ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01 серпня 2022 року Справа № 903/529/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно

у справі № 903/529/22

за позовом ОСОБА_1 , м. Луцьк

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» м. Харків

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАСТЕР ПОІНТ», м. Київ

про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та припинення права власності.

встановив: Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАСТЕР ПОІНТ» у якому просить:

1)визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 2 542,7 кв.м. ( АДРЕСА_1 ), укладений 19.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету » () та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖАСТЕР ПОІНТ» (), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою О.В., зареєстрований у реєстрі за № 885.

2) визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 645,5 кв.м. ( АДРЕСА_2 ), укладений 19.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету » () та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖАСТЕР ПОІНТ» (), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою О.В., зареєстрований у реєстрі за № 886.

3)припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАСТЕР ПОІНТ» (), оформлене записом №43581174 від 19.08.2021 на нежитлове приміщення площею 2 542, 7 кв.м. (вул. Сагайдачного, буд. 6, м. Луцьк).

4)припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАСТЕР ПОІНТ» (), оформлене записом №43581215 від 19.08.2021 на нежитлове приміщення площею 645,5 кв.м. (вул. Електроапартна, буд. 3, м.Луцьк).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що дані договори купівлі-продажу є фраудаторними, тобто такими, що вчиненні на шкоду інтересам кредитора ОСОБА_1 , оскільки рішенням Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 по справі №922/1742/18 задоволено частково позов ОСОБА_1 , яким постановлено стягнути з ТзОВ «ЛБІ МНТУ» на користь ОСОБА_1 суму вартості частини майна та прибутку товариства внаслідок виключення учасника із статутного фонду товариства в розмірі 31 067 077,17 грн., 3% річних в розмірі 2 991 592,79 грн., інфляційні втрати в розмірі 7 699 140,31 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 38 706,12 грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 65 000 грн. Рішення суду набрало законної сили 12.10.2021 згідно постанови Східного апеляційного суду від 12.10.2021. Однак, 19.08.2021 між ТзОВ «ЛБІ МНТУ» та ТзОВ «ДЖАСТЕР ПОІНТ» укладено договори купівлі-продажу реєстраційний номер 885 та 886 про продаж нежитлових приміщень товариства ТзОВ «ЛБІ МНТУ», а саме: площею 2 542,7 кв.м. ( АДРЕСА_1 ) та площею 645,5 кв.м. ( АДРЕСА_2 ), а відтак доводить, що відповідач-1 намагається уникнути від відповідальності за даним рішенням Господарського суду Харківської області.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 01.08.2022 позовну заяву ОСОБА_1 постановлено залишити без руху.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити позов:

1) шляхом накладення заборони ТзОВ «ДЖАСТЕР ПОІНТ» () на відчуження нежитлового приміщення, площею 2 542,7 кв.м. (

АДРЕСА_3 ) шляхом накладення заборони ТзОВ «ДЖАСТЕР ПОІНТ» () на відчуження нежитлового приміщення, площею 645,5 кв.м. ( АДРЕСА_2 ).

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 по справі №922/1742/18 задоволено частково позов ОСОБА_1 , яким постановлено стягнути з ТзОВ «ЛБІ МНТУ» на користь ОСОБА_1 суму вартості частини майна та прибутку товариства внаслідок виключення учасника із статутного фонду товариства в розмірі 31 067 077,17 грн., 3% річних в розмірі 2 991 592,79 грн., інфляційні втрати в розмірі 7 699 140,31 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 38 706,12 грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 65 000 грн. Рішення суду набрало законної сили 12.10.2021 згідно постанови Східного апеляційного суду від 12.10.2021. Однак, 19.08.2021 між ТзОВ «ЛБІ МНТУ» та ТзОВ «ДЖАСТЕР ПОІНТ» укладено договори купівлі-продажу реєстраційний номер 885 та 886 про продаж нежитлових приміщень товариства ТзОВ «ЛБІ МНТУ», а саме: площею 2 542,7 кв.м. ( АДРЕСА_1 ) та площею 645,5 кв.м. ( АДРЕСА_2 ), а відтак доводить, шо у відповідачів є наміри щодо вчинення дій для ухилення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 по справі №922/1742/18, а тому вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту на спірне нерухоме майно, може унеможливити виконання даного рішення Господарського суду Волинської області в майбутньому.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, не містить жодних обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Між тим, заявником не надано доказів, які підтверджують обставини викладені в заяві про забезпечення позову, а лише долучено квитанцію про сплату судового збору за подачу даної заяви.

Твердження позивача про те, що у відповідачів є наміри щодо вчинення дій для ухилення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 по справі №922/1742/18, ґрунтується лише на припущеннях заявника та власних міркуваннях, оскільки належних та допустимих доказів до заяви ОСОБА_1 не подав.

Крім того, рішенням Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 по справі №922/1742/18 постановлено стягнути грошові кошти ТзОВ «ЛБІ МНТУ» в користь ОСОБА_1 , а не нежитлові приміщення площею 2 542,7 кв.м. ( АДРЕСА_1 ) та площею 645,5 кв.м. ( АДРЕСА_2 ).

Отже, заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави та не подані належні докази того, що невжиття визначених у заяві заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду або унеможливить ефективний захист прав позивача за позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що господарський суд має достатні підстави для застосування заходів забезпечення позову, і що незастосування таких заходів забезпечення позову може призвести до порушення принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, без обґрунтування наявності процесуальних підстав для вжиття таких заходів не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Крім того, заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження намірів відповідача за позовом не виконувати рішення суду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 79 ГПК України).

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить права позивача позовом та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача позовом, за захистом яких він звернувся, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно нежитлових приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАСТЕР ПОІНТ», а саме: площею 2 542,7 кв.м. ( АДРЕСА_1 ) та площею 645,5 кв.м. ( АДРЕСА_2 ).

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 01.08.2022

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. М. Дем`як