 08.06.2021, № 3489 від 10.08.2021 на загальну суму яких нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

Правовою підставою позову зазначає ст.ст. 11, 192, 317, 321, 509, 526, 549, 550, 610, 612, 622, 625, 629, 759, 762, 782 ЦК України та ст.ст. 193, 216, 217, 224, 225 ГК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з ФОП Кучірко Марії Юріївни на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" заборгованість у розмірі 148 529,09 грн. та судові витрати в розмірі 2 270,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що договір оренди нерухомого майна № 09/14-22/7/21 є розірваним з 23.06.2020 і оскільки звільнення орендованих приміщень відбулося лише 02.08.2021, є обгрунтованою вимога позивача про стягнення з відповідача суми 146 841,60 грн. як неустойки у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення повернення майна у період з 16.07.2020 по 02.08.2021.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за електропостачання на орендованому об`єкті відповідно до пред`явлених рахунків № 2072 від 13.05.2021, № 2362 від 08.06.2021, № 3489 від 10.08.2021 (1604,71 грн.), а також 12,92 грн. -3% річних, 2,99 грн. - інфляційних збитків та 66,87 грн. пені, які нараховані за період з 21.05.2021 по 14.09.2021.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ФОП Кучірко Марія Юріївна (відповідач) просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що:

1)суд першої інстанції не дослідив того, що повідомлення не могло бути підставою для розірвання даного договору, оскільки не містить обов`язкових реквізитів електронного документу та не відповідає вимогам ч.2 ст.96 ГПК України;

2)ФОП Кучірко М.Ю звільнила приміщення 10.01.2021, і неодноразово зверталась до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з метою укладення акту приймання-передачі та ухилення орендодавця від обов`язку прийняти об`єкт оренди;

3)місцевим господарським судом не враховано положення ст. 614 ЦК України, оскільки відповідач вчинив всі залежні від нього дії щодо повернення об`єкта оренди відповідно до умов договору, а позивач приміщення не прийняв;

4)позивач вже звертався з аналогічним позовом до Господарського суду Закарпатської області у справі №907/62/21;

5)місцевим господарським судом не враховано відсутності вини відповідача та форс-мажорних обставин, які підтверджені сертифікатами за №2100-20-0872 від 01.06.2020 (період з 17.03.2020 до 01.06.2021) та за №2100-20-1297 від 17.07.2020 (період з 17.03.2020 до 15.07.2021).

Позивач не скористався правом, передбаченим ст.263 ГПК України відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України вказана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, 10.01.2020 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - орендодавець) та ФОП Кучірко Марією Юріївною (а.с. 11 16) (далі - орендар) укладено договір оренди майна за № 09/14-22/7/21 (далі договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, за адресою Закарпатська область, місто Чоп, вулиця Головна, будинок 1, загальною площею 196,64 кв.м (далі - об`єкт оренди) для розміщення закладу громадського харчування (п. п. 1.1, 1.4 договору).

Згідно з п. 2.1 договору передача об`єкта оренди здійснюється за актом приймання-передачі, що підписується повноважними представниками сторін.

Строк оренди складає 12 місяців з моменту прийняття об`єкту оренди орендарем за актом приймання-передачі об`єкту оренди (п. 3.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору орендна плата за користування об`єктом оренди в місяць складає 5 736,00 грн., у тому числі ПДВ.

Згідно з п. 4.2.1 договору щомісячно до 15-го числа поточного місяця орендодавець нараховує орендну плату за поточний місяць та направляє орендарю рахунки в порядку, визначеному в п. 11.7 договору, а орендар на підставі отриманих від орендодавця рахунків сплачує нараховану орендну плату за поточний місяць не пізніше 20 числа поточного місяця. Надлишково сплачені кошти орендарем за цим договором підлягають зарахуванню орендодавцем в рахунок погашення заборгованості орендаря з орендної плати та інших платежів.

Орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5-ти робочих днів з дня їх отримання в порядку, визначеному у п. 11.7 цього договору, відшкодовує фактичні витрати орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території, а саме: активна електроенергія - відповідно до показників приладів обліку (лічильника) та водопостачання та водовідведення (стічні води, дощові та снігові стоки)на підставі самостійно укладених договорів з постачальниками відповідних послуг (п. 4.2.2 договору).

У разі неотримання рахунку орендарем від орендодавця за три календарні дні до закінчення строку сплати, визначеного п. 4.2 цього договору, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі згідно з рахунком за попередній період/місяць або згідно з умовами договору (п. 4.2.3 договору)

Згідно з п. 4.5 договору орендна плата індексується кожні шість місяців на офіційний індекс інфляції, який публікується Державною службою статистики України, за попередні шість місяців, при цьому сторони погоджуються, що індексація розміру орендної плати не потребує внесення змін до цього договору. Відлік шестимісячного періоду розпочинається з місяця, в якому об`єкт оренди переданий в оренду.

Орендні та інші платежі за цим договором перераховуються орендарем в безготівковій формі на рахунок орендодавця, вказаний в п. 12 цього договору; датою отримання орендодавцем орендних та інших платежів згідно з цим договором є дата зарахування коштів на відповідний рахунок орендодавця (п. 4.9 договору).

Відповідно до п. 4.11 договору у випадку наявності заборгованості орендаря з будь-яких платежів, передбачених цим договором, кошти що надійдуть від нього, можуть зараховуватись і використовуватись орендодавцем на його розсуд, незалежно від того, що вказано у реквізиті розрахункового документа «призначення платежу».

Орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати орендні платежі за цим договором (п. 5.3.2 договору).

Згідно з п. 6.1 договору в останній день строку оренди орендар зобов`язаний звільнити об`єкт оренди та передати орендодавцю об`єкт оренди за актом приймання-передачі, який підписується сторонами. Не звільнення об`єкта оренди орендарем в останній день строку оренди за цим договором та/або не передання орендодавцю об`єкта оренди за актом приймання-передачі не є підставою для продовження строку оренди. Обов`язок з підготовки акту приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди покладається на орендаря.

У випадку незвільнення об`єкту оренди орендарем в останній день строку оренди за цим договором та/або не передання орендодавцю об`єкту оренди за актом приймання-передачі, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки, визначеної в п. п. 8.8,8.8.1-8.8.1.3 цього договору з дня наступного за останнім днем оренди за договором до дня повернення об`єкту оренди орендодавцю (п. 6.4 договору).

У випадку настання форс-мажорних обставин строк виконання зобов`язань за цим договором переноситься на строк їх дії, про що укладається сторонами відповідний договір про внесення змін до цього договору (п. 7.4 договору).

У випадку прострочення строку сплати орендної плати та/або інших платежів за цим договором орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючі в період сплати пені, від суми боргу за кожен день прострочення. Пеня нараховується орендодавцем, починаючи з дня фактичного виникнення обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому сторони погоджуються, вказані строки нарахування пені є такими, що погоджені сторонами за договором у розумінні ст. 232 ГК України (п. 8.2 договору).

Відповідно до п. 8.8 договору за порушення орендарем умов п. 6.1 договору орендар сплачує орендодавцю нараховані ним неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Пунктом 11.7 договору передбачено, що повідомлення сторонами одна одну про будь-які обставини, що виникають протягом дії договору, проводяться шляхом направлення письмових або електронних звернень, повідомлень, рахунків на виконання умов п. 4.2. цього договору, сканованих копій документів, що оформляється в процесі виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором тощо. При цьому повідомлення вважаються і направленими належним чином, якщо вони надіслані на адреси, зазначені в п. 12 цього договору. Сторони визнають офіційними та належними чином направленими повідомлення повідомлення в електронній формі, якщо такі повідомлення були направлені однією стороною другій стороні з електронної адреси на електронну адресу/адреси, зазначені у п. 12 договору. Сторони підтверджують, що з моменту отримання письмового або електронного звернення, повідомлення, сторона - одержувач такого звернення/повідомлення зобов`язана направити відповідь другій стороні у строк не більше трьох робочих днів.

