ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2022 р. Справа№ 910/16469/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Попікової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Коприг»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 (повний текст складено 25.01.2022)

у справі № 910/16469/21 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коприг»

до Акціонерного товариства «Таскомбанк»

про стягнення 89 280,00 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коприг» (далі - ТОВ «Коприг») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») 89280,00 грн покриття банківської гарантії.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Коприг» вказує на відсутність у АТ «Таскомбанк» підстави сплачувати за вимогою бенефіціара гарантований платіж.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Оскільки бенефіціар звернувся за виплатою гарантії вчасно, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2022, ТОВ «Коприг» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Коприг» вказує, що місцевий господарський суд фактично не вирішив спір, не надавав оцінки доводам позивача, покладеним ним у обґрунтування позовних вимог.

Скаржник вважає, що відповідач, перерахувавши кошти бенефіціару за Гарантією, допустив порушення прав ТОВ «Коприг» та діяв протизаконно, оскільки умови Гарантії ТОВ «Коприг» порушені не були, а отже у АТ «Таскомбанк» не було підстав для виплати бенефіціару суми коштів, забезпечених Гарантією.

Скаржник вважає, що зі змісту листа-вимоги бенефіціара вбачається, що позивачем не було допущено невиконання зобов`язань, забезпечених Гарантією, оскільки мало місце лише неналежне виконання зобов`язання. Листом АТ «Дніпроазот» вказує саме про виконання позивачем свого зобов`язання із поставки товару за договором №774438 від 28.05.2021, але з порушенням строку, тобто «з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)».

За умовами Гарантії АТ «Таскомбанк» гарантувало сплату грошових коштів саме у випадку невиконання ТОВ «Коприг» взятих на себе зобов`язань за договором, а не у випадку порушення умов, визначених змістом зобов`язання, зокрема й не гарантувало виплату у випадку порушення строку виконання зобов`язання із поставки товару.

Оскільки з боку ТОВ «Коприг» не мало місце порушення зобов`язання у формі невиконання зобов`язання, що й було забезпечено Гарантією, а мало місце лише неналежне виконання (ця обставина підтверджується бенефіціаром у вимозі), то й законних підстав у відповідача сплачувати за вимогою бенефіціара не було.

Апелянт вказує, що в цій справі умовами Гарантії - гарантійним випадком - було саме невиконання ТОВ «Коприг» свого зобов`язання із поставки товару за договором №774438 від 28.05.2021, чого не виникло й що було підтверджено бенефіціаром у листі-вимозі. Натомість порушення зобов`язання ТОВ «Коприг» у вигляді неналежного виконання не є гарантійним випадком за умовами Гарантії.

На сьогоднішній день Гарантія припинила дію, але АТ «Таскомбанк» не перерахувало кошти покриття на поточний рахунок ТОВ «Коприг» добровільно, а отже сума покриття, сплачена ТОВ «Коприг» відповідачеві, має бути стягнута з АТ «Таскомбанк» на користь позивача.

Таким чином АТ «Таскомбанк» має повернути ТОВ «Коприг» грошові кошті в розмірі 89280,00 грн.

Скаржник вважає, що господарський суд першої інстанції прийняв необґрунтоване рішення, оскільки не з`ясував повно та всебічно обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Попікова О.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16469/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коприг» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 до надходження матеріалів справи №910/16469/21.

06.04.2022 матеріали справи №910/16469/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

З 05 години 30 хвилин 24.02.2022 (Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) в України введено воєнний стан та продовжено строку дії воєнного стану (Укази Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, №259/2022 від 18.04.2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX).

Суддя Євсіков О.О. перебував на лікарняному з 04.04.2022 по 22.04.2022 включно.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Коприг» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 у справі №910/16469/21. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Позиції учасників справи.

