УХВАЛА

09 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/2559/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Zaforpo Ventures Limited (Зафорпо Венчурс Лімітед) (далі - Компанія, скаржник)

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022

у справі № 910/2559/21

за позовом ЕВС Eastern Beverage Company Limited (І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед) та Zaforpo Ventures Limited (Зафорпо Венчурс Лімітед)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг"

про заборону використання ліцензійного договору від 01.01.2018 №01/01-18 та зобов`язання припинити порушення прав інтелектуальної власності,

ВСТАНОВИВ:

Компанія 03.08.2022 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 (повний текст постанови виготовлений 14.07.2022) у справі № 910/2559/21, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) Верховний Суд встановив таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, на обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі Компанія із посиланням пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України вказує, що суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень порушили норми матеріального права, а саме:

- не застосували до спірних правовідносин статтю 16 Цивільного кодексу України у сукупності із частиною другою статті 5 ГПК України;

- неправильно застосували частину першу статті 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»;

- не застосували частину четверту статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Також скаржник вказує і на порушення норм процесуального права, а саме:

- статті 79 та частини третьої статті 86 ГПК України, суди не застосували стандарт доказування «вирогідність доказів» та не надали оцінку усім у сукупності доказам;

- суди не застосували частину першу статті 75 ГПК України до спірних правовідносин;

- суди необґрунтовано відхилили клопотання позивачів про призначення комплексної судово-технічної та судово-почеркознавчої експертизи. Поряд з цим скаржник наголошує, що з питань застосування вище перелічених норм права у правовідносинах щодо відновлення порушеного права інтелектуальної власності на торгову марку, шляхом заборони використання підробленого ліцензійного договору відсутній правовий висновок Верховного Суду.

Поряд з цим на сторінці 8 поданої касаційної скарги скаржник вказує, що відповідно до частини третьої статті 310 ГПК України наявні усі правові підстави для скасування рішення та постанови у справі №910/2559/21 на направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Водночас Суд звертає увагу, що системний аналіз положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

З урахуванням змін до ГПК України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, або наявність пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Так, у поданій касаційній скарзі Компанія, зокрема і вказує про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та зазначає, що судові рішення підлягають скасуванню на підставі частини третьої статті 310 ГПК України.

При цьому, скаржник не посилається на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має наводитись посилання на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України .

Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Тобто при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду закріплені у статті 300 ГПК України, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу.

Суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 300 ГПК України).

Таким чином, враховуючи доводи касаційної скарги, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та конкретизувати підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачені статтею 287 цього Кодексу.

Окрім цього, положенням статті 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Згідно з положень статей 73, 76, 77 ГПК України, належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії касаційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.

Водночас скаржником до матеріалів касаційної скарги не додано доказів надсилання копії цієї заяви з доданими до неї документами позивачу-1 - ЕВС Eastern Beverage Company Limited (І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед), які у них відсутні, листом з описом вкладень, що підтверджується переліком додатків до скарги.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на приписи пункту 7 частини другої статті 42 ГПК України, де встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Зокрема, це стосується й вимог статті 291 ГПК України щодо процесуальних обов`язків скаржника.

Процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Не надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам судового процесу позбавляє цих учасників обізнаності про зміст та підстави касаційного оскарження судового рішення у справі, що, в свою чергу, позбавляє можливості подати в суд касаційної інстанції заперечення проти відкриття касаційного провадження та відзив на касаційну скаргу (стаття 294, 295 ГПК України).

Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги статті 291 ГПК України та надіслати копію касаційної скарги з доданими до неї документами позивачу-1, а докази надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи надати суду у 10-ти денний строк з дня вручення цієї ухвали.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга Компанії підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених вище недоліків, шляхом:

- надання касаційної скарги в новій редакції із конкретизацією підстави (підстав) касаційного оскарження судового рішення, визначену (визначені) у конкретному пункті (пунктах) частини другої статті 287 ГПК України з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи/або порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень у даній справі;

- надання доказів (зокрема, описи вкладення) на підтвердження обставин направлення позивачу-1 - ЕВС Eastern Beverage Company Limited (І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед) копій касаційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги скаржнику.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Zaforpo Ventures Limited (Зафорпо Венчурс Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 у справі № 910/2559/21 - залишити без руху.

3. Надати Zaforpo Ventures Limited (Зафорпо Венчурс Лімітед) строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему "Електронний суд" або поштою за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка,6.

4. Роз`яснити Zaforpo Ventures Limited (Зафорпо Венчурс Лімітед), що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова