ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3016/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Сілаєва В.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача Комісар О.В.,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт»

на рішення Господарського суду Одеської області від 08.02.2022

у справі № 916/3016/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт»

про: стягнення 575615,20 грн,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» (далі ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт» (далі ТОВ «ВТК «Гемопласт»), в якому просило суд стягнути з останнього 575615,20 грн.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору № 08/1001 від 01.08.2016 в частині повної оплати вартості поставленого позивачем товару.

У відзиві на позову заяву відповідач частково визнав позовні вимоги на суму 137773,36 грн., а в частині стягнення 437841,84 грн. заперечував проти їх задоволення. Зокрема, зазначив, що за весь час існування між сторонами господарських правовідносин, позивачем було поставлено відповідачу товару на загальну суму 25885844,10 грн., а відповідачем здійснено оплату поставленого товару на загальну суму 25748070,74 грн. Отже заборгованість відповідача перед позивачем складає лише 137773,36 грн. (25885844,10 грн. - 25748070,74 грн.), а не 575615,20 грн, як вказує позивач.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.02.2022 у справі № 916/3016/21 позов ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» задоволено повністю: стягнуто з ТОВ «Виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт» на користь ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» 575615,20 грн заборгованості за договором та 7600,93 грн витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «ВТК «Гемопласт» подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, позов задовольнити частково на суму 137773,36 грн, у задоволенні позову в частині стягнення решти суми (437841,84 грн) відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на незаконність рішення суду, зазначаючи, що суд першої інстанції:

- не надав належної оцінки господарським відносинам, які склались між сторонами за період дії договору та які мають істотне значення для правильного вирішення справи;

- необґрунтовано відхилив доводи відповідача щодо здійснених позивачем поставок, а відповідачем оплат;

- не надав належної оцінки подвійної сплати відповідачем грошових коштів з отриманий товар;

- не надав належної оцінки неодноразового ухилення позивача від проведення звірки взаєморозрахунків.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення він отримав лише 09.03.2022.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями для розгляду справи визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 ТОВ «ВТК «Гемопласт» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 08.02.2022 у справі № 916/3016/21, за апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» строк до 07.04.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 08.02.2022 у справі № 916/3016/21, витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/3016/21. Рекомендовано учасникам справи утриматися від відвідування суду, а свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з урахуванням, зокрема, наказу в.о. голови Південно-західного апеляційного господарського суду «Про встановлення особливого режиму роботи Південно-західного апеляційного господарського суду в умовах воєнного часу» №6-ОД від 28.02.2022, опублікованого на офіційному веб-сайті суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2022 справу № 916/3016/21 призначено до розгляду на 13.06.2022 о 14:30 год. Рекомендовано учасникам справи: брати участь у розгляді судових справ дистанційно у режимі вiдеоконференцзв`язку, шляхом подання до суду відповідного клопотання; подання скарг, заяв, клопотань здійснювати дистанційними засобами зв`язку при реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків: через особистий кабінет в пiдсистемi «Електронний суд»; через офіційну електронну адресу суду, з дотриманням вимог щодо підписання документу електронним цифровим підписом; засобами поштового зв`язку, у тому числі АТ «Укрпошта»

07.06.2022 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість.

Разом з відзивом позивачем заявлені клопотання: про поновлення пропущеного процесуального строку на його подання, яке мотивоване введенням в Україні воєнного стану; про стягнення з відповідача 60 000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

08.06.2022 від представника ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» адвоката Комісара О.В. надійшло клопотання про його участь в судовому засіданні 13.06.2022 о 14 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2022 задоволено.

13.06.2022 від представника скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване тим, що він не отримав відзив на апеляційну скаргу. Також зазначив, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, відсутністю залізничного сполучення та нестабільним автомобільним сполученням між м. Одесою та м. Білгород-Дністровським, він позбавлений можливості дістатись приміщення суду.

В судове засідання 13.06.2022 з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 клопотання ТОВ «ВТК «Гемопласт» задоволено, розгляд справи № 916/3016/21 відкладено на 25.07.2022 о 15:00 год. Одночасно надано можливість представнику ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» адвокату Комісару О.В. взяти участь у судовому засіданні 25.07.2022 о 15:00 год в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

22.07.2022 від ТОВ «ВТК «Гемопласт» знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Клопотання мотивоване тим, що він припинив договір про надання правової допомоги з адвокатом, який приймав участь у даній справі. З новим адвокатом відповідач уклав відповідний договір лише 21.07.2022. Новий адвокат ніколи не брав участь у розгляді даної справи, не знайомився з її матеріалами, що унеможливлює належний захист інтересів підприємства. Враховуючи проживання нового представника в м. Києві, він не встигає до дати слухання справи ознайомитись з матеріалами справи та підготувати правову позицію.

