ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/37/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання К.С. Пірожковій

за участю представників:

від позивача - Подчинок Н.М.,

від відповідачів:

1) Маяківська сільська рада Біляївського району Одеської області - Гончаров В.М.,

2) Комунальне підприємство "Наше село" - не з`явився,

3) Фізична особа-підприємець Рогачко Світлана Петрівна - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Дністровського міжрайонного управління водного господарства до Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, Комунального підприємства "Наше село" та фізичної особи-підприємця Рогачко Світлани Петрівни про скасування рішення, державної реєстрації, права постійного користування земельною ділянкою та позбавлення кваліфікаційного сертифіката,-

ВСТАНОВИВ:

Дністровське міжрайонне управління водного господарства звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, Комунального підприємства "Наше село" та фізичної особи-підприємця Рогачко Світлани Петрівни про:

- скасування рішення 13 сесії VIII скликання Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області № 13/84-VIII від 22 липня 2021 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування КП "Наше село" для обслуговування існуючої адміністративної будівлі та боксів, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Маяківська сільська рада, село Маяки, вул. Пушкіна, 87";

- скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:1021, шляхом виключення відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру;

- скасування права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:1021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 43917976 від 07.09.2021 року;

- позбавлення сертифікованого інженера - землевпорядника Рогачко Світлану Петрівну кваліфікаційного сертифіката інженера - землевпорядника від 03.10.2016 року № 012941.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Маяківською сільською радою було прийняте рішення від 22 липня 2021 року № 13/84-VIII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування КП "Наше село" для обслуговування існуючої адміністративної будівлі та боксів, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Маяківська сільська рада, село Маяки, вул. Пушкіна, 87. Вказане рішення, на думку позивача, є протиправним, оскільки за його наслідками було здійснено реєстрацію права постійного користування КП "Наше село" на земельну ділянку площею 0,6131 га, кадастровий номер :02:002:1021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 43917976 від 07.09.2021 року. Позивач вказує, що дана земельна ділянка КП "Наше село" перекриває частину земельної ділянки позивача та позбавляє можливості виконувати господарську діяльність, унеможливлює під`їзд до автогаражу, ремонтної майстерні, складу. При цьому Дністровське міжрайонне управління водного господарства зазначає, що КП "Наше село" було обізнане щодо належності частини спірної земельної ділянки позивачеві, оскільки межі спірної земельної ділянки встановлені та збігаються з штучними межами, а саме залізною огорожею, встановленою ще в 1995 році під час передачі земель в постійне користування, а частина земельної ділянки, яка передана внаслідок прийняття протиправного рішення, знаходиться під спорудами, які належать позивачеві (бетонне покриття та залізна кована огорожа).

Водночас, як зауважує позивач, межові знаки Комунальному підприємству "Наше село" не встановлені на частині земельної ділянки, яка перебуває у позивача, в зв`язку з тим, що вона огороджена залізною огорожею. Крім того, позивач зазначає, що на спірній земельній ділянці знаходиться обладнання базової станції стільникового зв`язку мобільної мережі ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем.", щодо якого укладений договір на надання послуг з утримання обладнання між позивачем та власником обладнання та підтверджується договором № 013А05 від 01 листопада 2004 року з додатковими угодами до нього № 1 - № 4. Тобто, на думку позивача, Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області передала в постійне користування Комунальному підприємству "Наше село" частину земельної ділянки, яка на той час перебувала у законному користуванні позивача без її вилучення та мала чіткі межі, чим порушила приватний інтерес позивача.

При цьому, як додає позивач, 14.07.2021 р. він звертався до Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області із заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки за адресою: с. Маяки, вул. Булавіна, буд. 48б (автогараж, ремонтні майстерні, склади) площею 1,4309 га, проте дана заява, як зазначає позивач, залишена без розгляду. Наразі позивач повідомляє, що 19.10.2021 р. він звернувся до Маяківської ОТГ з листом щодо порушеного права на володіння земельною ділянкою, проте і ця заява, як зазначає позивач, також залишена без розгляду з боку Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області.

У подальшому, як зазначає позивач, 13.10.2021 р. ним було подано заяву до Одеського районного Управління поліції № 2 про вчинення кримінального правопорушення Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області. При цьому позивач повідомляє, що на даний час триває досудове розслідування щодо вчинення кримінального злочину посадовими особами, що призвело до втрати активів Дністровського міжрайонного управління водного господарства.