Від АТ «Таскомбанк» відзив на апеляційну не надійшов.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

28.05.2021 АТ «Дніпроазот» (покупець) та ТОВ «Коприг» (постачальник) уклали договір поставки №774438 (далі - договір поставки), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення відповідно до специфікацій (додатків) до цього договору, а покупець - прийняти поставлену продукції та оплатити її вартість в порядку і строки, передбачені цим договором.

Строки поставки продукції узгоджуються сторонами у специфікаціях на поставку продукції до договору. Датою поставки продукції вважається дата передачі продукції постачальником покупцеві, яка зазначена в підписаній обома сторонами видатковій накладній на продукцію. Право власності на продукцію та ризики її загибелі переходять від постачальника до покупця з моменту передачі продукції покупцеві, що підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної на продукцію, якщо інше письмово не буде узгоджено сторонами (п. 3.2 договору поставки).

Згідно з п. 6.1 договору поставки постачальник забезпечує виконання своїх зобов`язань з поставки продукції, передбаченої специфікацією №1 від 28.05.2021 до договору, перед покупцем банківською гарантією. Постачальник зобов`язується протягом 20 календарних днів від дати укладення цього договору оформити та надати (передати) покупцеві банківську гарантію (оригінал гарантійного листа) на суму 89 280,00 грн про те, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання ним будь-якого зі своїх зобов`язань з поставки продукції, передбаченої специфікацією №1 від 28.05.2021 до договору, банк-гарант на першу вимогу покупця сплатить останньому вказану суму грошових коштів.

У вказаному пункті договору поставки сторони погодили умови, яким має відповідати банківська гарантія.

Зокрема, у п. 6.1.9 договору поставки сторони визначили зобов`язання постачальника, належне виконання яких забезпечується гарантією:

- поставити покупцеві продукцію, передбачену Специфікацією №1 від 28.05.2021 до даного договору, у зазначений строк;

- поставити покупцеві продукцію, передбачену Специфікацією №1 від 28.05.2021 до даного договору, у зазначеній кількості;

- поставити покупцеві продукцію, передбачену Специфікацією №1 від 28.05.2021 до даного договору, відповідної якості та комплектності;

- поставити покупцеві продукцію, передбачену Специфікацією №1 від 28.05.2021 до даного договору, за вказаними цінами.

Банківська гарантія, надана покупцеві для забезпечення виконання постачальником своїх зобов`язань з поставки продукції, передбаченої Специфікацією №1 від 28.05.2021 до даного договору, не повинна містити інших умов, ніж передбачені п. 6.1 договору, при дотриманні яких банк-гарант здійснює платіж на користь бенефіціара (п. 6.2 договору поставки)

28.05.2021 сторони підписали Специфікацію №1 до договору поставки, якою погодили, що постачальник зобов`язаний поставити продукцію покупцю в повному обсязі протягом 40 календарних днів від дати укладення сторонами договору (п. 9 специфікації).

08.07.2021 ТОВ «Коприг» (принципал) та АТ «Таскомбанк» (банк/гарант) уклали Генеральний договір про надання банківських гарантій № Т 15.09.2021 І 2779 від 08.07.2021 (далі - договір гарантії), згідно з п. 2 якого на умовах цього договору банк має право надавати за заявою принципала та обслуговувати банківські гарантії на умовах, визначених цим договором, а принципал зобов`язується виконувати умови договору, сплачувати комісії та інші платежі у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

За вказаним договором та на підставі заяви ТОВ «Коприг» АТ «Таскомбанк» видало банківську гарантію №LGI-261/2021 від 13.07.2021 (далі - Гарантія), за якою АТ «Таскомбанк» зобов`язалось сплатити бенефіціару - АТ «Дніпроазот» суму, що не перевищує 89280,00 грн, за умови зазначення бенефіціаром у вимозі зобов`язань, визначених в одному, декількох пунктах або усіх пунктах 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 3.2, 4.1, 4.2 договору поставки №774438 від 28.05.2021, що укладений між ТОВ «Коприг» та бенефіціаром (АТ «Дніпроазот»), які не були виконані ТОВ «Коприг».

