ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2022м. ДніпроСправа № 904/1250/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ"

до Приватного підприємства "НК-Плюс"

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 58 076,77 грн. - простроченого боргу за лізинговими платежами; 1 184,01 грн. - процентів річних; 1 118,80 грн. - інфляційних втрат; 9 980,00 грн. - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна та судовий збір 2 481,00грн.

У відзиві на позов Відповідач повідомив, що за період з 01.03.2022 до 08.06.2022 він сплатив 53 000,40 грн. лізингових платежів, у зв`язку з чим вимога про стягнення 58 076,77 грн. простроченої заборгованості за лізинговими платежами задоволенню не підлягає. Щодо штрафних санкцій, то Відповідач направляв Позивачеві листа № 3103/1 від 31.03.2022, згідно з яким просив відстрочити виконання зобов`язання у зв`язку з форс-мажорними обставинами. Проте, Відповідач отримав претензію № 806 від 02.04.2022, якою Позивач повідомив, що станом на 01.04.2022 у Відповідача наявна заборгованість у розмірі 41 653,87 грн., щодо питання форс-мажорних обставин, то вони врегульовані в Договорі, однак чинним законодавством України не передбачено, що особи звільняються від виконання своїх зобов`язань за договорами, угодами, контрактами ані під час воєнного стану, ані при посиланні на форс-мажорні обставини. На вказану претензію Відповідач надав відповідь від 02.04.2022, у якій повідомив, що з моменту укладання Договору та до 24.02.2022 Відповідач своєчасно та в повному обсязі виконував взяті на себе зобов`язання за Договором. Однак, 24.02.2022 після введення на території України воєнного стану Відповідач зіткнувся зі значними труднощами, як й інші суб`єкти господарювання України, у зв`язку з чим останній направляв на адресу Позивача лист-прохання від 31.03.2022 № 3103/1, яким просив надати відстрочення оплати по Договору. Позивач Відповідачеві направив листа № 1072 від 08.04.2022 в якому відмовився вносити зміни до графіку платежів. Відповідач розуміє, що договірні зобов`язання мають виконуватися належним чином, а одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Проте, ст. 617 ЦК України, а також ст. 218 ГК України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору). Так, Торгово-промисловою палатою України оприлюднено листа № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Крім того, Позивач надав виписку з особового рахунку Відповідача від АТ "Айбокс Банк" за період з 01.03.2022 по 31.03.2022, відповідно до якої грошові кошти на рахунках Відповідача відсутні. Таким чином, Відповідач вважає, що наявні підстави для звільнення від відповідальності за порушення грошових зобов`язань на підставі статті 617 ЦК України та п. 8.1. Договору фінансового лізингу № 210528-10/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021. Крім цього, Відповідач просить суд розглянути можливість зменшення суми штрафних санкцій. Щодо правової допомоги, Відповідач не погоджується із заявленим Позивачем розміром відшкодування витрат на правову допомогу з огляду на те, що численні претензії Позивача за вказаним спірним Договором фінансового лізингу № 210528-10/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 підготовлені та підписані керівником юридичного департаменту Позивача, отже Позивач має власну юридичну службу, тому необхідність звернення за отриманням правової допомоги не зрозуміла, а розмір витрат на правову допомогу заявлений Позивачем неспівмірний зі складністю справи, заявлені судові витрати є недоцільними або не обов`язковими.

Відзив Відповідача на позов, відповідно до даних з веб-сайту "Укрпошта", Позивач одержав 21.06.2022, однак відповідь на відзив не надав.

Суд розглядає справу за наданими доказами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони уклали договір фінансового лізингу № 210528/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 (далі Договір), за п. 1.1. якого Лізингодавець (Позивач) набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування Предмет лізингу (далі Предмет лізингу), найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення Договору наведені в Додатку "Специфікація" (далі Специфікація), а Лізингоодержувач (Відповідач) зобов`язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до Лізингоодержувача переходить право власності на Предмет лізингу згідно умов та на підставі цього Договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Строк користування Лізингоодержувачем Предметом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених в Додатку "Графік сплати лізингових платежів" до Договору (далі Графік) та починається з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі Предмета лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року (п. 1.2. Договору).