Крім того, позивач зазначає, що 23.11.2021 р. ним було отримано від Басейнового Управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю інформацію з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером: :02:002:1021 та підтверджено незаконне заволодіння земельною ділянкою, що належить позивачу, а 25.11.2021 р. позивач звернувся до Басейнового Управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю з повідомленням про втрату активів (повідомлення № 399 від 25.11.2021 р.).

Як наголошує позивач, відповідно до відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру, земельна ділянка площею 0,6131 га за к.н.: :02:002:1021, зареєстрована на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, виготовленого ФОП Рогачко Світланою Петрівною, кваліфікаційний сертифікат інженера - землевпорядника від 03.10.2016 р. № 012941.

На думку позивача, ФОП Рогачко Світланою Петрівною порушено вимоги п."б" ст. 198 Земельного кодексу України в частині нездійснення нею обов`язкового погодження меж з суміжними власниками та землекористувачами під час виконання кадастрових зйомок, виконуваних для відведення земельних ділянок, а також допущено грубе порушення під час виконання землевпорядних робіт щодо здійснення кадастрової зйомки спірної ділянки, оскільки ділянка позивача була огороджена, тому горизонтальну зйомку та встановлення меж на поворотних точках ділянки неможливо здійснити без проникнення на територію позивача.

Таким чином, Дністровське міжрайонне управління водного господарства наголошує, що в результаті протиправних дій ФОП Рогачко С.П. позивач позбавлений частини земельної ділянки, яку відведено Комунальному підприємству "Наше село", площею 0,6131 га за к.н.: :02:002:1021, а також порушені майнові права на споруди підприємства та порушені договірні права між позивачем та ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем." щодо утримання обладнання базової станції стільникового зв`язку, що призвело до понесення збитків позивачем.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.01.2022 р. вказану позовну заяву Дністровського міжрайонного управління водного господарства (вх. № 37/22) залишено без руху, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у Сичова Якова Вікторовича повноважень на підписання відповідної позовної заяви. Також судом встановлено, що позивачем неповно зазначено ідентифікаційний код відповідача-3 - ФОП Рогачко Світлани Петрівни. Крім того суд встановив, що заявником до позовної заяви не надано доказів відправлення відповідачам копії позовної заяви і доданих до неї документів, а також доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

24.01.2022 р. від позивача до господарського суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 10.01.2022 р. (вх. № 1959/22), до якого позивачем додано уточнену позовну заяву, докази відправлення відповідачам копії позовної заяви і доданих до неї документів, а також докази сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Також позивачем додано до матеріалів листа копії наказів Державного агентства водних ресурсів України від 30.06.2020 р. № 604 "Про реорганізацію Дністровського МУВГ", від 09.03.2021 р. № 65-а "Про звільнення А.Карпенка" та від 12.03.2021 р. № 184 "Про внесення змін до наказу Держводагенства від 30.06.2020 № 604". Так, в уточненій позовній заяві позивачем вказано вірний ідентифікаційний код відповідача-3 - ФОП Рогачко Світлани Петрівни.

Водночас, як встановлено судом, заявником до вказаного листа про усунення недоліків на підтвердження надсилання відповідачу-3 - ФОП Рогачко Світлані Петрівні копії позовної заяви з додатками додано копію опису вкладення від 19.01.2022 р., фіскальний чек від 19.01.2022 р. та накладну № 482 від 19.01.2022 р., при цьому із вказаної накладної № 482 від 19.01.2022 р. вбачається направлення Рогачко Світлані Петрівні кореспонденції за адресою: Теплодар, Одеський район, Одеська область, 65490, разом з тим згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження останньої значиться за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про направлення позивачем копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача-3 - ФОП Рогачко Світлани Петрівни за неповною адресою. Крім того, судом до відкриття провадження у справі встановлено, що позивачем у позовній заяві (уточненій позовній заяві) невірно зазначено найменування та місцезнаходження відповідача-2 - Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, так як згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за вказаним кодом 04377747 в ЄДР міститься запис про Маяківську сільську раду Одеського району Одеської області із місцезнаходженням: 67654, Одеська область, Одеський район, с. Маяки, вул. Богачова, буд. 99.

