ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2022 р. Справа№ 911/1251/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Чорногуза М.Г.

за участю секретаря судового засідання: Поливач В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Представництва "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед"

на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021, повний текст складено та підписано 27.10.2021

у справі № 911/1251/21 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Представництва "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 277193,16 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Представництва "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед" (надалі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (надалі - третя особа) про стягнення 277 193,16 грн, з яких 219 758,62 грн основного боргу, 10 467,46 грн пені та 44 136,29 грн штрафу (п. 3.8 Договору), 9 882,11 грн річних та 2 534,48 грн інфляційних втрат (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.12.2013 № 1538, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та відповідачем у справі, щодо сплати позивачу, як балансоутримувачу орендованого відповідачем майна за вказаним правочином належної йому орендної плати за користування майном у липні - вересні, листопаді 2020 року, січні, березні 2021 року.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/1251/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Представництва "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 100 293,49 (сто тисяч двісті дев`яносто три) грн. боргу, 4 500,75 (чотири тисячі п`ятсот) грн. пені, 1 264,48 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) грн. 3% річних, 5 610,13 (п`ять тисяч шістсот десять) грн. інфляційних, 21 061,64 (двадцять одна тисяча шістдесят одна) грн. штрафу та 1 990,96 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто) грн.судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог у задоволеній частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі №911/1251/21 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На переконання скаржника реалізацією положень Постанови КМУ є внесення змін до умов договору в частині зміни його істотної умови розміру орендної плати. А, відтак, наявність правових підстав для застосування положень постанови в частині зменшення розміру орендної плати можливе лише з моменту внесення відповідних змін до умов договору в порядку, встановленому ст. 188 ГК України, ст.ст. 651-654 ЦК України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна», затвердженим Постановою КМУ від 03.06.2020 № 483 «Порядком передачі в оренду державного та комунального майна», з дотриманням умов п. 10.3 договору. Позивач зазначає, що зміни до умов договору в частині зменшення розміру орендної плати на підставі Постанови № 611 з дотриманням приписів вимог законодавства і умов договору, сторонами не вносились, у зв`язку з чим, позивач вважає відсутніми правові підставі для застосування додатку № 2 до Постанови № 611 до спірних правовідносин.

Також із прийнятим судовим рішенням не погодилось Представництво "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед", звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі №911/1251/21 скасувати в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник стверджує про відсутність боргу з орендної плати за спірний період, оскільки ним здійснено оплату орендних платежів у повній сумі визначеній умовами договору за період березень, квітень, травень, червень 2020 року, (тобто за інші періоди, ніж наведено в позові). При цьому, посилається на норми Постанови Кабінету міністрів України №611 від 15.06.2020 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", якою на період дії карантину розмір орендної плати для відповідача (для розміщення офісних приміщень, зокрема, в аеропортах) має бути встановлено в розмірі 50%. Відтак, за твердженням відповідача борг з орендної плати відсутній у спірний період, так як мала місце переплата, яка зараховується у спірний період.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021 та протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 18.11.2021 апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 та від 22.11.2021 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №911/1251/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №911/1251/21. Копію ухвали надіслано Господарському суду міста Києва.

28.12.2021 матеріали справи №911/1251/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2021, у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №620/1511/19.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021, апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді -Чорногуз М.Г., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі №911/1251/21. та скаргою Представництва "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед" на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі №911/1251/21. Об`єднано розгляд апеляційних скарг Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Представництва "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед" в одне апеляційне провадження. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 14.02.2022 о 14:00 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 09.01.2022. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв,клопотань, пояснень, заперечень в письмовій формі до 09.01.2022. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 задоволено спільну заяву сторін та продовжено строк розгляду апеляційних скарг Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Представництва «Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед» на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі №911/1251/21. Оголошено перерву в судовому засіданні за розглядом апеляційних скарг у справі № 911/1251/21 на 14.03.2022 на 14:20 год. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Однак, 14.03.2022 розгляд справи не відбувся.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінамивід 14.03.2022) в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Наказом Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022, у зв`язку з можливістю здійснення повноважень суддів безпосередньо у приміщенні суду, відновлено здійснення судочинства.