Число сплати це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно п. 2.1.7.1. Загальних умов Договору (підп. 2.1.7. Договору).

Число сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання Акту. (Наприклад: дата підписання Сторонами Акту 25.07.2017 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 17.08.2017 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 14 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця (підп. 2.1.7.1. Договору).

Усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у Число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до Графіку та Загальних умов, а також інших положень цього Договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості Предмета лізингу (з врахуванням корегування, вказаного в п. 2.5, 2.6 Загальних умов); винагороду (комісію) Лізингодавцю за отриманий у лізинг Предмет лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.7 2.9, 3.5 Загальних умов (далі Винагорода). При цьому Сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим Договором не містять покупної ціни, передбаченої цим Договором і, у сукупності, є платою за користування Предметом лізингу (п. 2.2. Договору).

Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню (п. 2.4. Договору).

У разі, якщо Лізингоодержувач прострочив сплату лізингових платежів, на підставі ст. 625 ЦК України сторони погодили, що Лізингодавець має право нарахувати, а Лізингоодержувач зобов`язується сплачувати проценти річні, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовилися, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) Лізингодавцю за отриманий в лізинг Предмет лізингу, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) Лізингодавцю за отриманий в лізинг Предмет лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів ( п. 2.7. Договору).

Відповідно до підп. 5.2.1. Договору Лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі, встановленій додатком "Довідка" до договору.

За ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилученні) предмета лізингу технічної документації, отриманої лізингоодержувачем разом з предметом лізингу, порушення умов пунктів 2.15, 2.16, 4.1.2, 4.1.7, 5.2, 10.2 загальних умов сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 1 відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення Остаточної загальної вартості Предмета лізингу) протягом строку дії Договору, та для зручності Сторін визначається як 1 (один) відсоток від розміру Остаточної загальної вартості Предмета лізингу (підп. 7.1.3. Договору).

Сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов`язання або невиконання своїх обов`язків за Договором, якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, які безпосередньо впливають на виконання Сторонами їх обов`язків за Договором (п. 8.1. Договору).

Сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 (десяти) діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього Договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України (п. 8.2. Договору).

Якщо обставини, вказані в пункті 8.1. Загальних умов, продовжують діяти протягом 30 (тридцяти) днів з дати їх виникнення, то Сторони проводять переговори з метою визначення заходів, яких слід вжити. У випадку, якщо на протязі наступних 10 (десяти) днів Сторони не зможуть домовитися, Лізингодавець може прийняти рішення про вилучення Предмета лізингу, а Лізингоодержувач зобов`язаний повернути Предмет лізингу Лізингодавцю на протязі 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту прийняття такого рішення, при цьому, усі раніше сплачені Лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають (п. 8.3. Договору).

09.06.2021 ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" та ПП "НК-ПЛЮС" підписали акт прийому-передачі Предмета лізингу в користування за договором № 210528-10/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 28.05.2021 (новий легковий-загальний седан Toyota, модель Camry, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 ).

За розрахунком Позивача, з урахуванням зазначених положень Договору, зокрема, Графіку сплати лізингових платежів, строк виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором зі сплати:

- 9-го лізингового платежу у розмірі 27 272,45 грн. настав 28.02.2022 ( з урахуванням п. 2.4. Договору);

- 10-го лізингового платежу у розмірі 27 272,45 грн. настав 29.03.2022;

- 11-го лізингового платежу у розмірі 27 272,45 грн. настав 29.04.2022.

За інформацією Позивача, всупереч прийнятих обов`язків, Відповідач зобов`язання за Договором лізингу щодо сплати лізингових платежів виконує не в повному обсязі, внаслідок чого з 29.02.2021 по 18.05.2022 за ним виникла заборгованість в розмірі 58 076,77 грн., зокрема: за 9-тий період 3 531,87 грн., за 10-тий період 27 272,45 грн., 11-тий період 27 272,45 грн.

