ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2022 р. Справа№ 910/13285/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Попікової О.В.

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 р. (повний текст підписано 08.12.2021 р.)

у справі №910/13285/21 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі- Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (надалі також - Відповідач ) про визнання протиправними дій, які полягають у поданні для державної реєстрації відомостей, які не відповідають дійсності, про виключення Позивача з числа фізичних осіб засновників ОСББ «Самоврядна громада Жукова 53-А».

Позивач зазначає, що під час розгляду справи №640/6438/19 він дізнався, що Відповідач подав до державної реєстрації підписану ним реєстраційну картку, в яку вніс завідомо неправдиві відомості щодо Позивача. Проте, жодних рішень про виключення Позивача зі складу засновників (учасників) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Самоврядна громада Жукова 53-А» не приймалось, заяви про вихід Позивач не подавав, а тому Відповідач не мав права представляти об`єднання. Наслідком вказаних дій стало незаконне виключення Позивача зі складу засновників та незаконне відсторонення від здійснення повноважень члена правління ОСББ, що порушує його права та законні інтереси як засновника та членна правління юридичної особи.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 р. (повний текст підписано 08.12.2021 р.) у справі №910/13285/21 (суддя Чинчин О.В.) у позові відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку що позовні вимоги про визнання дій протиправними є необґрунтованими та не підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем невірно обраний спосіб захисту. Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність порушеннь його прав.

Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивача просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, на думку апелянта неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не надав належної правової оцінки поданим до справи доказам, не застосував закон, який підлягав застосуванню у спірних правових відносинах.

Апелянт посилається на те, що:

- жодних повноважень Відповідачу про виключення його з числа засновників юридичної особи (ОСББ) не надавалось, рішень з цього питання не приймалось,

- суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідальність за внесення до установчих документів неправди вивих відомостей, що подаються для державної реєстрації покладена на осіб, які вносять такі відомості,

- суд першої інстанції не врахував, що Позивач захищає своє особисте немайнове право на участь у товариствах, яке випливає із права на свободу об`єднань, визначеного ст. 36 Конституції України, і це порушене право підлягає захисту обраним ним способом.

Явка представників сторін.

В судове засідання 01.08.2022 р. від з`явились представники сторін.

Від позивача - ОСОБА_3 , який у судовому засідання підтримав позовні вимоги та доводи апеляційної скарги.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. У судовому засіданні представник Відповідача - Риженко Д.М заперечив доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення а оскаржене рішення без змін. В обґрунтування заперечень на позов Відповідач зазначив, що Позивач з 2015 року є співвласником майна в будинку, а тому є власником прав на управління будинком відповідно до Закону. За таких підстав, відсутнє порушене право Позивача. Також представник зазначив, що зміни до статутних документів ОСББ та обрання органів упраління здійснено відповідно до вимоги чинного законодавства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 р. апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 р. витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13285/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 р. у справі №910/13285/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

31.01.2022 р. матеріали справи надійшли до апеляційного суду та передані головуючому у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 р., у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А.

Під час вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги судді Скрипка І.М., Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А. заявили самовідвід у справі, оскільки дана справа згідно Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ відноситься до категорії справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин (код 207000000), в той час як справа помилково зареєстрована як справа у спорі, що виникає з правочинів, зокрема договорів купівлі-продажу (код 211010000). Оскільки заявлений у справі спір пов`язаний з корпоративними відносинами, і не є спеціалізацією суддів Скрипки І.М., Михальської Ю.Б., Іоннікової І.А., визначених автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи, Ухвалою від 04.02.2022 р. заяву про самовідвід вказаних суддів у справі №910/13285/21 було задоволено на підставі ст. 35 ГПК України.

Матеріали апеляційної скарги у справі №910/13285/21 передані для повторного автоматизованого розподілу в частині визначення нового складу колегії суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2022, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Попікова О.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 р. поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 р. у справі №910/13285/21. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 14.03.2022 р. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 09.03.2022 р. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 09.03.2022 р.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. (зі змінами від 14.03.2022 р.) в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів і працівників апарату суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10,12 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статтею 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 2, 6 Європейської 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням Ради суддів України №9, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 р., розпоряджень Ради оборони міста Києва, судові справи призначені у період з 24.02.2022 р. по 31.03.2022 р. були зняті з розгляду.

14.03.2022 р. судове засідання не відбулось.

Ухвалою від 22 червня 2022 року справу було призначено до розгляду на 01.08.2022 р. о 15:20 год. та розглянуто по суті.

Розгляд заявлених учасниками справи клопотань.

Під час розгляду справи клопотань пов`язаних з розглядом справи представниками сторін не заявлено.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Щодо юрисдикції спору.

Колегія вважає що даний спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Зокрема, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, а також коли належність справ до юрисдикції господарських судів прямо передбачено положеннями законодавства.

За змістом частин першої - третьої статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Отже, вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України, щодо віднесення до господарських правовідносин, зокрема правовідносин, які виникають з некомерційної діяльності, спрямованої на забезпечення матеріально-технічних умов функціонування таких суб`єктів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18, пункт 4.11) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19, пункт 74) зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів віднесено розгляд справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи , крім трудових спорів.

У даному випадку спір виник між учасниками (членами) ОСББ та пов`язаний з процедурою виконання рішень вищого органу управління суб`єкта некомерційного господарювання щодо вирішення питань, пов`язаних з управлінням такою особою, а тому цей спір належать до господарської юрисдикції відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України виходячи з характеру правовідносин, які є предметом такого спору (щодо визнання протиправними дій, які полягають у поданні для державної реєстрації відомостей, які не відповідають дійсності, про виключення Позивача з числа фізичних осіб засновників ОСББ «Самоврядна громада Жукова 53-А».).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до матеріалів справи, рішенням установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, оформленим протоколом №1 від 27.02.2015 р. вирішено створити Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Самоврядна громада Жукова 53-А , затверджено статут об`єднання, обрано правління об`єднання у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Обрано ревізійну комісію об`єднання у складі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 (т.1 а.с.206-230).

Рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформленого протоколом №1 від 27.02.2015 р. затверджено статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Самоврядна громада Жукова 53-А , у зв`язку з чим 05.03.2015 р. проведено державну реєстрацію, номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 0011553. (т.1 а.с. 4-9)

Рішенням позачергових загальних зборів членів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Самоврядна громада Жукова 53-А, оформленого протоколом №8 від 13.02.2018 р., зокрема, затверджено склад правління об`єднання в кількості 5 осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (т.1 а.с.10-13).

Рішенням загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Самоврядна громада Жукова 53-А, оформленого протоколом б/н від 22.05.2018 р. вирішено: обрати головою зборів ОСОБА_2 та секретарем зборів ОСОБА_11 , змінити назву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку з Самоврядна громада Жукова 53-А на ЕКОС-53А , внести зміни до статуту ОСББ шляхом викладення статуту ОСБВВ в новій редакції; обрати правління у складі: голова правління ОСОБА_2 , заступник голови правління ОСОБА_11 , члени правління ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; обрати ревізійну комісію; уповноважити підписати протокол зборів голову зборів ОСОБА_2 та секретаря зборів ОСОБА_11 , уповноважити підписати нову редакцію статуту голову правління ОСОБА_2 . Справжність підписів ОСОБА_2 та ОСОБА_11 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копійкою Л.П. за реєстровими №№390, 391. (т.1 а.с.117-118, 121-187)

Рішенням засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Самоврядна громада Жукова 53-А , оформленого протоколом №1/05 від 22.05.2018 р., вирішено припинити повноваження попереднього правління ОСББ та голови правління ОСББ ОСОБА_9. з 22.05.2018 р., обрати головою правління ОСОБА_2 з 23.05.2018 р., заступником голови правління ОСОБА_11 з 23.05.2018 р., уповноважити голову правління ОСББ ОСОБА_2 подати всі необхідні документи для державної реєстрації відповідних змін. Справжність підписів ОСОБА_12 , ОСОБА_15 ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копійкою Л.П. за реєстровими №№386, 387,388, 389, 399. (т.1 а.с.119-120)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що під час розгляду справи №640/6438/19 він дізнався, що Відповідач ОСОБА_2 подав до державної реєстрації підписану ним реєстраційну картку, в яку вніс завідомо неправдиві відомості щодо Позивача. Проте, жодних рішень про виключення Позивача зі складу засновників (учасників) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Самоврядна громада Жукова 53-А не приймалось, заяви про вихід Позивач не подавав, а тому Відповідач не мав права представляти об`єднання. За таких підстав, просить Суд визнати дії відповідача , які полягають у поданні для державної реєстрації невідповідаючих дійсності відомостей про виключення Позивача з числа членів фізичних осіб засновників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Самоврядна громада Жукова 53-А , протиправними.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши зазначені вище обставини, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови в позові, оскільки встановлені судом першої інстанції обставини спростовують доводи позивача.

Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. (ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до частин 1, 2, 5 та 9 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься :затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання.