В порядку, передбаченому п.11.7 договору оренди, 23.06.2020 позивач зі своєї електронної адреси (зазначену у п. 12 договору ) надіслав на електронну адресу відповідача (зазначену у п. 12 договору ) повідомлення про розірвання договору оренди нерухомого майна, в якому вимагав протягом трьох днів сплатити заборгованість за договором на загальну суму 29 129,43 грн. Крім того, позивач повідомив, що у зв`язку з систематичним порушенням орендарем умов договору в частині оплати та невнесенням орендної плати протягом трьох місяців підряд, відповідно до ст.782 ЦК України, договір вважається розірваним.

Також, позивач зазначив, що у випадку не звільнення об`єкту оренди 23.06.2020, з 24.06.2020 до моменту фактичного повернення об`єкта оренди, орендареві буде нарахована неустойка у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення. До повідомлення додано акт приймання-передачі (повернення з оренди) нерухомого майна (а.с. 51-52).

Відповідач, відповіді на повідомлення не надав.

02.08.2021 сторонами підписано акт приймання-передачі (повернення з оренди) нерухомого майна (а.с. 18), відповідно до якого орендар передав, а орендодавець прийняв з оренди нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Чоп, вулиця Головна, 1, загальною площею 196,64 кв.м.

Крім того, у акті зазначено показання лічильників електроенергії, а саме: 1) лічильник № 632838 показник 104816; 2) лічильник № 680666160 показник 41215.

Несвоєчасне повернення об`єкта оренди відповідачем, стало підставою для звернення позивача до суду.

У статтях 6, 627 Цивільного кодексу України встановлено один із загальних принципів цивільного законодавства - свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналіз частини першої статті 759 та частини першої статті 785 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Невиконання наймачем обов`язку щодо повернення речі зумовлює право наймодавця на застосування до наймача особливого виду майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, який полягає у сплаті наймачем, який прострочив виконання обов`язку щодо повернення речі, неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Зазначений особливий статус вказаної неустойки обумовлений тим, що зобов`язання наймача з повернення орендованого майна виникає після закінчення дії договору оренди і наймодавець у цьому випадку позбавлений можливості застосувати щодо недобросовісного наймача інші засоби стимулювання до виконання свого зобов`язання, окрім використання права на стягнення неустойки в розмірі визначеному статтею 785 Цивільного кодексу України.

Тому важливим при здійсненні оцінки правомірності заявленої вимоги про стягнення неустойки, передбаченої частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України є урахування обставин невиконання зобов`язання орендарем щодо неповернення майна в контексті добросовісності поведінки останнього як контрагента за договором, її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин.

За змістом статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки згідно з частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України. 6.13. Законодавцем у частині першій статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

До предмета доказування при розгляді спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України, як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди, входять обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисне ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утримання орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджання орендарем в доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутності з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.12.2019 у справі №910/20370/17 та від 16.03.2020 у справі №922/227/19, яка в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України врахована апеляційним господарським судом.

Надаючи оцінку діям орендаря щодо повернення об`єкта найму по закінченню орендних правовідносин з орендодавцем, судами встановлено, що відповідач не виконав обов`язку щодо його повернення.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем одержання останнім на зазначену в договорі його електронну адресу повідомлення позивача від 23.06.2020 про розірвання договору оренди відповідно до ст.782 ЦК України в зв`язку з несплатою орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Повідомлення скероване в порядку встановленому сторонами в п.11.7 договору, відправлено з електронної адреси позивача на електронну адресу відповідача і ним отримано 23.06.2020, а тому з огляду на ч.2 ст.782 ЦК України, договір вважається розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору, а саме 23.06.2020.