Позивач наполягає, що Лізингоодержувач порушив умови п. 5.2.1 договору та не інформував Лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу.

На підставі п. 7.1.3 Договору Позивач нарахував штраф у розмірі 1 відсотку від остаточної загальної вартості предмета лізингу 875 020,00 грн. за два випадки порушення (не надання інформації) у розмірі 17 500,40 грн.

З посиланням на введення воєнного стану в Україні і тимчасовим припиненням фінансово-господарської діяльності Відповідача на період воєнних дій, останній звернувся до Позивачеві з листом-проханням № 3103/1 від 31.03.2022, у якому просив відстрочити оплату за Договором.

Позивач направив Відповідачеві претензію № 806 від 02.04.2022, у якій вимагав сплатити прострочену заборгованість у розмірі 41 653,87 грн.

Відповідач надав відповідь на претензію від 02.04.2022, у якій повідомив, що 24.02.2022 Указом Президента № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з чим Відповідач зіткнувся із значними труднощами, як й інші суб`єкти господарювання України, у зв`язку з чим порушилися всі господарські відносини з контрагентами та повністю зупинилося підприємницької діяльності, що в свою чергу призвело до неможливості своєчасного виконання своїх зобов`язань. Також, відповідно до листа ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Та посилаючись на п. 8.1., 8.3. Договору запропонував узгодити нові умови виконання договору в частині щомісячного внеску, зменшивши його до 10 000,00 грн.

Листом № 1072 від 08.04.2022 Позивач повідомив Відповідачеві, що погашення за договором лізингу необхідно здійснювати у погодженому Сторонами порядку. Позивач звертає увагу Відповідача, що ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" здійснює комерційну діяльність на території та за законодавством України на умовах укладених договорів (в т.ч. фінансового лізингу) й виконує всі свої зобов`язання; що для реалізації лізингових договорів залучені фінансові ресурси, за якими також виконуються зобов`язання з погашення; що ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" вже розпочало оптимізацію власних витрат. При цьому, ресурси та можливості підприємства щодо масового надання реструктуризації є обмеженими, що необхідно врахувати при зверненні за реструктуризацією. Крім того, положеннями договорів фінансового лізингу щодо дії форс-мажорних обставин, передбачено, що в разі, якщо форс-мажорні обставини, на настання яких посилається Сторона тривають понад 30 днів з дати їх виникнення, то Сторони проводять переговори з метою визначення заходів, яких слід вжити, а якщо на протязі наступних днів Сторони не зможуть домовитися, Лізингодавець може прийняти рішення про вилучення Об`єкта лізингу, а Лізингоодержувач зобов`язаний повернути Об`єкт лізингу Лізингодавцю на протязі 15 днів з моменту прийняття такого рішення, при цьому усі раніше сплачені Лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.

Відповідач надав відповідь на листа від 08.04.2022, у якій зазначив, що не зважаючи на скрутне становище, Відповідач проводив оплати, зокрема 16.03.2022 7 272,50 грн., 30.03.2022 6 000,00 грн., 08.04.2022 4 000,00 грн. Взагалі з початку воєнних дій Відповідачем сплачено 17 272,50 грн., при тому, що підприємство зовсім не здійснювало і не здійснює підприємницьку діяльність. Відповідач запевнив, що після відновлення діяльності та отримання оплат, останній першочергово буде здійснювати погашення платежів за Договором фінансового лізингу № 210528-10/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021.

Позивач направив Відповідачеві вимогу № 1459 від 11.05.2022, у якій вказав, що Боржник порушив п. 5.2.1. Договору, відповідно до якого, Лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) інформувати Лізингодавця про стан та адресу базування Предмета лізингу шляхом направлення звіту у формі встановленою в Додатку "Довідка" до Договору. Відповідно до п. 7.1.3. та 2.1.5. Відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 26 250,60 грн.

З посиланням на п. 7.1.3 Договору Позивач нарахував штраф у розмірі 1 відсотку від остаточної загальної вартості предмета лізингу 875 020,00 грн. за два випадки порушення у розмірі 17 500,40 грн.

На прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував 1 184,01 грн. процентів річних, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 1 118,80 грн. інфляційних втрат.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є порушення Відповідачем графіку погашення лізингових платежів, порушення Відповідачем п. 7.1.3 Договору, обґрунтованість розрахунків Позивача.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, є господарськими, тому, згідно зі ст.4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1,3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно з ч.1,5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили(ч.1 ст. 617 ЦК України).

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Заперечуючи позов, Відповідач не спростував доводи Позивача, про наявність у Відповідача боргу з лізингових платежів станом на 18.05.2022 у розмірі 58 076,77 грн., на підтвердження чого Позивач надав докази (Договір фінансового лізингу, акт прийому-передачі Предмета лізингу в користування, довідка про нарахування лізингових платежів, платіжні доручення, листи).

Після звернення Позивачем до суду з позовом до Відповідача, останній частково сплатив основний борг у розмірі 25 727,89 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 1233 від 25.05.2022 на суму 402,76 грн., № 1238 від 01.06.2022 на суму 475,38 грн., № 1240 від 01.06.2022 на суму 10 000,00 грн., № 1241 від 06.06.2022 на суму 4 000,00 грн., № 1243 від 08.06.2022 на суму 10 849,75 грн.

На відзив та докази Відповідача Позивач відповіді і заперечень не надавав. За таких обставин, суд розцінює платежі Відповідача, сплачені після 18.05.2022р., як платежі за спірний період.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що в призначеннях платежу Відповідач вказав: "Оплата згідно договору **210528-10/ФЛ-Ю-А** від 28.05.2021", без зазначення конкретного періоду лізингу, суд вважає, що оскільки борг нараховано за період з 29.02.2021 по 18.05.2022, закриттю підлягає та сума, що сплачена після 18.05.2022, у зв`язку з чим провадження у справі, в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 25 727,89 грн., підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету ( п. 4 ст. 231 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Щодо звільнення Відповідача від відповідальності, то відсутність коштів на рахунках підприємства Відповідача, не може бути достатньою підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, оскільки, відповідно до чинного законодавства, підприємницька діяльність ведеться на свій страх і ризик.

Стосовно форс-мажорних обставин, то Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021р. у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

На думку суду, воєнний стан на території України не означає, що Відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Крім того, суд бере до уваги, що статтею 8 Договору, на яку посилається Відповідач, передбачено обов`язок письмово, не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього Договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.

Так, листом від 28.02.2022 Торгово-Промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 28.02.2022 "Про ведення воєнного стану", однак, Відповідач в порушення п. 8.2. Договору, не додержуючись строків (не пізніше 10 діб з моменту настання обставин переборної сили), звернувся до Позивач лише 31.03.2022.

Крім того, п. 5.2.1 Договору встановлено, що Лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати Лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення Лізингодавцю звіту у формі, встановленій додатком "Довідка" до договору.

Позивач вказав, що Лізингоодержувач порушив вимоги п. 5.2.1 договору та не інформував Лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу за 3-й, 4-й квартали 2021р. Відповідач зазначену інформацію не спростував. До того ж, у наведений період в Україні не було введено воєнний стан.

Згідно з п. 7.1.3 Договору, за ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилученні) предмета лізингу технічної документації, отриманої Лізингоодержувачем разом з предметом лізингу, порушення умов пунктів 2.15, 2.16, 4.1.2, 4.1.7, 5.2, 10.2 загальних умов Лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 1 відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень.

На підставі п. 7.1.3 Договору Позивач нарахував штраф у розмірі 1 відсотку від остаточної загальної вартості предмета лізингу 875 020,00 грн. за два випадки порушення у розмірі 17 500,40 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу судом встановлено, що розмір штрафу є більшим, ніж заявлено Позивачем у прохальній частині позову, що є його правом, тому вимога про стягнення штрафу підлягає задоволенню у повному обсязі в межах заявлених вимог.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки проведено вірно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, до стягнення належать: 32 348,87 грн. основного боргу, 1 184,01 грн. процентів річних, 1 118,80 грн. інфляційних втрат, 9 980,00 грн. штрафу.

