ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1108/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О.А., за участю секретаря судового засідання Ващенко О. В., розглянувши матеріали справи № 916/1108/22

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІК ПК" (код 41216749, вул. Київська, 279Б, м. Вознесенськ, Миколаївська обл., 56500)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "МЕГАЛІТ" (код 41157144, вул. Херсонське шоссе, буд. 115/4; Інгульський район, м. Миколаїв, Миколаївської області, 54058)

про: стягнення 313088,99 грн.

з підстав порушення умов договору

Представники сторін:

від позивача: не з`явився (надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника за вх.№ 15648/22 від 09.08.2022 р.)

від відповідача: не з`явився (надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за вх. №15511/22 від 08.08.2022 р.)

СУТЬ СПОРУ: 07.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІК ПК" (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "МЕГАЛІТ" (далі Відповідач) про стягнення заборгованості згідно Договору №ПК 17/274 від 17.10.2017р. в сумі 313 088, 99 грн, з яких:

- основний борг в розмірі - 186 652,73грн,

- інфляційні нарахування в розмірі - 16 491,27 грн,

- проценти за користування коштами в розмірі - 71 452,61грн.;

- пеня в розмірі - 38 492,38 грн.;

09.06.2022 року суд залишив позов без руху та надав Позивачу час не виправлення недоліків позовної заяви.

21.06.2022 року після виправлення Позивачем недоліків позовної заяви, суд відкрив провадження по справі, ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та встановив Відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копії Ухвал по справі, що направлялась Відповідачу за адресою місцезнаходження повертались до суду не врученими з відмітками поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Суд також вживав додаткових заходів для повідомлення сторін про розгляд справи Господарським судом Одеської області через наявні електронні адреси. Тому, за приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України сторони вважаються повідомленим належним чином про розгляд справи. Крім того, Відповідач двічі звертався до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, що свідчить про обізнаність Відповідача про розгляд справи Господарським судом Одеської області. При цьому, Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не висловив свою позицію щодо заявлених позовних вимог.

На підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку із ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В С Т А Н О В И В :

17.10.2017 року між Позивачем (постачальник) та Відповідачем (покупець) було укладено Договір поставки № ПК17/247, згідно умов якого Позивач зобов`язався здійснити поставку Товару (будівельні матеріали та господарські товари), а Відповідач (зобов`язався сплатити грошові кошти за поставлений Товар на умовах передбачених в Договорі.

Порядок розрахунків передбачено вимогами підпункту 2.3. пункту 2 Договору оплата Товару Покупцем здійснюється шляхом 100% передоплати протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання від Постачальника рахунку-фактури, крім випадків, передбачених п. 2.4 цього Договору.

Підпунктом 2.4. пункту 2 Договору передбачено, що у разі поставки Товару Покупцеві до моменту його оплати, обов`язок по оплаті вартості поставленого Товару в повному обсязі виникає у Покупця в момент передачі йому Товару. Ця умова не поширюється на випадки, коли Сторонами в Додатковій угоді була письмово погоджена відстрочка оплати за поставлений Товар.

Відповідно до підпункту 7.1. пункту 7 даний Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх печатками (за наявності) і діє по 31 грудня поточного року, при цьому, у разі наявності невиконаних зобов`язань на дату припинення дії Договору, термін дії цього Договору продовжується до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань по ньому.

Якщо жодна із Сторін письмово не заявить про свій намір розірвати даний Договір не менше як за 30 (тридцять) календарних днів до терміну його закінчення, він вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

Вищенаведений Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Так, на виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу, а останній прийняв у власність товар на суму 338551,20 грн., що підтверджується видатковими накладними, актами наданих послуг та товарно-транспортними накладними (а.с. 10 37).

Позов ґрунтується на тому, що Покупцем вимоги договору поставки в частині своєчасного проведення розрахунків за поставлений товар порушено, оскільки заборгованість відповідно до платіжних доручень №1733, №1734, №1735 від 11.11.2021р. погашено лише частково у розмірі 151 898,47 грн. Тому, посилаючись на умови Договору та ст. 11, 509, 510, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст. 42, 193, 216, 218, 222 Господарського кодексу України Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості згідно Договору №ПК 17/274 від 17.10.2017р. в сумі 313 088, 99 грн, з яких:

- основний борг в розмірі - 186 652,73грн,

- інфляційні нарахування в розмірі - 16 491,27 грн,

- проценти за користування коштами в розмірі - 71 452,61грн.;

- пеня в розмірі - 38 492,38 грн.;

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або

більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та

обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин,

регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим

Кодексом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, з врахуванням змісту Договору, відносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами законодавства, передбаченими для врегулювання договорів поставки.

Відтак, згідно ч. 1 ст. 712 ЦК за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За відсутності в матеріалах справи доказів оплати Відповідачем за поставлений Товар в повному обсязі, суд визнає доведеним наявність боргу Відповідача на суму 186652,73 грн., тому позов в цій частині слід задовольнити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахуваннь в розмірі - 16 491,27 грн, процентів за користування коштами в розмірі - 71 452,61грн. та пені в розмірі - 38 492,38 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто, даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Крім того, у випадку невиконання та/або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, визначену даним Договором та чинним законодавством України (п.п. 5.1. п. 5 Договору).

Підпунктом 5.3. пункту 5 Договору передбачена наступна відповідальність Покупця за порушення умов цього Договору:

При порушенні строків здійснення платіжних договірних зобов`язань Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до повного погашення боргу (5.3.1.);

При порушенні строків оплати Товару (по кожній партії окремо) Покупець сплачує Постачальнику 30 % річних та інфляційні за весь період прострочення платежу (5.З.2.).

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що сторони відповідно до ст, 259 Цивільного кодексу України домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить три роки від дня, коли зобов`язання мало бути належним чином виконане.

Крім цього, Сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за порушення зобов`язань за даним Договором здійснюється до дня належного виконання зобов`язання (відповідно до п.6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Перевіривши надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення сум інфляційних, процентів та пені суд визнав їх такими, що відповідають умовам Договору та наведеним вимогам Законодавства України. Тому позов в цій частині також слід задовольнити.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем у розмірі 11000,00 грн., суд зазначає наступне.

Частинами першою-другою статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "МЕГАЛІТ" (код 41157144, вул. Херсонське шоссе, буд. 115/4; Інгульський район, м. Миколаїв, Миколаївської області, 54058) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК ПК" (код 41216749, вул. Київська, 279Б, м. Вознесенськ, Миколаївська обл., 56500): 186 652 гривні 73 коп. боргу, 16 491 гривню 27 коп. інфляційних, 71 452 гривні 61 коп. сплати 30% річних, 38 492 гривні 38 коп. пені та 4696 гривень 33 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України

Повний текст рішення складено 11 серпня 2022 р.

Суддя О.А. Демешин