В судове засідання 25.07.2022 з`явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши клопотання ТОВ «ВТК «Гемопласт» про відкладення розгляду справи на іншу дату, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З матеріалів даної справи вбачається, що представник ТОВ «ВТК «Гемопласт» вже вдруге не з`являється в судове засідання.

Судовою колегією також враховується, що ТОВ «ВТК «Гемопласт» належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи, останнім не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без участі його представника.

Крім того, ухвалою суду явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а правова позиція заявника викладена в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ТОВ «ВТК «Гемопласт» про відкладення розгляду справи на іншу дату та можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності його представника.

В судовому засіданні 25.07.2022 колегія суддів поновила позивачу пропущений процесуальний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та залучила його до матеріали даної справи, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2016 між ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» (Продавець) та ТОВ «ВТК «Гемопласт» (Покупець) укладено договір № 08/1001 (а.с.11-14 т.1, далі договір), відповідно до п. 1.1. якого Продавець продав, а Покупець купив товар в кількості та асортименті, що визначені у документах: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що кількість місць і/або вага товару, що поставляється, визначається: накладною, рахунком-фактурою, сертифікатом аналізів на товар.

Відповідно до п.3.1 договору Продавець продає свої товари на умовах FCA склад Покупця: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, 57. Датою переходу власності на товар до Покупця вважається дата виписки видаткової накладної на товар.

Згідно з п. 4.1 договору ціни на товар визначаються в рахунках-фактурах індивідуально для кожної поставки, або в додатках до даного договору.

Датою платежу вважається дата зарахування коштів па рахунок продавця (п. 5.2. договору).

05.10.2018 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору (а.с.15 т.1), в якій продовжено його дію до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним».

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, в період з березня 2019 року по квітень 2020 року, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 765861,17 грн., на підтвердження чого позивач надав суду:

1) видаткову накладну № 120319/1 від 12.03.2019 на суму 58200 грн. (а.с.16 т.1) та рахунок на оплату № 110319/1 від 11.03.2019 на суму 58200 грн. (а.с.17 т.1);

2) видаткову накладну № 270819/1 від 27.08.2019 на суму 98000 грн. (а.с.18 т.1), акт надання послуг (компенсація витрат на доставку) № 270819 від 27.08.2019 на суму 2160 грн. (а.с.20 т.1) та рахунок на оплату №270819/1 від 27.08.2019 на суму 100160 грн. (а.с.19 т.1);

3) видаткову накладну № 060919/1 від 06.09.2019 на суму 50400 грн. (а.с.21 т.1), акт надання послуг (компенсація витрат на доставку) № 060919 від 06.09.2019 на суму 2160 грн. (а.с.23 т.1) та рахунок на оплату № 06092019 від 06.09.2019 на суму 52560 грн. (а.с.22 т.1);

4) видаткову накладну № 100919/1 від 10.09.2019 на суму 50400 грн. (а.с.24 т.1), акт надання послуг (компенсація витрат на доставку) № 100919 від 10.09.2019 на суму 2160 грн. (а.с.26 т.1) та рахунок на оплату №100919/1 від 10.09.2019 на суму 52560 грн. (а.с.25 т.1);

5) видаткову накладну № 120919/1 від 12.09.2019 на суму 47600 грн. (а.с.27 т.1), акт надання послуг (компенсація витрат на доставку) № 120919 від 12.09.2019 на суму 2160 грн. (а.с.29 т.1) та рахунок на оплату № 120919/1 від 12.09.2019 на суму 49760 грн. (а.с.28 т.1);

6) видаткову накладну № 200919/1 від 20.09.2019 на суму 89405,40 грн. (а.с.30 т.1) та рахунок на оплату № 200919/1 від 20.09.2019 на суму 89405,40 грн. (а.с.31 т.1);

7) видаткову накладну № 240919/1 від 24.09.2019 на суму 103120 грн. (а.с.32 т.1) та рахунок на оплату № 240919/1 від 24.09.2019 на суму 103120 грн. (а.с.33 тю1);

8) видаткову накладну № 111019/1 від 11.10.2019 на суму 52176 грн. (а.с.34 т.1) та рахунок на оплату № 111019/1 від 11.10.2019 на суму 52176 грн. (а.с.35 т.1);

9) видаткову накладну № 161019/1 від 16.10.2019 на суму 51350 грн. (а.с.36 т.1) та рахунок на оплату №161019/1 від 16.10.2019 на суму 51350 грн. (а.с.37 т.1);

10) видаткову накладну № 221019/1 від 22.10.2019 на суму 51350 грн. (а.с.38 т.1) та рахунок на оплату № 221019/1 від 22.10.2019 на суму 51350 грн. (а.с.39 т.1);

11) видаткову накладну № 030420/1 від 03.04.2020 на суму 105219,77 грн. (а.с.40 т.1) та рахунок на оплату № 030420/1 від 03.04.2020 на суму 105219,77 грн. (а.с.41 т.1).