Також Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн.

На підтвердження надання правничої допомоги Позивач до позову додав: Договір № 06/05-1 про надання правничої допомоги від 06.05.2022, Акт № 2 від 18.05.2022, платіжне доручення № 8449 від 18.05.2022 на суму 2 500,00 грн., ордер серії КВ № 252683 від 06.05.2022, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 9644/10 від 18.12.2020.

За Договором про надання правничої допомоги № 06/05-1 від 06.05.2022 (далі Договір) Адвокатське об`єднання за даним Договором зобов`язується надати Клієнту правничу допомогу по захисту прав та інтересів Клієнта щодо аналізу правової основи господарських операцій, підготовки позову про стягнення заборгованості з боржників Клієнта, за договором визначеним в додаткових угодах до даного договору.

Вартість послуг адвокатського об`єднання (гонорар) за згодою сторін визначається додатком до даного договору, за кожного боржника Клієнта окремо, відповідно до п. 1.1. даного договору (п. 3.1. Договору).

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент його підписання та діє до 31.12.2022 (п. 7.2. Договору).

18.05.2022 сторони підписали Акт № 2, відповідно до якого Адвокатським об`єднанням надано Клієнту такі послуги, як:

- усні консультації 1 година 500,00 грн.;

- правовий аналіз судової практики, щодо аналогічних спорів 1 година 500,00 грн.;

- аналіз пакету документів за договорами фінансового лізингу 1 година 500,00 грн.;

- аналіз договорів фінансового лізингу № 210528-10/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 укладеного з ПП "НК-Плюс", надання роз`яснення щодо стягнення заборгованості. Підготовка позову про стягнення заборгованості за вказаним договорам фінансового лізингу 1 година 1000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Стосовно вимог Позивача про стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу, суд вважає, що дане питання необхідно розглядати в двох площинах: по-перше, це договірні відносини Позивача з Адвокатом стосовно надання правової допомоги і, по-друге, це вимога про оплату наданих послуг Відповідачем.

Стосовно першого аспекту суд виходить з основоположного принципу цивільного права принципу свободи договору. Позивач має право на свій розсуд оцінити вартість послуг адвоката.

Стосовно другої площини питання, що розглядається, то згідно з положенням ГПК України, стягнення вартості послуг адвоката по-суті є оплатою Відповідачем наданих Позивачеві послуг з правової допомоги. І в цьому аспекті оцінка вартості послуг Позивачем не має беззаперечного статусу.

Вивчивши Договір № 06/05-1 про надання правничої допомоги від 06.05.2022, Акт № 2 від 18.05.2022, суд встановив, що з наданих документів не можна дійти беззаперечного висновку, що правничі послуги: "усні консультації", "правовий аналіз судової практики, щодо аналогічних спорів", "аналіз пакету документів за договорами фінансового лізингу", стосуються саме правничої допомоги у спорі з ПП "НК-Плюс", а не за договором взагалі.

Лише послуга, зазначена в Акті № 2 від 18.05.2022: "аналіз договорів фінансового лізингу № 210528-10/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 укладеного з ПП "НК-Плюс", безпосередньо стосується вирішення спору з Відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що стягненню з Відповідача підлягають 1 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, які безпосередньо стосуються даного спору, решта витрат не підлягають розподілу.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241,247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" до Приватного підприємства "НК-Плюс" в частині стягнення основного боргу в розмірі 25 727,90 грн.

Решту позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" до Приватного підприємства "НК-Плюс" - задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "НК-Плюс" (51935, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Гайдамацька, 7, кв. 53, код 37103577) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2 літера "Б", код 33880354) 32 348,88 грн. основного боргу, 1 184,01 грн. процентів річних, 1 118,80 грн. індексу інфляції, 9 980,00 грн. штрафу, 1 573,79 грн. судового збору, 1 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 01.08.2022.

Суддя С.Г. Юзіков