Зважаючи на викладене, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2022 повідомлено учасників справи про призначення апеляційних скарг Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Представництва "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед" на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі №911/1251/21 до розгляду на 18.07.2022 о 15:40 год. Явку учасників справи визнано не обов`язковою.

Явка представників сторін.

18.07.2022 в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились. Про призначення розгляду справи на 18.07.2022 учасників справи було додатково повідомлено шляхом надсилання ухвали суду від 26.05.2022 на електронні адреси вказані у матеріалах справи, а також про призначення судового засідання на 18.07.2022 у вказаній справі судом було розміщено оголошення на сайті «Судова влада України».

11.07.2022 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшла заява про здійснення розгляду справи за відсутності представника. 01.06.2022 на електронну адресу від представника відповідача надійшла зворотна відповідь про отримання останнім ухвали суду від 26.05.2022.

Що стосується третьої особи останьою 14.07.2022 до суду подано письмові пояснення, що також свідчить про обізнаність щодо призначеного судового засідання.

Зважаючи на викладене, про час та місце судового засідання учасники справи належним чином повідомлені у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України.

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 18.07.2022 від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Межі та строк розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного апеляційного перегляду справи, розгляд скарги здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення у даній справі скасувати, виходячи з такого.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

30.12.2013 набрав чинності Договір від 30.12.2013 № 1538 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі-Договір), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (Додатковий договір № 6 від 29.01.2020 року до Договору, Орендодавець) і Компанією "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед", від імені якої діє Представництво "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед" (відповідач, Орендар).

Відповідно до п. 1.1. Договору (в редакції Додаткового договору № 6 від 29.01.2020 року до Договору) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 2.2.20 площею 77,3 кв.м та нежитлове приміщення № 2.2.22 площею 21,9 кв.м на 2-му поверсі пасажирського терміналу "Б" (далі - Майно), що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та перебуває на балансі ДП МА "Бориспіль" (позивач, Балансоутримувач).

Як визначено п.1.2. Договору, Майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі Майна (п. 2.1. Договору).

01.02.2014 Майно було передано Орендодавцем Орендарю у строкове платне користування, що підтверджується складеним і підписаним Орендодавцем і Орендарем, а також погодженим Балансоутримувачем Актом приймання-передачі державного майна від 01.02.2014.

За умовами Договору Орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (п. 5.3. Договору); до 15-го числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії Балансоутримувача Акт приймання-здачі виконаних послуг та рахунок. Підписаний Акт приймання-здачі виконаних послуг Орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію Балансоутримувача протягом 5-ти днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти днів Акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернуто Балансоутримувачу та не надано в цей строк вмотивовану відмову від його підписання, він вважається підписаним сторонами (п. 5.19 Договору).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу щомісяця не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у співвідношенні: 70% - до державного бюджету, 30% - Балансоутримувачу (п. 3.6. Договору).

Для сплати орендної плати за користування Майном у спірному періоді: липні - вересні, листопаді 2020 року, січні і березні 2021 року позивачем було виставлено, а відповідачем самостійно отримано в бухгалтерії позивача: рахунки-фактури на загальну суму 732 528,79 грн, з яких до сплати на користь позивача належить 219 758,62 грн; Акти приймання-здачі виконаних послуг від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 30.09.2020, від 30.11.2020, від 31.01.2021, від 31.03.2021.

При цьому, позивач зазначив, що відповідно до умов п. 5.19. Договору Акти приймання-здачі виконаних послуг від 31.07.2020 року, від 31.08.2020 року, від 30.09.2020 року, від 30.11.2020 року, від 31.01.2021 року, від 31.03.2021 року вважаються підписаними сторонами без зауважень.

Однак, як зазначає позивач, у порушення визначених п.п. 3.6., 5.3 Договору умов, відповідач своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання зі сплати орендних платежів не виконав, за період оренди липень-вересень, листопад 2020 року, січень і березень 2021 року, орендну плату сплатив частково на суму 9 585,80 грн, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 210 172,82 грн.