Крім того, судами не встановлено і обставин ухилення орендодавця від обов`язку прийняти об`єкт найму та оформити повернення наймачем орендованого майна, як підстави звільнення відповідача від сплати орендодавцю неустойки за час прострочення повернення такого майна.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань по поверненню орендованого майна, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки в силу частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Пунктом 11.7 договору не передбачено, що електронні повідомлення мають відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», достовірність поданої суду копії цього повідомлення не заперечена, тому апеляційним судом не приймаються до уваги доводи скаржника, що повідомлення не могло бути підставою для розірвання даного договору, оскільки не містить обов`язкових реквізитів електронного документу та не відповідає вимогам ч.2 ст.96 ГПК України.

Також апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що ФОП Кучірко М.Ю звільнила приміщення 10.01.2021, і неодноразово зверталась до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з метою укладення акту приймання-передачі та ухилення орендодавця від обов`язку прийняти об`єкт оренди, тому апеляційним судом відхиляються доводи скаржника про затягування позивачем процесу прийняття об`єкту оренди від відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач вчинив всі залежні від нього дії щодо повернення об`єкта оренди відповідно до умов договору, а позивач приміщення не прийняв, тому посилання скаржника на невинуватість особи відповідача з огляду на ст.614 ЦК України є безпідставні.

Апеляційний господарський суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що позивач вже звертався з аналогічним позовом до Господарського суду Закарпатської області у справі №907/62/21, оскільки ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.06.2021 у цій справі позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ФОП Кучірко М.Ю. про стягнення коштів та виселення з орендованого приміщення залишено без розгляду, що в силу ч.4 ст.226 ГПК України не позбавляє права позивача звернутись до суду повторно.

Не беруться апеляційним господарським судом до уваги посилання скаржника на засвідчення форс-мажорних обставин згідно Сертифіката №2100-20-0872 від 01.06.2020 в період з 17.03.2020 до 01.06.2021 та Сертифіката №2100-20-1297 від 17.07.2020 в період з 17.03.2020 до 15.07.2021, оскільки згідно матеріалів справи належно засвідченими Сертифікатами № №2100-20-0872 та №№2100-20-1297 підтверджується форс-мажорні обставини в період з 17.03.2020 по 15.07.2020, і цей період врахований позивачем при застосуванні відповідальності за порушення умов договору оренди.

Апеляційний господарський суд не погоджується з доводами скаржника щодо нарахування неустойки в порушення строків, встановлених ст.232 ГК України.

Санкція передбачена ст.785 ЦК України є мірою відповідальності, визначеною законодавцем за неправомірне користування майном після припинення договору. З огляду на те, що зазначена міра відповідальності застосовується до триваючого правопорушення (неповернення майна орендодавцю), санкція також має триваючий характер у часі (зобов`язання сплатити подвійну плату за користування річчю за весь час неправомірного користування майном).

Відтак, зазначена санкція (неустойка) що визначена спеціальною нормою ч.2 ст.785 ЦК України, має певну специфіку у застосуванні щодо непоширення на неї скороченого строку позовної давності, зокрема, щодо незастосування до неї положень статті 232 ГК України про припинення нарахування штрафних санкцій по закінченню 6 місяців, оскільки інше передбачено ч.2 ст.785 ЦК України ( дію санкції на весь період неправомірного користування майном).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №916/1319/19, яка в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України врахована апеляційним господарським судом.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що скаржником не наведено спростувань щодо поданих позивачем рахунків № 2072 від 13.05.2021, № 2362 від 08.06.2021, № 3489 від 10.08.2021 на суму 1604,71 грн. за електропостання та їх оплату, тому відхиляються його доводи і в частині оплати комунальних платежів.

Щодо нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та пені суму 1604,71 грн. за електропостання за період з 21.05.2021 по 14.09.2021, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 12,92 грн., інфляційних втрат у сумі 2,99 грн. та пені в сумі 66,87 грн..

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Кучірко Марії Юріївни б/н від 13.05.2022 підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 3 405,00 грн., який сплачений згідно з квитанцією за №ПН2737548 від 13.05.2022.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кучірко Марії Юріївни б/н від 13.05.2022 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022 у справі №907/895/21 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 3 405,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.