З огляду на викладене, господарський суд ухвалою від 27.01.2022 р. позовну заяву Дністровського міжрайонного управління водного господарства повторно залишено без руху, при цьому встановлено 10-денний строк для усунення заявником виявлених судом недоліків при поданні позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

03.02.2022 р. від позивача до господарського суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 27.01.2022 р. (вх. № 3090/22), до якого позивачем додано уточнену позовну заяву, докази відправлення відповідачам копії уточненої позовної заяви, а також зазначено вірне найменування та місцезнаходження відповідача-2 - Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.02.2022 р. позовну заяву Дністровського міжрайонного управління водного господарства прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/37/22, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому призначено підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження 10.05.2022 р. від Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на електронну адресу суду надійшло клопотання про витребування оригіналів письмових доказів (вх. № 7624/22).

14.06.2022 р. від Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на електронну адресу суду надійшло клопотання про витребування оригіналів письмових доказів, відповідно до якого відповідач просить суд витребувати від позивача оригінали наказу Державного комітету України по водному господарству № 63-11 від 06.04.2005 р., наказу Державного агентства водних ресурсів України № 604 від 30.06.2020 р., наказу Державного агентства водних ресурсів України № 184 від 12.03.2021 р., державного акту на право постійного користування землею Серії ОД, зареєстрованого в книзі записів держаних актів на право постійного користування землею Біляївської районної ради за ОД-06 № 2850 від 11.07.1995 р.; договору № 013А05 від 01.11.2004 р. з додатковими угодами до нього № 1-№ 4; додатку № 1 до рішення Біляївської районної ради "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель, які знаходяться в користуванні Дністровського управління зрошувальних систем в розрізі сільських рад" 2004 р., оскільки Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області ставить під сумнів відповідність наявних в матеріалах справи копій вказаних документів оригіналам.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.06.2022 р. у справі № 916/37/22 від позивача було витребувано оригінали наказу Державного комітету України по водному господарству № 63-11 від 06.04.2005 р., наказу Державного агентства водних ресурсів України № 604 від 30.06.2020 р., наказу Державного агентства водних ресурсів України № 184 від 12.03.2021 р., державного акту на право постійного користування землею Серії ОД, зареєстрованого в книзі записів держаних актів на право постійного користування землею Біляївської районної ради за ОД-06 № 2850 від 11 липня 1995 р.; договору № 013А05 від 01 листопада 2004 р. з додатковими угодами до нього № 1-№ 4; додатку № 1 до рішення Біляївської районної ради "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель, які знаходяться в користуванні Дністровського управління зрошувальних систем в розрізі сільських рад" 2004 р.

17.06.2022 р. від відповідача - КП "Наше село" на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, при цьому відповідач зазначає, що не визнає позов в повному обсязі та вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

У підготовчому засіданні 23.06.2022 р. судом були оглянути оригінали документів, витребувані ухвалою суду від 16.06.2022 р.

29.06.2022 р. позивачем було подано до суду клопотання про залучення Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Так, судом було відмовлено у задоволені вказаного клопотання позивача, з огляду на те, що рішення у даній справі не вплине на права або обов`язки Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю, про що зазначено в протоколі судового засідання від 29.06.2022 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.06.2022 р. у справі № 916/37/22 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 25 липня 2022 р.

13.07.2022 р. від відповідача-3 - ФОП Рогачко Світлани Петрівни до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд поновити процесуальний строк для його подання та заперечує проти задоволення позову в частині позбавлення кваліфікаційного сертифіката фізичної особи-підприємця Рогачко Світлани Петрівни з огляду на наступне. Як зазначає відповідач-3, положення Закону України "Про землеустрій" не мають визначення поняття "грубого порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів", яке застосоване у статті 68 цього закону, проте відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.10.2018 р. по справі № 808/2685/17, поняття "грубе порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів", яке застосоване законодавцем у статті 68 Закону України "Про землеустрій", має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід досліджувати допущене порушення у сукупності з урахуванням усіх обставин та попередніх проступків. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння. Визнання порушення нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою грубим залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: характеру порушення; категорії виконавця; об`єктивних ознак здійснюваного порушення; суб`єктивних ознак здійснюваного порушення. При цьому відповідач наголошує, що документація містить всі складові, а саме: рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту.