Відповідно до п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.8 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

У зв`язку з простроченням сплати орендних платежів позивач просить стягнути з відповідача 10 467,46 грн пені та 44 136,29 грн штрафу (п. 3.8 Договору). Також, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 9 882,11 грн річних та 2 534,48 грн інфляційних втрат.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач надсилав відповідачу письмову претензію від 16.01.2021 № 35-28/5-6 на суму 143 823,00 грн основного боргу за Договором, який існував станом на момент пред`явлення вказаної претензії.

Листом від 18.02.2021 року № 02-103, наданим за результатами розгляду претензії 16.01.2021 року № 35-28/5-6, відповідач повідомив позивача про застосування до умов Договору постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі - Постанова № 611), а саме нарахування і сплату орендної плати за користування нерухомим державним майном у розмірі 50 відсотків (Додаток № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611) без внесення відповідних змін до умов Договору на підставі роз`яснень Орендодавця.

Заперечуючи, позивач стверджував, що практичною реалізацією положень Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" є зміна істотної умови договору оренди - зменшення розміру орендної плати. Правові підстави для застосування положень Постанови № 611 в частині зменшення розміру орендної плати можливі лише з моменту внесення відповідних змін до умов Договору у порядку, встановленому законодавством, чого відповідачем не дотримано.

Відповідач позовні вимоги заперечив, стверджував, що заборгованість з орендної плати у нього відсутня. Пояснив, що з 17.03.2020 до 22.05.2020 тимчасово було закрито перетин Державного кордону, зокрема і для міжнародного пасажирського повітряного сполучення, у зв`язку з заходами, спрямованими на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, запровадженими Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 №287-р, з 24.03.2020 року з 12 год. 00 хв. до 22.05.2020 було заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, запроваджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 №228 "Питання перевезень авіаційним транспортом", заборонено переміщення групою осіб і роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів та, інші обмежувальні карантинні заходи, запровадженні постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.0202 №211 "Про запобігання поширеною на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Відповідач зазначив, що вищевказані заходи унеможливили діяльність "Ел Ал Ізраель Ерлайнз" з перевезення пасажирів, багажу і вантажу в Україні, які є виключними видами діяльності авіакомпанії в Україні.

Згідно з п. 14 Закону України від 13.04.2020 року "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частили другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб.

Відповідач зазначив, що з 14.05.2020 неодноразово листами звертався до Регіонального відділення із заявою про звільнення від орендної плані на період дії карантину, запровадженого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Постанови від 15.07.2020 року № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" він належить до переліку орендарів, для яких відповідно до Додатку 2 до даної постанови нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", Регіональне відділення задовольнило заяву відповідача частково і відповідно до п.1 Наказу Регіонального відділення від 05.11.2020 № 710 "Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину" установило, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 № 786, здійснюється у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати. Також пунктом 2 цього Наказу Регіональне відділення встановило, що нарахування орендної плати відповідачу починається з дати встановлення карантину.

Відповідач неодноразово звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях з проханням укласти додаткову угоду до вищевказаного договору з метою внесення відповідних змін в умови договору стосовно оплати орендної плати в розмірі 50%. Однак, у відповідь отримав пояснення ФДМУ, що згідно з Роз`ясненням Фонду державного майна України від 11.11.2020 №50-02.02-4641 рішення про застосування передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 звільнень і знижок рекомендується приймати шляхом видання керівником регіонального відділення наказу або розпорядження, разом з тим внесення зміни до договору оренди Постановою №611 не вимагається.

Третя особа - Фонд державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, яка є Орендодавцем за Договором, надала пояснення щодо узгодження з Орендарем питань про зменшення орендних платежів на 50%.

Крім того, матеріали справи також містять пояснення Фонду про те, що заборгованість з орендної плати у спірний період за відповідачем відсутня.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 6 ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

З огляду на наведені у позові обставини, суд враховує, що позов подано Балансоутримувачем, який у відповідному зобов`язання за Договором витупає в якості третьої особи, яка не є стороною договору, однак відповідний Договір породжує для неї певні права та обов`язки.

Тобто, Договір оренди передбачає виконання частини зобов`язання на користь Балансоутримувача, що допускається згідно зі ст. 511 Цивільного кодексу України (у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора).

В той же час, правовідносини за Договором відповідача з Балансоутримувачем обумовлені домовленостями між Орендарем та Орендодавцем, які є сторонами договору.