Листом №16520/33.2 від 20.09.2021 АТ «Таскомбанк» повідомило ТОВ «Коприг» про отримання ним вимоги за банківською гарантією №LGI-261/2021 від 13.07.2021; до вказаного листа було додано копію вимоги №2166/01-6 від 16.09.2021 (далі - вимога) бенефіціара (АТ «Дніпроазот») до АТ «Таскомбанк» (гаранта).

У вказаній вимозі АТ «Дніпроазот» повідомило АТ «Таскомбанк», що постачальник (ТОВ «Коприг») не виконав свої зобов`язання за договором поставки, визначені у п. п. 1.2, 3.2 Договору, а саме:

1. Постачальник не здійснив поставку продукції, передбаченої поз. 1,4-7 специфікації №1 на поставку продукції від 28.05.2021 до договору поставки, в строк, узгоджений постачальником та покупцем в цій специфікації, а саме: продукція, передбачена поз. 1, 4-7 специфікації №1, не була поставлена покупцю до 09.08.2021 включно, як це передбачено п. 9 специфікації №1 (протягом 40 календарних днів від дати укладення договору (30.06.2021), що складає 30.06.2021 + 40 к.д. = 09.08.2021). Фактична дата поставки продукції, передбаченої поз. 1,4-7 специфікації №1, - 12.08.2021.

2. Постачальник не здійснив поставку продукції, передбаченої поз. 2-3 специфікації №1 на поставку продукції від 28.05.2021 до договору поставки, в строк, узгоджений постачальником та покупцем в Специфікації №1, а саме: продукція, передбачена поз. 2-3 специфікації №1, не була поставлена покупцю до 09.08.2021 включно, як це передбачено п. 9 специфікації №1 (протягом 40 (сорока) календарних днів від дати укладення договору (30.06.2021), що складає 30.06.2021 + 40 к.д. = 09.08.2021). Фактична дата поставки продукції, передбаченої поз. 2-3 специфікації №1, - 14.09.2021.

У зв`язку із настанням названих вище випадків відповідно до банківської Гарантії АТ «Дніпроазот» звернулось до АТ «Таскомбанк» з вимогою протягом 10 календарних днів від дня отримання АТ «Таскомбанк» цієї вимоги сплатити на користь АТ «Дніпроазот» суму в розмірі 89 280,00 грн.

У Висновку від 20.09.2019 Департамент торгівельного фінансування та факторингових операцій АТ «Таскомбанк» щодо належного представлення вимоги за Гарантією, перевіривши умови Гарантії та Вимоги, повідомив зокрема, що посилання на номер, суму та дату гарантії, назву і номер договору поставки, зазначені у Вимозі, відповідають реквізитам гарантії, наданої АТ «Таскомбанк» на користь бенефіціара. В отриманій Вимозі зазначено, що ТОВ «Коприг» (принципал) не виконало зобов`язання за договором поставки, визначені у п. п. 1.2, 3.2 цього договору.

У відповідь на повідомлення №16520/33.2 від 20.09.2021 ТОВ «Коприг» направило АТ «Таскомбанк» лист №2 від 20.09.2021, у якому вказало про відсутність підстав для сплати бенефіціару суми гарантії у розмірі 89280,00 грн. ТОВ «Коприг» зазначило, що зі змісту листа-вимоги бенефіціара вбачається, що принципалом не було допущено невиконання зобов`язань, забезпечених Гарантією, оскільки мало місце лише неналежне виконання зобов`язання. Листом АТ «Дніпроазот» вказує про виконання ТОВ «Коприг» своїх зобов`язань, але з порушенням строку. Установлений пунктом 3.2. договору строк поставки є характеристикою зобов`язання поставити товар, а не окремим зобов`язанням. ТОВ «Коприг» звертає увагу, що Гарантією було гарантовано сплату грошових коштів саме у випадку невиконання принципалом взятих на себе зобов`язань за договором, а не у випадку неналежного виконання своїх зобов`язань.

Листом №17281/33.2 від 23.09.2021 АТ «Таскомбанк» в доповнення до листа №16520/33.2 від 20.09.2021 повідомило ТОВ «Коприг» про те, що банк встановив відповідність отриманої письмової вимоги № 2166/01-6 від 16.09.2021 умовам Банківської гарантії, наданої АТ «Таскомбанк» на користь АТ «Дніпроазот» за заявою ТОВ «Коприг» в розмірі 89 280,00 грн, та прийняв рішення про сплату за Вимогою. Сплату грошових коштів на користь бенефіціара за Гарантією здійснено 23.09.2021 за рахунок грошових коштів, що знаходились на Рахунку покриття за гарантією №ІІА0000001, відкритому Банком відповідно до умов Генерального договору про надання банківських гарантій.

Звертаючись з позовом у цій справі, ТОВ «Коприг» вказує, що у відповідача були відсутні підстави сплачувати за вимогою бенефіціара гарантований платіж.

У відзиві на позовну заяву АТ «Таскомбанк» проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні. АТ «Таскомбанк» вважає вимоги позову безпідставними, а їх обґрунтування такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства. АТ «Таскомбанк» вказує, що подана АТ «Дніпроазот» Вимога відповідала умовам Гарантії та, відповідно, була задоволена гарантом правомірно. На думку АТ «Таскомбанк», ТОВ «Коприг» не виконало зобов`язання за договором поставки щодо строку поставки товару.

У відповіді на відзив ТОВ «Коприг» вказує, що його зобов`язанням за договором поставки було поставити товар і умовою такого зобов`язання була поставка товару протягом 40 календарних днів. На думку позивача, оскільки саме невиконання зобов`язання, а не порушення умов зобов`язання було забезпечено банківською гарантією відповідача, то у нього не було підстав для сплати бенефіціару суми банківської гарантії.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У постанові від 18.11.2021 у справі № 910/4070/21 Верховний Суд вказав, що у розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів.

Перше - це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися.

Друге - це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності можна говорити про неналежне виконання, а, отже, порушення зобов`язання.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.08.2019 зі справи № 911/1867/18, від 14.01.2020 зі справи № 910/1134/19, від 21.02.2020 зі справи № 910/4460/19.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Таким чином, невиконання зобов`язання виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання, тоді як неналежне виконання зобов`язання - це порушення умов, визначених змістом зобов`язання. При неналежному виконанні зобов`язання боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначені законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні; зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони; гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень; до відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше (ст. 561 ЦК України).

Згідно зі ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затверджене Постановою правління НБУ від 15.12.2004 №639 (далі - Положення) регулює загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання (п. 2 Розділу І).

За визначенням п. 3 Розділу І Положення:

базові відносини - відносини між принципалом та бенефіціаром, які виникають на підставі договору, інших правочинів, тендерної документації, законодавчих актів щодо зобов`язань принципала на користь бенефіціара, виконання яких забезпечує гарантія (пп. 2);

банк-гарант - банк, який надає гарантію на користь бенефіціара (пп. 4);

бенефіціар - особа, на користь якої надається гарантія/контргарантія (пп. 6);

вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією/контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (у якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту. Вимога за контргарантією складається банком-гарантом (або іншим банком-контргарантом) і подається за довільною, якщо інше не визначено умовами контргарантії, формою або надсилається у формі повідомлення банку-контргаранту (пп. 7);

гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин (пп. 8);

гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії (пп. 9);

належне представлення - представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії/контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями/контр гарантіями (пп. 11);

представлення - означає доставку документа за гарантією/контргарантією банку-гаранту/банку-контргаранту (пп. 12).

Вимоги цього Положення поширюються на банки - резиденти України, які беруть участь у здійсненні операцій за гарантіями/контргарантіями (п. 4 Розділу І).