Так, відповідач-3 зазначає, що до неї звернувся директор Комунального підприємства "Наше село" із заявою щодо розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування КП "Наше село". При цьому ФОП Рогачко С.П. стверджує, що між нею та КП "Наше село" було укладено договір № 273 від 31.07.2020 р. про розроблення проекту землеустрою, для розробки якого їй було надано рішення Маяківської сільської ради № 43/69 від 31.01.2020 р., яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у постійне користування за адресою: с. Маяки, вул. Пушкіна, 8, Маяківська сільська рада, орієнтовною площею 0,2900 га для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування (адміністративної будівлі та боксу). На думку відповідача-3, це було достатнім для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування.

Разом з тим, ФОП Рогачко С.П. стверджує, що право користування позивача на дану спірну земельну ділянку не зареєстровано в Державному земельному кадастрі, а відомості щодо розмежування земель державної та комунальної власності повинна була врахувати Маяківська сільська рада при відведенні даної земельної ділянки. При цьому, як зазначає відповідач-3, їй для розробки проекту було надано рішення територіальної громади в особі Маяківської сільської ради, що відповідає чинному законодавству, а тому ніяких порушень з її сторони не було.

Стосовно посилання позивача в позовній заяві на ст. 198 Земельного кодексу України щодо погодження з власниками суміжних ділянок ФОП Рогачко С.П. звертає увагу суду на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14 (провадження № 14-552цс18) та у справі № 350/67/15 (провадження № 14-652цс18), в яких, на думку відповідача-3, зазначено, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною, а підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації, при цьому, непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників.

З огляду на вищевикладене відповідач-3 робить висновок, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які би свідчили про грубе порушення інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, що свідчить про відсутність грубого порушення інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів .

25.07.2022 р. від позивача до господарського суду надійшла відповідь на відзив відповідача-3, відповідно до якої позивач наводить заперечення стосовно обставин, викладених відповідачем-3 у відзиві, а також просить суд залишити всі позовні вимоги позивача з огляду на наступне. Так, позивач не погоджується з позицією ФОП Рогачко С.П. стосовно того, що при укладенні договору з відповідачем-2 від 31.07.2020 р. № 273 про розроблення проекту землеустрою саме рішення Маяківської сільської ради № 43/69 від 31.01.2020 р., яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у постійне користування Комунальному підприємству "Наше село" (відповідач-2), орієнтовною площею 0,29 га, є достатньою підставою для розробки проекту землеустрою, яким відведено земельну ділянку площею 0,6131 га. Адже у даному випадку, на думку позивача, порушені принципи землеустрою, визначені ст. 6 Закону України "Про землеустрій", а також вимоги ст.ст. 28, 30 Закону України "Про землеустрій" та ст. 198 Земельного Кодексу України про кадастрові зйомки, які є невід`ємною частиною розроблення проекту землеустрою, передбачено погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами та повинні включати погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. При цьому позивач зазначає, що окрім відсутності здійснення погодження спільних меж з суміжним землекористувачем, внаслідок протиправного діяння відповідача-3, у суміжного землекористувача - позивача, незаконно вилучено частину земельної ділянки.

Стосовно відсутності реєстрації в Державному земельному кадастрі позивач посилається на приписи ч. 2 ст. 5 Закону України "Про Державний земельний кадастр", де зазначено, що Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. З огляду на вищевикладене, на думку позивача у нього є пріоритет, оскільки у позивача право постійного користування землею підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ОД, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею Біляївської районної ради ОД-06 №2850 від 11 липня 1995 року, виданого Дністровському управлінню зрошувальних систем. При цьому позивач посилається на вимоги ст. 68 Закону України "Про землеустрій", якою передбачено притягнення осіб, винних у порушенні законодавства у сфері землеустрою, до відповідальності, передбаченої законами України, що не звільняє їх від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті порушення цього законодавства.

Ухвалою господарського суду від 25 липня 2022 р. було поновлено фізичній особі-підприємцю Рогачко Світлані Петрівні строк для подання відзиву на позовну заяву та розгляд справи відкладено на 01 серпня 2022 р.

26.07.2022 р. від Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на електронну адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, відповідно до якого відповідач просить суд визнати поважними причини неподання доказів у встановлений законом та долучити до матеріалів справи належним чином засвідчену копію рішення Маяківської сільської № 43/69 від 31.01.2020 р. "Про надання дозволу КП "Наше село" на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для обслуговування існуючої адміністративної будівлі та боксів, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Маяківська сільська рада, село Маяки, вул. Пушкіна , 87".