Як було зазначено, відповідач заперечуючи проти наявності за ним заборгованості у спірний період, зазначає, що ним здійснено оплату орендних платежів у повній сумі визначеній умовами договору за період березень, квітень, травень, червень 2020 року, (тобто за інші періоди, ніж наведено в позові). При цьому, посилається на норми Постанови Кабінету міністрів України №611 від 15.06.2020 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", якою на період дії карантину розмір орендної плати для відповідача (для розміщення офісних приміщень, зокрема, в аеропортах) має бути встановлено в розмірі 50%. Відтак, за твердженням відповідача борг з орендної плати відсутній у спірний період, так як мала місце переплата, яка зараховується у спірний період.

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" №611 від 15.07.2020 врегульовано питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину.

Так, Постанова №611 передбачає суб`єктів, які мають право на отримання знижки, розмір застосовуваної знижки, термін надання відповідної знижки та суб`єктів, зобов`язаних забезпечити виконання Постанови.

Положеннями п. 1 Постанови №611 встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу здійснюється у розмірі, зокрема, 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2.

Згідно з п. 2 Постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 орендодавцям державного майна постановлено забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї Постанови, починаючи з дати встановлення карантину (карантин на усій території України згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211.

У додатку 2 до Постанови № 611 наведено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків. Зокрема, до переліку орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків віднесено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах).

Відповідно до п. 1.1. Договору (в редакції Додаткового договору № 6 від 29.01.2020 до Договору) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 2.2.20 площею 77,3 кв.м та нежитлове приміщення №2.2.22 площею 21,9 кв.м на 2-му поверсі пасажирського терміналу "Б" (далі - Майно), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та перебуває на балансі ДП МА "Бориспіль" (позивач, Балансоутримувач).

Як визначено п. 1.2. Договору, Майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Відповідач є відокремленим підрозділом компанії «EL AL ISRAEL AIRLINES LIMITED», яка зареєстрована, як юридична особа за законодавством держави Ізраїль, створений з метою, зокрема: ефективного сприяння розвитку повітряних сполучень та авіаційних маршрутів; обслуговування та забезпечення польотів; забезпечення безпеки польотів та пасажирів; продажу авіаквитків на бланках головного підприємства; забезпечення та організація регулярних та чартерних рейсів, які здійснює головне підприємство.

Будучи відокремленим підрозділом вказаної авіакомпанії, відповідач як орендар за вказаним правочином, використовує нерухоме державне майно для розміщення офісу в аеропорті та відповідно до п. 2 Постанови КМУ від 15.07.2020 № 611, має право під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на зменшення орендної плати на 50 відсотків.

У п. 3.5 договору визначено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї зі сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях в своїх поясненнях підтвердило факт надання відповідачу знижки 50% зі сплати орендних платежів з дати встановлення карантину на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року №611 Наказом від 05.11.2020 року №710 (далі - Наказ №710).

Зокрема, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях «Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину» від 05.11.2020 № 710 на виконання Постанови КМУ від 15.07.2020 № 611, встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати орендарю Представництву «Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед» (договір від 30.12.2013 № 1538)

Відповідно до п. 2 означеного Наказу №710, визначено управлінню орендних відносин забезпечити нарахування орендної плати орендарям за договорами оренди починаючи з дати встановлення карантину.

Крім того, згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З огляду на зміст ст. 651 Цивільного кодексу України, міна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведені норми законодавства та обставини справи, сторони Договору правомірно в допустимій та прийнятній формі досягли домовленості внесення змін до Договору на підставі постанови КМУ №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" від 15.06.2020 у спосіб, який відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам діяльності сторін.

Крім того, слід відмітити, що поведінка Орендодавця та орендаря свідчить про відсутність між ними спору, пов`язаного зі зміною умов договору.