Згідно з п.п.1, 2 розділу ІІІ Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЕКОС-53А, затвердженого Рішенням засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Самоврядна громада Жукова 53-А , оформленого протоколом №1/05 від 22.05.2018 року, органами управління об`єднання є загальні збори співвласників об`єднання, правління об`єднання, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори співвласників об`єднання. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Загальні збори скликаються не рідше 1 разу на рік. (т.1 а.с.188-197)

Пунктом 3 розділу ІІІ Статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів належать: затвердження статуту об`єднання внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання, членів ревізійної комісії.

Виконавчим органом об`єднання є правління, яке обирається і підзвітне загальним зборам. (п.12 розділу ІІІ Статуту)

Згідно з п.п.21, 22 розділу ІІІ Статуту правління зі свого складу обирає голову правління та його заступника. На виконання своїх повноважень голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів та рішень правління.

Матеріалами справи підтверджено що 22.06.2018 р. ОСОБА_2 було подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, щодо зміни найменування юридичної особи, зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи, зміни складу засновників (учасників) або зміни відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. (т.1 а.с.105-116)

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 14 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (в редакції на момент подання заяви) документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. Якщо документи подаються особисто, заявник пред`являє документ, що відповідно до закону посвідчує особу. У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що підтверджує його повноваження (крім випадку, коли відомості про повноваження цього представника містяться в Єдиному державному реєстрі).

Відповідно до положень ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Доводи Позивача про те, що жодних повноважень Відповідачу про виключення його з числа засновників юридичної особи (ОСББ) не надавалось, рішень з цього питання не приймалось, є помилковими. У даному випадку Відповідачем, як головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЕКОС-53А, на підставі рішення загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Самоврядна громада Жукова 53-А , оформленого протоколом б/н від 22.05.2018 р., яке є чинним та у передбаченому чинним законодавством України не визнано недійсним станом на момент розгляду даної справи, 22.06.2018 р. було подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЕКОС-53А в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

За таких підстав, Суд першої інстанції цілком обґрунтовано не прийняв до уваги доводи Позивача, викладені у позові, що Відповідач не мав права представляти об`єднання у цих правових відносинах.

Стосовно доводів апелянта про відповідальність за внесення до установчих документів неправдивих відомостей, що подаються для державної реєстрації покладена на осіб, які вносять такі відомості, колегія зазначає, що у даному випадку апелянтом не доведено фактів внесення Відповідачем до установчих документів неправдивих відомостей, що подаються для державної реєстрації.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги до уваги посилання Позивача на порушення вимог п.10 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», оскільки при здійсненні державної реєстрації державним реєстратором було перевірено дотримання вимог вказаного закону та не встановлені обставини для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, або для відмови у державній реєстрації.

Щодо способу захисту порушеного права обраного позивачем колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено достатніми та допустимими доказами факту порушення його прав чи інтересів з боку Відповідача, який у даній ситуації, в межах наданих йому повноважень вчиняв дії щодо виконання рішень органів управління ОСББ.

Серед іншого колегія зауважує, що Позивач є співвласником майна в будинку. Статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. З цього випливає, що Позивач, як співвласник майна в будинку є особою, яка разом з іншими власниками прийняла участь у створенні юридичної особи - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а тому Позивач, як учасник цього об`єднання, не позбавлений прав на управління будинком у порядку, визначеному відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Наслідком прийняття судового рішення має бути реальне поновлення прав та/або інтересів особи, які були порушені.

При цьому статтею 74 ГПК України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено яким чином його права чи інтереси можуть бути поновлені внаслідок прийняття судового рішення про визнання протиправними дій Відповідача пов`язаних з виконання рішень загальних зборів членів ОСББ та його правління.

Позивач у позові фактично просить установити певні обставини, які відбулись у минулому та надати їм відповідну правову оцінку. Такий спосіб захисту не може бути визнано ефективним та належним. Закон не передбачає такий спосіб захисту цивільних прав або інтересів як визнання протиправними дій суб`єкта цивільних правовідносин, адже задоволення цієї вимоги не призводить до захисту прав, а лише може бути використане для захисту інших прав або інтересів, зокрема у інших судових процесах

Встановлення певних обставин є неналежним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки, розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та законних інтересів учасників господарських відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №910/15651/17, постанові Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18, ухваленій у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, та постановах Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №909/953/18 та від 21.08.2019 у справі №910/13755/18.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні колегія також враховує наступне.

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

У даному випадку суд першої інстанції дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Сукупність встановлених судом першої інстанції фактів є достатньою для прийняття рішення про відмову у позові. В ході розгляду справи в апеляційному провадженні висновки суду першої інстанції не спростовані.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу Позивача слід залишити без задоволення а оскаржене рішення без змін виходячи з наступного.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта - Позивача у справі

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

Постановив:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 у справі № 910/13285/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

О.В. Попікова