Відповідач за поставлений позивачем товар, згідно вищевказаних рахунків на оплату, розрахувався частково на суму 189945,97 грн., що підтверджується наданими позивачем відповідними банківськими виписками (88-93 т.1), а саме:

- 17.09.2019 відповідач сплатив позивачу 36044 грн., а 23.09.2019 ще 63116 грн. (загалом 99160 грн) згідно рахунку № 270819/1 від 27.08.2019 (а.с.88 т.1) (загальна сума рахунку №270819/1 від 27.08.2019 складає 100160 грн.).

- 24.10.2019 відповідач сплатив позивачу 15566,20 грн згідно рахунку № 060919/1 від 06.09.2019 (а.с.90 т.1) (загальна сума рахунку № 06092019 від 06.09.2019 складає 52560 грн.);

- 09.04.2020 відповідач сплатив позивачу 75219,77 грн згідно рахунку № 030420/1 від 03.04.2020 (а.с.92 т.1) (загальна сума рахунку №030420/1 від 03.04.2020 складає 105219,77);

Також в матеріалах даної справи містяться надані відповідачем:

- копії видаткових накладних за весь час існування господарських відносин між сторонами за договором, а саме: за період з серпня 2016 року по листопад 2020 року (а.с. 148-221 т.1, 1-32 т.2);

- довідка ПАТ «МТБ БАНК» за вих.№05/БДВ25/17-05/БДВ25-Д від 05.11.2021 (а.с.48-55 т.2), що підтверджує сплату відповідачем позивачу грошових коштів у загальному розмірі 14 535 312,24 грн. за 2016-2019 роки;

- довідка ПАТ «Акордбанк» за вих.№31-05/50 від 08.11.2021 (а.с.56-57 т.2), що підтверджує сплату відповідачем позивачу грошових коштів у загальному розмірі 11 212 758,50 грн. за 2017-2020 роки;

- акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.10.2021 (із зазначенням сальдо 137773,36 грн.) (а.с.139-145 т.1), який підписаний лише з боку відповідача.

Предметом спору у даній справі є вимога ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» стягнути з ТОВ «ВТК «Гемопласт» 575615,20 грн з підстав неналежного виконання останнім умов договору в частині повної сплати вартості поставленого позивачем товару за видатковими накладними: № 120319/1 від 12.03.2019 на суму 58200 грн.; № 270819/1 від 27.08.2019 на суму 98000 грн. + акт надання послуг № 270819 від 27.08.2019 на суму 2160 грн.; № 060919/1 від 06.09.2019 на суму 50400 грн. + акт надання послуг № 060919 від 06.09.2019 на суму 2160 грн.; № 100919/1 від 10.09.2019 на суму 50400 грн. + акт надання послуг № 100919 від 10.09.2019 на суму 2160 грн.; № 120919/1 від 12.09.2019 на суму 47600 грн. + акт надання послуг № 120919 від 12.09.2019 на суму 2160 грн.; № 200919/1 від 20.09.2019 на суму 89405,40 грн.; № 240919/1 від 24.09.2019 на суму 103120 грн.; № 111019/1 від 11.10.2019 на суму 52176 грн.; № 161019/1 від 16.10.2019 на суму 51350 грн.; № 221019/1 від 22.10.2019 на суму 51350 грн.; № 030420/1 від 03.04.2020 на суму 105219,77 грн.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою ст. 509 Цивільний кодекс України (далі ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Згідно ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Як вже зазначалось раніше, на виконання умов договору, у період з березня 2019 року по квітень 2020 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар та послуги на загальну суму 765861,17 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та відповідними актами надання послуг (компенсація витрат на доставку) (а.с.16-41 т.1).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною 2 ст. 9 цього Закону визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Дослідивши надані позивачем видаткові накладні, а також відповідні акти наданих послуг, колегія суддів встановила, що вони відповідають наведеним вище вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів, а тому їх підписання з боку відповідача фіксує факт здійснення господарської операції і є підставою для здійснення розрахунків за отриманий товар.