Таким чином, сторони Договору Орендодавець - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Орендар - відповідач досягли домовленості щодо нарахування орендної плати в розмірі 50% під час дії карантину. Зокрема, належною до нарахування орендарю відповідачу на користь позивача, як балансоутримувача орендованого відповідачем майна, є орендна плата в розмірі 30%, розрахована відповідно до визначеної Методики, із зменшенням на 50% відповідно до положень п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину» від 15.07.2020 № 611, додатку 2 до постанови, а також прийнятого на виконання вказаної постанови КМУ наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях «Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину» від 05.11.2020 № 710, зокрема у спірному періоді у липні-вересні, листопаді 2020 року, січні, березні 2021 року.

З огляду на норму ст. 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, враховуючи, що сторони Договору висловили взаємну згоду на застосування до Договору постанови КМУ № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" від 15.06.2020 року, що засвідчили шляхом обміну відповідними листами, Орендодавцем з цього приводу видано відповідний розпорядчий документ (Наказ № 710), в такому разі відсутність єдиного документу у формі додаткової угоди не спростовує факту досягнення сторонами взаємної домовленості щодо зміни умов Договору.

Таким чином спростовуються доводи апеляційного оскарження позивача щодо відсутності додаткової угоди про зміну розміру орендної плати.

Зважаючи на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, а також наявне листування сторін, судом встановлено, що позивач безпідставно виставляв відповідачу рахунки-фактури без урахування положень Постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 та наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 05.11.2020 № 710, відповідно до яких відповідач має право під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на зменшення орендної плати на 50 відсотків.

Відповідач, посилаючись на обставину сплати орендних платежів у повному розмірі за період березень, квітень, травень, червень 2020, жовтень 2020, грудень 2020 року, лютий 2021 року та квітень 2021 року, наполягає на тому, що борг за спірний період липень серпень, вересень та листопад 2020 року, січень і березень 2021 року - відсутній, позаяк ним було здійснено сплату оренди за полпередні періоди без врахування положень Постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 та наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 05.11.2020 № 710.

Що стосується пред`явленого позову, судом встановлено, що для сплати орендної плати за користування Майном у спірному періоді - липні, серпні, вересні та листопаді 2020 року, січні і березні 2021 року позивачем було виставлено, а відповідачем самостійно отримано в бухгалтерії позивача рахунки-фактури з яких до сплати на користь позивача належало 219 758,62 грн:

за липень 2020 року на суму 35713,09 грн,

за серпень 202- року на суму 35641,66 грн,

за вересень 2020 року на суму 35819,87 грн,

за листопад 2020 року на суму 36648,38 грн,

за січень 2021 року на суму 37458,93 грн,

за березень 2021 року на суму 28890,89 грн (так як було оплачено 9585,80 грн 09.04.2021).

З огляду на викладене, враховуючи погодження 50% розміру орендних платежів, та враховуючи сплату 9585,80 грн, за наведені в позові періоди відповідач мав сплачувати орендні платежі в розмірі 50% від нарахованих позивачем, тобто за вказаний період оплаті підлягало 100 293,49 грн (109879,31 грн - 9585,80 грн).

Як свідчать матеріали справи, зокрема викладенні неодноразові пояснення сторін як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду справи, факт сплати орендних платежів у повній сумі (без урахування знижки 50%) визначеній умовами договору за період березень, квітень, травень, червень 2020, жовтень 2020, грудень 2020 року, лютий 2021 року та квітень 2021 року (тобто за інші періоди, ніж наведено в позові) не заперечено, як відповідачем так і з боку позивача.

Зокрема, як стверджує сам позивач, відповідачем було сплачено наступні орендні платежі:

за березень 2020 року на суму 35465,96 грн (п.д. №132 від 15.04.2020),

за квітень 2020 року на суму 35749,70 грн (п.д. №160 від 19.05.2020)

за травень 2020 року на суму 35856,95 грн (п.д. №192 від 22.06.2020),

за червень 2020 року на суму 35928,66 грн (п.д №223 від 15.07.2020),

за жовтень 2020 року на суму 36178,07 грн (п.д. №309 від 16.11.2020),

за грудень 2020 року на суму 36978,22 грн (п.д. №12 від 14.01.2021),

за лютий 2021 року на суму 37833,52 грн (п.д. №68 від 15.03.2021),

за квітень 2021 року на суму 38746,03 грн (п.д. №117 від 13.05.2021).

Всього на суму 292737,11 грн. (сплачено без урахування знижки 50% відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №611 від 15.06.2020 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину").

Що стосується поданих відповідачем в ході розгляду спору у суді першої інстанції виписок по рахунку, про здійснені ним фактичні платежі на користь Орендодавця протягом 2020 року, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що такі не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів, оскільки надані в незасвідченій копії.

Орендар неодноразово звертався до Балансоутримувача з проханнями здійснити перерахунок орендної плати за Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1538, оскільки ним було сплачено суму орендної плати за відсутності знижки. Однак, як вбачається зі змісту позову, позивачем, як Балансоутримувачем, перерахунок орендної плати не здійснено.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що дана обставина щодо сплати оренди за вказані вище періоди, в силу положень ч.1 ст. 75 ГПК України, повторному доказуванню не підлягає. Так, як визначено вказаною частиною статті, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Ці обставини також не заперечені представниками справи у судовому засіданні в ході апеляційного розляду спору.

Відтак, виходячи із викладеного вище, за висновоком колегії суддів, заслуговують на увагу аргументи відповідача, що

враховуючи норми Постанови Кабінету міністрів України №611 від 15.06.2020 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" борг з орендної плати у сумі 100 293,49 грн. відсутній у спірний період, так як мала місце переплата на 50% за попередні періоди, яка зараховується у заявлений позивачем період.

У цьому зв`язку судом також враховуються пояснення Фонду з приводу того, що за відповідачем у спірний період заборгованість з орендної плати відсутня.

Виходячи із конкретних обставин цього спору, самі лише посилання орендодавця на те, що Орендар, звертаючись до Балансоутримувача з проханням здійснити перерахунок орендної плати, не зазначив розрахунку та розміру сплачених сум, які необхідно зарахувати в рахунок майбутніх платежів, не можуть слугувати підставою для стягнення орендної плати за спірний період. Зазначене призведе до подвійного стягнення орендної плати за заявлений позивачем період.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення орендної плати.

У зв`язку з простроченням сплати орендних платежів позивач просив стягнути з відповідача 10 467,46 грн пені та 44 136,29 грн штрафу (п. 3.8 Договору). Також, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 9 882,11 грн річних та 2 534,48 грн інфляційних втрат.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову про стягнення основного боргу, підстави для стягнення пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат за спірний період також відсутні.

Представником відповідача до апеляційної скарги долучено платіжні дорученння про сплату орендної плати за період за березень 2020 року на суму, за квітень 2020 року, за травень 2020 року, за червень 2020 року, за жовтень 2020 року, за грудень 2020 року, за лютий 2021 року, за квітень 2021 року, також долучено рахунки фактури за вказані періоди.

Дослідивши означені документи, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - відповідача).

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 80, ст. 164 ГПК України вказані докази відповідач мав би надати суду, ще під час подання відзиву на позовну заяву та/або повинен був повідомити суд та зазначити, що вказаний доказ, ним не може бути подано, причини цього, а також навести докази, які підтверджують, що відповідач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Колегія суддів зауважує, що подаючи відповідні доказу суду апеляційної інстанції, відповідач не обґрунтовував належним чином наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів у встановлений процесуальним законом строк та порядок, як і не довів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача. Самі лише посилання відповідача на те, що він був готовий надати оригінали цих документів під час розгляду справи у суді першої інстанції, однак суд їх не вимагав, не можуть розцінюватись як поважні та обгрунтовані причини неподання цих доказів суду першої інстанції.

Отже, у задоволені клопотання відповідача про долучення відповідних доказів, слід відмовити, такі до розгляду судом не не приймаються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про повну відмову у задоволенні позовних вимог.

Тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення.

Судові витрати.

Судом апеляційної інстанції за результатами прийняття постанови, якою скасовано рішення та прийнято нове про відмову у задоволенні позовних вимог, здійснюється новий розподіл судових витрат, і у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи, було покладено відповідно до ст. 129 ГПК України на позивача.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Представництва "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед" задовольнити.

3. Рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі №911/1251/21 скасувати та прийняти нове судове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7 Ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Представництва "Ел Ал Ізраель Ерлайнз Лімітед" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 504, Ідентифікаційний код в ) 3405,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 02.08.2022.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

М.Г. Чорногуз