Розділ V Положення визначає порядок сплати банком-гарантом (резидентом) коштів за гарантією в разі настання гарантійного випадку.

Так, банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення. Банк-гарант (резидент) надсилає копію вимоги, що становить належне представлення, принципалу (разом із копіями документів, якими вона супроводжувалася, якщо подання таких документів передбачалось умовами гарантії).

Банк-гарант (резидент) сплачує кошти бенефіціару за гарантією в разі отримання вимоги, що становить належне представлення.

Банк-гарант (резидент) сплачує кошти за гарантією на умовах і в строки, передбачені гарантією для оплати вимоги та згідно з реквізитами, зазначеними в гарантії, якщо інші реквізити не визначені у вимозі.

Зобов`язання банку-гаранта (резидента) зменшується на суму, сплачену за гарантією в разі здійснення банком-гарантом (резидентом) часткової сплати коштів за гарантією.

У постанові від 20.09.2021 у справі №910/17308/18 Верховний Суд вказав, що зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених договором, в тому числі умов щодо строків виконання, обсягів та видів невиконаних або частково виконаних робіт, послуг тощо.

Відповідно до усталених правових висновків Верховного Суду, викладених у тому числі Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справи №910/16898/19, які є загальними щодо спорів про стягнення боргу за гарантією, враховуючи приписи ст. ст. 560, 563, 565 ЦК України, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Суд встановив, що відповідно до умов договору гарантії, на підставі заяви ТОВ «Коприг», АТ «Таскомбанк» видало Гарантію, за умовами якої АТ «Таскомбанк» зобов`язалось сплатити бенефіціару (АТ «Дніпроазот») суму, що не перевищує 89280,00 грн, за умови зазначення бенефіціаром у вимозі зобов`язань, визначених в одному, декількох пунктах або усіх пунктах 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 3.2, 4.1, 4.2 договору поставки №774438 від 28.05.2021, що укладений між ТОВ «Коприг» та бенефіціаром (АТ «Дніпроазот»), які не були виконані ТОВ «Коприг».

Листом №16520/33.2 від 20.09.2021 АТ «Таскомбанк» повідомило ТОВ «Коприг» про отримання ним вимоги за банківською гарантією №LGI-261/2021 від 13.07.2021; до вказаного листа було додано копію вимоги №2166/01-6 від 16.09.2021 (далі - Вимога) бенефіціара (АТ «Дніпроазот») до АТ «Таскомбанк» (гаранта).

У вимозі №2166/01-6 від 16.09.2021 АТ «Дніпроазот» повідомило АТ «Таскомбанк», що постачальник (ТОВ «Коприг») не виконав свої зобов`язання за договором поставки, визначені у п. п. 1.2, 3.2 Договору, зокрема постачальник не здійснив поставку продукції в строк, узгоджений постачальником та покупцем в цій специфікації. Фактична дата поставки продукції, передбаченої поз. 1,4-7 специфікації №1 - 12.08.2021; фактична дата поставки продукції, передбаченої поз. 2-3 специфікації №1 - 14.09.2021.

У зв`язку із настанням вказаних випадків відповідно до банківської Гарантії, АТ «Дніпроазот» звернулось до АТ «Таскомбанк» з вимогою протягом 10 календарних днів від дня отримання АТ «Таскомбанк» цієї вимоги сплатити на користь АТ «Дніпроазот» суму в розмірі 89 280,00 грн.

Листом №17281/33.2 від 23.09.2021 АТ «Таскомбанк» в доповнення до листа №16520/33.2 від 20.09.2021 повідомило ТОВ «Коприг» про те, що встановлено відповідність отриманої письмової вимоги № 2166/01-6 від 16.09.2021 умовам Банківської гарантії, наданої АТ «Таскомбанк» на користь АТ «Дніпроазот», за заявою ТОВ «Коприг» в розмірі 89 280,00 грн, та прийнято рішення про сплату за Вимогою. Сплату грошових коштів на користь бенефіціара по Гарантії здійснено 23.09.2021 за рахунок грошових коштів, що знаходились на Рахунку покриття за гарантією, відкритому Банком відповідно до умов Генерального договору про надання банківських гарантій.

Матеріали справи свідчать, що Департамент торгівельного фінансування та факторингових операцій Банку щодо належного представлення вимоги за Гарантією, перевіривши умови Гарантії та Вимоги, повідомив зокрема, що посилання на номер, суму та дату гарантії, назву і номер договору поставки, зазначені у Вимозі, відповідають реквізитам гарантії, наданої АТ «Таскомбанк» на користь бенефіціара. В отриманій Вимозі зазначено, що ТОВ «Коприг» (принципал) не виконало зобов`язання за договором поставки, визначені у п. п. 1.2, 3.2 цього договору.

Таким чином, відповідно до умов Договору поставки, Гарантії та чинного законодавства України, встановивши відповідність вимоги наданій Гарантії, в т.ч. щодо вказівки на порушення ТОВ «Коприг» п. 3.2 договору, банк був зобов`язаний виконати надану ним Гарантію та сплатити по цій Вимозі.

Адже банк зобов`язався сплатити бенефіціару (АТ «Дніпроазот») суму гарантії за умови зазначення бенефіціаром у вимозі зобов`язань, визначених в одному, декількох пунктах або усіх пунктах 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 3.2, 4.1, 4.2 договору поставки №774438 від 28.05.2021, що укладений між ТОВ «Коприг» та бенефіціаром (АТ «Дніпроазот»), які не були виконані ТОВ «Коприг».

При цьому банк, з урахуванням положень пп. 9 п. 3 Розділу І Постанови НБУ № 639, не повинен самостійно встановлювати, чи мало місце порушення у базових відносинах між принципалом і бенефіціаром.

Станом на дату подання вимоги Гарантія була чинною, умови Гарантії були дотримані АТ «Дніпроазот», Гарантія підлягала виконанню Банком і у Банку були відсутні підстави для відмови у виплаті суми гарантії.

Колегія суддів також відзначає, що бенефіціаром, а отже і особою, що отримала гроші за гарантією (на думку позивача - безпідставно), є АТ «Дніпроазот», яке не є учасником судового процесу у цій справі і до якого позивач вимог чи претензій, пов`язаних з неправильним застосуванням умов Договору поставки, не заявляв.

Щодо посилань ТОВ «Коприг» у апеляційній скарзі (а також у позовній заяві) на постанову Верховного Суду від 20.09.2020 у справі №910/17308/18 колегія суддів зазначає таке.

У справі Справа №910/17308/1 бенефіціар був позивачем, банк - відповідачем, а принципала було залучено до участі у справі №910/17308/18 третьою особою.

У справі №910/17308/18 суд розглянув вимоги бенефіціара до банку про стягнення заборгованості. Позовні вимоги у справі №910/17308/18 були обґрунтовані тим, що внаслідок неналежного виконання третьою особою (принципалом) умов договору підряду, у відповідача настав обов`язок з виплати на користь позивача (бенефіціара) банківської гарантії, якою було забезпечено виконання третьою особою зобов`язань за договором підряду. Проте відповідач безпідставно відмовив у такій виплаті.

У справі, що розглядається, принципал (постачальник, ТОВ «Коприг») є позивачем, а бенефіціар (покупець, АТ «Дніпроазот») взагалі не залучений до участі у справі і позивач не заявив до нього ніяких вимог; банк є відповідачем. У цій справі банк задовольнив вимогу бенефіціара та виплатив йому суму гарантії. Позивач вважає, що банк має повернути йому суму гарантії.

Таким чином, справа №910/17308/18 та справа, що розглядається, не є подібними, а тому такі посилання позивача оцінюються апеляційним господарським судом критично.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, а тому погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у їх задоволенні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коприг» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 у справі №910/16469/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 у справі №910/16469/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на апелянта.

Справу №910/16469/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

О.В. Попікова