01.08.2022 р. від відповідача-3 - ФОП Рогачко Світлани Петрівни до господарського суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач заперечує проти задоволення позову в частині позбавлення кваліфікаційного сертифіката фізичної особи-підприємця Рогачко Світлани Петрівни та вважає, що твердження позивача наведені, зокрема, у відповіді на відзив, є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому в обґрунтування заперечень проти позовних вимог фізична особа-підприємець Рогачко Світлана Петрівна посилається на всі факти та обставини, викладені нею у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 01.08.2022 р. судом оголошено перерву до 02.08.2022 р. об 11 год. 00 хв.

01.08.2022 р. від ФОП Рогачко Світлани Петрівни надійшла заява, у якій представник відповідача просить суд розглянути справу за її участі.

У судовому засіданні 02.08.2022 р. судом оголошено перерву до 03.08.2022 р. о 12 год. 00 хв.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 03.08.2022 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, натомість представник відповідача - Маяківської сільської радо Біляївського району Одеської області просив суд не задовольняти позов.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача - Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, Біляївською районною радою народних депутатів Біляївського району Одеської області 11.07.1995 р. видано Дністровському управлінню зрошувальних систем с. Маяки Біляївського району державний акт на право постійного користування землею серії ОД, а саме на право постійного користування земельною ділянкою, площею 760,9 га, з призначенням: для будівництва та експлуатації міжгосподарських мереж, об`єктів та споруд водного господарства відповідно до рішення Біляївської районної ради народних депутатів від 27.01.1995 р. № 45-ХХІІ. Вказаний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ОД-06 № 2850.

При цьому наказом Одеського обласного виробничого управління по водному господарству Державного комітету України по водному господарству № 63-П від 06.04.2005 р. "Про перейменування управлінь зрошувальних систем" перейменовано з 6 квітня 2005 року Управління зрошувальних систем в Управління водного господарства згідно з додатком.

Таким чином, позивачеві (до реорганізації - Дніпровському управлінню зрошувальних систем) на підстав вказаного акту на право постійного користування землею серія ОД від 11.07.1995 р. належать земельні ділянки на праві постійного користування землею загальною площею 760,9 га, для обслуговування будівель і споруд водного господарства.

При цьому із наявних в матеріалах справи копій додатків №№ 1, 2 до рішення Біляївської районної ради про затвердження матеріалів інвентаризації земель, що знаходяться в користуванні Дніпровського управління зрошувальних систем в розрізі сільських рад 2004 року вбачається перебування в постійному користуванні позивача земель загальною площею 760,9 га із визначенням площі по кожній сільській раді (а.с. 40-43 т. 1).

Також із матеріалів справи вбачається, що 01.11.2004 р. між Дністровським управлінням зрошувальних систем (виконавець) та ЗАТ "КИЇВСТАР Дж.Ес.Ем." (замовник) укладено договір № 013А05 про надання послуг з утримання обладнання, відповідно до абз. 1 та абз. 2 розділу 1 якого на підставі взаємної згоди сторін замовник передає, а виконавець приймає на утримання і розміщує в погоджених сторонами місцях обладнання базової станції стільникового зв`язку комунікаційної мережі замовника та антенно-фідерні пристрої зазначеної станції, які надалі разом іменуються "RBS". Зазначений договір укладено на підставі cтатей 901 - 907 ГК України, що вступив у дію з 01 січня 2004 року. Місце розташування визначене сторонами на території, яка належить виконавцеві на правах постійного користування, знаходиться за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Маяки, вул. Меліоративна б/н, має площу 40 м2 і складається з місця для розміщення контейнеру з радіотехнічною апаратурою, фундаменту щогли заввишки 60 м для встановлення антенно-фідерних пристроїв (24,0 кв.м ) та місць для встановлення чотирьох якорів зазначеної щогли (16,0 кв.м). При цьому до вказаного договору № 013А05 від 01.11.2004 р. сторонами були укладені додаткова угода № 1 від 31.10.12010 р., № 2 від 24.10.2012 р. та № 3 від 01.10.2014 р.

Разом з тим, в загальній площі вказаних вище земельних ділянок 760,9 га знаходиться земельна ділянка в межах населеного пункту с. Маяки по вулиці Булавіна, 48б, площею 1,4309 га, що підтверджується матеріалами Технічного звіту щодо проведення вишукувальних робіт (горизонтальна зйомка забудованих територій М 1:1000), розробленого у 2019 році на замовлення Дністровського міжрайонного водного господарства фізичною особою-підприємцем Рогачко Миколою Миколайовичем (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ВОЗ № 530069; кваліфікаційний сертифікат інженера геодезиста № 010533).

Крім того із матеріалів справи вбачається, що Дністровське міжрайонне управління водного господарства з метою внесення відомостей про земельну ділянку площею 1,4309 га під автогаражем, ремонтними майстернями та складами, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Маяки, вул. Булавіна, 48б, звернулось до Маяківської ОТГ із заявою від 14.07.2021 р. вих. № 202 про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою та встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: с. Маяки, вул. Булавіна, буд. 48б. Наразі слід зазначити, що на момент звернення позивача до суду із заявленими позовом, так і на час розгляду справи судом вказана технічна документація із землеустрою та встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: с. Маяки, вул. Булавіна, буд. 48б, не виготовлена та у встановленому порядку не затверджена.

При цьому, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням 13 сесії VІІ скликання Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 22 липня 2021 року № 13/84-VIII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування КП "Наше село? для обслуговування існуючої адміністративної будівлі та боксів, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Маяківська сільська рада, село Маяки, вул. Пушкіна, 87":

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6131 га (кадастровий номер :02:002:1021) в постійне користування КП "Наше село? для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування (для обслуговування існуючої адміністративної будівлі та боксів), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївськиї район, Маяківська сільська рада, село Маяки, вул. Пушкіна, 87;

- передано земельну ділянку площею 0,6131 га (кадастровий номер :02:002:1021) в постійне користування КП "Наше село? для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування (для обслуговування існуючої адміністративної будівлі та боксів), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Маяківська сільська рада, село Маяки, вул. Пушкіна, 87.

Водночас, за ствердженнями позивача, вказане рішення Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 22.07.2021 р. № 13/84-VIII є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку, оскільки передана на підставі нього в постійне користування КП "Наше село? земельна ділянка площею 0,6131 га (кадастровий номер :02:002:1021) перекриває частину земельної ділянки позивача та позбавляє останнього можливості виконувати господарську діяльність, оскільки унеможливлює під`їзд до автогаражу, ремонтної майстерні, складу. При цьому Дністровське міжрайонне управління водного господарства стверджує, що КП "Наше село" було обізнане щодо належності частини спірної земельної ділянки позивачеві, оскільки межі спірної земельної ділянки встановлені та збігаються з штучними межами, а саме залізною огорожею, встановленою ще в 1995 році під час передачі земель.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні? місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні? сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні? до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні?).

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Умовами статті 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про Державний земельний кадастр? державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень? шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено судом вище, 11.07.1995 р. Біляївською районною Радою народних депутатів Біляївського району Одеської області видано Дністровському управлінню зрошувальних систем с. Маяки Біляївського району (наразі - Дністровське міжрайонне управління водного господарства) державний акт на право постійного користування землею серії ОД, а саме на право постійного користування земельною ділянкою, площею 760,9 га, з призначенням: для будівництва та експлуатації міжгосподарських мереж, об`єктів та споруд водного господарства, який був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ОД-06 № 2850.

Так, звертаючись до суду із даним позовом, позивач повинен довести належними та допустимими доказами те, що передана на підставі рішення Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 22.07.2021 р. № 13/84-VIII в постійне користування КП "Наше село? земельна ділянка площею 0,6131 га (кадастровий номер :02:002:1021) перекриває частину земельної ділянки позивача, що належить йому на праві постійного користування згідно акту на право постійного користування землею серії ОД від 11.07.1995 р. та відповідно через це позбавляє його можливості виконувати господарську діяльність та унеможливлює під`їзд до автогаражу, ремонтної майстерні, складу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У той же час, ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 р. у справі № 909/327/18).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Принцип змагальності сторін зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, у господарському судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Так, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що надані позивачем докази підтверджують перебування згідно вказаного вище акту від 11.07.1995 р. у Дністровського міжрайонного управління водного господарства на праві постійного користування земельних ділянок загальною площею 760,9 га для обслуговування будівель і споруд водного господарства, а також прийняття Маяківською сільською радою рішення від 22.07.2021 р. № 13/84-VIII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування КП "Наше село? для обслуговування існуючої адміністративної будівлі та боксів, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Маяківська сільська рада, село Маяки, вул. Пушкіна, 87", на підставі якого було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:1021 шляхом внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та внесення відомостей на право постійного користування земельною ділянкою з к.н. :02:002:1021 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 43917976 від 07.09.2021 р.).

В підтвердження своїх вимог у відповіді на відзив представником позивача зазначено, що внаслідок позбавлення позивача частини земельної ділянки, площею 0,6131 га, що розташована в с. Маяки, вул. Пушкіна, 87, порушені також майнові права на споруди підприємства та порушені договірні права між позивачем та ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем." щодо утримання обладнання базової станції стільникового зв`язку, що призвело до понесення збитків позивачем. В підтвердження своїх тверджень позивачем надано договір №013А05 на надання послуг з утримання обладнання від 01.11.2004 року, укладений між Дністровським управлінням зрошуваних систем та ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем", в якому зазначено місце розташування обладнання базової станції стільникового зв`язку комунікаційної мережі - с. Маяки, вул. Меліоративна, б/н, тобто зовсім іншої земельної ділянки. Також позивачем наданий Державний акт на право постійного користування землею серія ОД від 11.07.1995 року, в якому зазначено про передачу у постійне користування 760, 9 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. При цьому ніяких доказів щодо права користування спірною ділянкою, розташованою саме в с. Маяки по вул. Пушкіна, 87, позивачем не надано. Крім того, в позовній заяві позивач зазначає про те, що в загальній площі земельних ділянок, знаходиться земельна ділянка в межах населеного пункту в с. Маяки по вул. Булавіна, 48 б, площею 1.4309 га.

При цьому на підтвердження порушення вказаним рішенням сільради прав позивача останнім мають бути надані належні та допустимі докази, які би беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебуває на праві постійного користування у позивача, де проходить її межа, чи порушена межа земельної ділянки відповідачами, а відтак чи накладаються межі земельної ділянки, переданої у постійне користування КП "Наше село?, на межі земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 р. у справі № 514/1571/14-ц).

Наразі господарський суд зауважує, що факт накладення меж однієї земельної ділянки на іншу підтверджується відомостями з Публічної кадастрової карти та земельно-технічною експертизою. Водночас доказів проведення Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства такої експертизи матеріали даної господарської справи не містять. При цьому господарський суд зазначає, що під час розгляду даної справи позивачем також не заявлялося відповідне клопотання про призначення відповідно до положень ГПК України земельної-технічної експертизи.

Таким чином, господарський суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які би беззаперечно вказували, що відведена Комунальному підприємству "Наше село" згідно рішення Маяківської сільської ради від 22.07.2021 р. № 13/84-VIII земельна ділянка перекриває частину земельної ділянки, яка належить позивачу на підставі акту на право постійного користування землею від 11.07.1995 р., та відповідно доказів, які би вказували яка саме частина земельної ділянки позивача внаслідок прийняття Маяківською сільською радо Одеського району Одеської області рішення № 13/84-VIII перекрилась та перейшла у постійне користування Комунальному підприємству "Наше село".

Отже, позивачем не доведено наявність порушень його прав Маяківською сільської ради при прийнятті спірного рішення щодо земельної ділянки, розташованої по вул. Пушкіна, 87 с. Маяки.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги те, що висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях позивача, а встановлені судом обставини не підтверджують порушення прав позивача у наведеному випадку, господарський суд доходить висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо накладення земельної ділянки КП "Наше село" на земельну ділянку позивача, а відтак й про недоведеність заявлених вимог щодо скасування рішення Маяківської сільської ради, а отже і інших вимог, зокрема, про скасування державної реєстрації та права постійного користування земельною ділянкою, оскільки ці вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення сільради.

Щодо заявленої позивачем вимоги до фізичної особи-підприємця Рогачко Світлани Петрівни про позбавлення сертифікованого інженера - землевпорядника Рогачко Світлану Петрівну кваліфікаційного сертифіката інженера - землевпорядника від 03.10.2016 р. № 012941, господарський суд зазначає наступне.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою та регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування, визначаються Законом України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року № 858-IV.

Відповідно до змісту п. "ґ" ч. 2 ст. 25 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; є видом документації із землеустрою. Вимоги до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлені ст. 50 цього закону.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України "Про землеустрій" розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Отже, сертифікований інженер-землевпорядник відповідає за якість робіт під час розробки документації в частині її достовірності, точності та повноти, а також відповідності складу і змісту такої документації положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Згідно норм ст. 66 зазначеного закону, кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин: а) за зверненням сертифікованого інженера-землевпорядника; б) у разі набрання законної сили рішенням суду про обмеження дієздатності особи (інженера-землевпорядника), визнання її недієздатною, безвісно відсутньою; в) за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону; г) на підставі свідоцтва про смерть.

З аналізу наведених правових положень вбачається, що анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника здійснюється Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру за поданням Кваліфікаційної комісії за наявності однієї із підстав, визначених у ст. 68 Закону України "Про землеустрій", зокрема, у випадку грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Між тим як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, Дністровське міжрайонне управління водного господарства не зверталось у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 68 Закону України "Про землеустрій", із письмовим зверненням до Кваліфікаційної комісії для встановлення факту порушення інженером-землевпорядником Рогачко С.П. законодавства у сфері землеустрою, щоб в подальшому, за результатом розгляду такого звернення, Кваліфікаційною комісією було здійснено подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин для позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання).

Так, вимоги про анулювання кваліфікаційного сертифікату позивачем не заявлялось, натомість позивач просить суд позбавити ФОП Рогачко С.П. кваліфікаційного сертифікату відповідно до ст. 68 Закону України "Про землеустрій". Однак, чинне законодавство не передбачає позбавлення ФОП Рогачко С.П. кваліфікаційного сертифікату в судовому порядку.

При цьому в позові, заявляючи вимогу про позбавлення Рогачко С.П. кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, позивач посилається на те, що інженером-землевпорядником допущено грубе порушення вимог положень нормативно-правових актів, норм і правил у сфері землеустрою. Між тим Закон України "Про землеустрій" не дає визначення поняття "грубого порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів", яке застосоване у статті 68 цього Закону.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.10.2018 по справі №808/2685/17 вказано, що поняття "грубе порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів", яке застосоване законодавцем у статті 68 Закону України "Про землеустрій", має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід досліджувати допущене порушення у сукупності з урахуванням усіх обставин та попередніх проступків. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння. Визнання порушення нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою грубим залежить від оцінки таких критеріїв кожний з яких має самостійне значення: характеру порушення; категорії виконавця; об`єктивних ознак здійснюваного порушення; суб`єктивних ознак здійснюваного порушення.

Між тим, документація містить всі складові, адже з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування Комунального підприємства "Наше село" вбачається, що між ФОП Рогачко С.П. та КП "Наше село" було укладено договір №273 від 31.07.2020 року про розроблення проекту землеустрою, розробка проекту здійснювалась на підставі рішення Маяківської сільської ради № 43/69 від 31.01.2020 року, яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у постійне користування за адресою: с. Маяки вул. Пушкіна, 8, Маяківська сільська рада, орієнтовною площею 0,2900 га для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування (адміністративної будівлі та боксу). Отже, саме рішення сільради було підставою для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування, що і було виконано ФОП Рогачко С.П.

Окрім того, суд звертає увагу, що Рогачко Світлана Петрівна є фізичною особою-підприємцем та надає послуги з розробки проектної документації, відповідно до одержаного кваліфікаційного сертифіката на ведення даного виду діяльності. Так, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері землеустрою передбачено у ст. 68 Закону України "Про землеустрій", у зв`язку з чим у суду відсутня правова підстава для позбавлення сертифікованого інженера - землевпорядника Рогачко Світлани Петрівни кваліфікаційного сертифіката інженера - землевпорядника від 03.10.2016 року № 012941.

З огляду на зазначене, господарський суд зауважує, що суд не має права втручатися в господарську і комерційну діяльність в галузі землеустрою та позбавляти сертифікованого інженера - землевпорядника Рогачко Світлану Петрівну кваліфікаційного сертифіката інженера - землевпорядника від 03.10.2016 року № 012941, тому вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Дністровського міжрайонного управління водного господарства не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Дністровського міжрайонного управління водного господарства до Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, Комунального підприємства "Наше село" та фізичної особи-підприємця Рогачко Світлани Петрівни про скасування рішення, державної реєстрації, права постійного користування земельною ділянкою та позбавлення кваліфікаційного сертифіката відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 11 серпня 2022 р.

Суддя В.С. Петров