Разом з тим, за отриманий від позивача товар та послуги за вищевказаними видатковим накладним та актами на загальну суму 765861,17 грн. відповідач розрахувався частково, сплативши у період з 17.09.2019 по 09.04.2020 на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 189945,97 грн.

Отже у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 575 915,20 грн. (765861,17 грн. - 189945,97 грн.), докази сплати якої в матеріалах даної справи відсутні.

Враховуючи принцип диспозитивності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» про стягнення з ТОВ «ВТК «Гемопласт» на його корить 575615,20 грн заборгованості.

Фактично, доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що за весь час існування між сторонами господарських правовідносин за договором, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 25885844,10 грн., відповідачем здійснено оплату на загальну суму 25748070,74 грн., а отже, на думку відповідача, його заборгованість перед позивачем складає лише 137773,36 грн. (25885844,10 грн. - 25748070,74 грн.), а не 575615,20 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи скаржника з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 76, ч.1 ст. 77 ГПК України).

Предметом даного спору є чітка вимога ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» стягнути з ТОВ «ВТК «Гемопласт» на його користь заборгованість за конкретними видатковими накладними, їх перелік є вичерпний.

Встановлення будь-яких інших правовідносин між сторонами не входить до предмета доказування у даній справі.

З огляду на предмет та підстави заявленого позову, а також заперечення відповідача проти його задоволення, колегія суддів зазначає, що саме на відповідача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами факт сплати позивачу вартості отриманого товару та послуг саме за наведеними у позовній заяві видатковими накладними та актами.

Разом з тим, матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують повну сплату вартості отриманого від позивача товару та послуг саме за спірними видатковими накладними.

Надані відповідачем банківські довідки (а.с.48-57 т.2) також це не підтверджують, в їх графі «призначення платежу» (саме щодо спірних рахунків) міститься інформація про сплату відповідачем лише 189945,97 грн.

Вся інша інформація у вказаних довідках стосується інших рахунків.

З цих же підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки подвійної сплати відповідачем грошових коштів з отриманий товар, оскільки знову ж таки, скаржник посилається на інші рахунки, а не ті, які наведені у позовній заяві.

Наданий відповідачем акт звірки взаєморозрахунків також не може бути належним та допустимим доказом у даному випаду, оскільки він підписаний лише з боку відповідача.

Посилання на ухилення від проведення звірки взаєморозрахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості перед позивачем.

Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України, визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційну скаргу ТОВ «ВТК «Гемопласт» слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 08.02.2022 у справі № 916/3016/21 - без змін.

Як вже зазначалось, разом з відзивом позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача 60000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Розглянувши вищевказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2020 між адвокатським об`єднанням «Лєгіст» (Адвокатське об`єднання) та ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №23/04/20, відповідно до п. 1 якого Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Клієнту консультації з питань, зокрема, господарської галузі права, надавати Клієнту правову допомогу щодо захисту прав та представляти інтереси останнього в судах, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та умовах, визначених договором.

Вартість послуг Адвокатського об`єднання встановлюється додатковою угодою до цього договору (п. 4.1. договору).

Додатковою угодою від 01.07.2021 до договору про надання правової допомоги №23/04/20 від 23.04.2020 сторони встановили, що вартість послуг (гонорар) Адвокатського об`єднання за представництво інтересів Клієнта у справі щодо стягнення з ТОВ «ВТК «Гемопласт» заборгованості за договором №08/1001 від 01.08.2016 (з усіма невід`ємними частинами) у розмірі 575615,20 грн є фіксованою (незалежно від кількості здійснених адвокатом дій, обсягу наданих послуг, витраченого ним часу, кількості судових засідань) та становить, зокрема, у суді апеляційної інстанції 60000 грн.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На виконання ч. 1 ст. 124 ГПК України у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» зазначило, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 60000 грн.

Договір про надання правової допомоги №23/04/20 від 23.04.2020 та додаткову угоду до нього від 01.07.2021 позивач надав ще під час розгляду даної справи в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» дотримано порядок повідомлення про понесення судових витрат, а також надано суду належні та допустимі докази на підтвердження їх понесення.

Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

В силу статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів зазначає, що стягнення з ТОВ «ВТК «Гемопласт» на користь ТОВ «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» 60000 грн витрат на професійну правову допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, відповідає критерію розумності, такі витрати є співмірними із виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування не матиме надмірний характер.

При цьому, колегією суддів враховується, що відповідно до частин 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідачем не було заявлено відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача та стягнення з відповідача на його користь 60000 грн витрат на професійну правову допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись стттями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 08.02.2022 у справі № 916/3016/21 - без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПДНА-КЕМИКАЛ-ЮГ» 60000 грн витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.08.2022.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська