ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2022 р. Справа№ 910/17673/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 05.07.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду міста Києва

від 19.06.2017

у справі № 910/17673/16 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Державної екологічної інспекції України

до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа Управління екології та природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 78 362,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

У вересні 2016 року Державна екологічна інспекція у м. Києві (правонаступником якої є Державна екологічна інспекція України) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 78362,46 грн збитків, завданих державі внаслідок порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства,

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок проведеної державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища в м. Києва перевірки встановлено факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства України, а саме, здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 у справі №910/17673/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 17.05.2017 касаційну скаргу Державної екологічної інспекції місті Києві задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017у справі №910/17673/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що сам факт подання відповідачем звіту «Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря» не доводить дотримання особою порядку видачі документів дозвільного характеру. При цьому, касаційний суд зазначив, що господарські суди не дали оцінку тим обставинами, що із заявою (з усіма необхідними документами) про видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у відповідності до вимог статті 7 Закону України «Про дозвільну систему сфері господарської діяльності» відповідач звернувся до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) лише 17.02.2014, і 18.03.2014 відповідний дозвіл було видано.

Під час нового розгляду справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/17673/16 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" на користь Державної екологічної інспекції у м. Києві 78362,46 грн, завданих державі внаслідок порушення вимог чинного природоохоронного законодавства збитків, а саме, наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, з яких: 13452, 76 грн в дохід спеціального фонду Державного бюджету (30%) та 54853,72 грн в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Київської міської ради (70%) на спеціальний рахунок державного бюджету за реквізитами: одержувач УДК у Голосіївському районі м. Києва на р/р 0002, МФО 820019, одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві, , код бюджетної класифікації 24062100 та стягнуто з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" на користь Державної екологічної інспекції у м. Києві 1378 грн судового збору за подання позову, 1515,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 1653,60 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Рішення суду першої інстанції, з урахуванням вказівок суду касаційної інстанції, мотивовано тим, що судом встановлено наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідачем завчасно, ще до закінчення дії попереднього дозволу направлено в Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища відповідні документи на отримання нового дозволу, проте такий дозвіл вчасно видано не було з незалежних від відповідача причин. У зв`язку з цим, здійснення викидів в указаний період без дозволу відбулось за відсутності вини апелянта.

На думку скаржника, у діях відповідача не було встановлено умислу у заподіянні шкоди, навпаки всі дії спрямовані на виконання вимог чинного законодавства (укладення договору з ТОВ «Екоаудит» на виготовлення звіту, подання звіту до Департаменту тощо).

Крім того, скаржник не погоджується з діями суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення у справі судової експертизи для перевірки обґрунтованості визначеного розміру відшкодування.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, позивачем подано заперечення, у яких просить залишити апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, третьою особою не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою від 30.08.2017 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Зеленін В.О., Жук Г.А. відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

У процесі розгляду даної справи ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 р. призначено судову експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, зупинено провадження у справі № 910/17673/16 до проведення судової експертизи та отримання висновку експертів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року погоджено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз проведення експертизи у справі № 910/17673/16, призначеної ухвалою суду від 25.09.2017, у строк, що перевищує 90 календарних днів.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 р. справу № 910/17673/16 (жетон-замінник) передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 р. апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) у справі № 910/17673/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 справу № 910/17673/16 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду. Роз`яснено учасникам справи, що апеляційне провадження у справі № 910/17673/16 зупинено відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017р.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 справу № 910/17673/16 (жетон-замінник) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів Скрипки І.М., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 витребувано з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали справи № 910/17673/16, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва до надходження матеріалів справи.

Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України супровідним листом № 19634/17-48/1743821-23 від 02.02.2022 повернув матеріали справи № 910/17673/16 та висновок експертів, яке надійшло до суду 10.02.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/17673/16 у складі колегії Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Тищенко А.І., судді Михальська Ю.Б., Скрипка І.М.; поновлено апеляційне провадження у справі № 910/17673/16 та призначено до розгляду на 22.03.2022.

У зв`язку з тим, що судове засідання 22.03.2022 не відбулось, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 справу призначено до розгляду на 22.06.2022.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 замінено Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на його правонаступника Управління екології та природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та відкладено розгляд справи на 05.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 замінено позивача Державну екологічну інспекцію у м. Києві на його правонаступника Державну екологічну інспекцію України.

Явка представників у судове засідання

В судове засідання від 05.07.2022 представники учасників справи не з`явились, про час, місце та дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

З огляду на викладене та враховуючи, що явка учасників справи обов`язковою не визнавалась, а також те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи за присутності учасників справи.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2016 Державною екологічною інспекцією у м. Києві (правонаступником якого є Державної екологічної інспекції України) було направлено на адресу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" повідомлення про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 418-05/08 від 5 лютого 2016 року.

За результатами вказаної перевірки, проведеної на підприємстві відповідача у період з 02 березня 2016 року по 21 березня 2016 року, позивачем було складено акт №05/156а. в якому, зокрема, зафіксовано, що з 24 січня 2014 року по 17 березня 2014 року відповідачем здійснено викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря зі стаціонарних джерел без відповідного дозволу; складено припис № 05/79п від 21 березня 2016 року щодо відповідача із зазначенням дій, які підлягають обов`язковому виконанню; складено протокол щодо відповідача про адміністративне правопорушення №00822 від 21 березня 2016 року; постановою про накладення адміністративного стягнення від 21 березня 2016 року провідного інженера з охорони навколишнього природного середовища відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 78 КУпАП та накладено штраф.

За розрахунком позивача розмір завданих державі збитків внаслідок порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства становить 78362,46 грн, про сплату яких позивач направляв відповідачу претензію №62 від 18 травня 2016 року.

Водночас, відповідач нараховані збитки не оплатив, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (стаття 16 Конституції України).

Згідно зі статтями 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про охорону природного навколишнього середовища» (тут і надалі у редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів,пов`язаних з історико-культурною спадщиною.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством (стаття 2 вказаного Закону).

Згідно преамбули Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (тут і надані у редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) атмосферне повітря є одним з основних життєво важливих елементів навколишнього природного середовища.

Так, статтею 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що охорона атмосферного повітря - система заходів, пов`язаних із збереженням, поліпшенням та відновленням стану атмосферного повітря, запобіганням та зниженням рівня його забруднення та впливу на нього хімічних сполук, фізичних та біологічних факторів; забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Згідно з частиною 5 статті 11 вказаного Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302 затверджено Порядок проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 2, 3, 4 вказаного Порядку дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що відповідач набуває право здійснювати викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виключно на підставі дозволу, отриманого у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2009 відповідачу був виданий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -025, термін дії якого з 23.01.2009 по 23.01.2014.

Наступний дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -10071 відповідачу був виданий 18.03.2014, термін дії 5 років, з 18.03.2014 по 18.03.2019.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що відповідач у період з 24 січня 2014 року по 17 березня 2014 року (включно) здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу.

Заперечуючи проти позову, Ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" посилається на те, що нею ще до закінчення дії попереднього дозволу були належному органу направлені відповідні документи на отримання нового дозволу, проте новий дозвіл вчасно видано не було з незалежних від відповідача причин, тому здійснення викидів у спірний період без дозволу відбулось з відсутністю вини відповідача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок видачі (переоформлення, видачі дублікатів, анулювання) регіональними та місцевими дозвільними органами документів дозвільного характеру регулюється статтею 7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Так, згідно частини 2 статті 7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (тут і надалі у редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкт господарювання або уповноважена ним особа подає державному адміністратору, який здійснює прийом суб`єктів господарювання в дозвільному центрі, заяву, форма ( 1176-2005-п ) якої затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, та за погодженням з дозвільними органами.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до заяви додаються документи, необхідні для видачі документа дозвільного характеру, передбачені законодавством, яким регулюються відносини щодо одержання такого документа.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що для отримання дозволу суб`єкт господарювання:

- оформляє заяву;

- готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин;

- проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання;

- проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони;

- розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов`язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди;

- обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов`язаних з реалізацією заходів щодо їх створення;

- проводить оцінку та аналіз витрат, пов`язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря;

- готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства.

Суб`єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2013 між відповідачем (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоаудит» (виконавець) було укладено договір про надання платних послуг екологічного характеру №118-п, відповідно до пункту 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а виконавець бере на себе :

- інвентаризацію викидів забруднюючих речовин;

- обґрунтування обсягів викидів забруднюючих речовин;

- підготовка документів для отримання висновку СЕС;

- підготовка документів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарним джерелами;

- отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарним джерелами Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (КМДА);

- представництво інтересів замовника в Міністерстві екології та природних ресурсів України та його територіальних органах з метою отримання дозвільних документів.

Листом вих.. №19/12 від 19.12.2013 Ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" звернулась до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київради (КМДА) та просила зареєструвати «Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря». Згідно штампу реєстрації вхідної кореспонденції даний лист отримано Департаментом 20.12.2013.

Листом вих.. №064-198 від 13.01.2014 Департамент повідомив відповідача про реєстрації Звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин.

Листом вих.. №1285 від 03.03.2014 Головне управління Держсанепідслужби у м. Києві повідомило відповідача про те, що службою прийнято рішення про можливість видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Водночас із заявою (з необхідним документами) відповідно до статті 7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» щодо видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідач звернувся лише 17.02.2014, реєстраційний номер заяви 01104-03.

Як зазначалось вище, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -10071 відповідачу, з терміном дії з 18.03.2014 по 18.03.2019, був виданий відповідачу 18.03.2014.

При цьому, слід зазначити, що Порядком передбачений чіткий перелік документів, які має подати особа при зверненні до уповноваженого органу для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Подання відповідачем 19.12.2013 за № 19/12 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища «Звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря», який зареєстрований за вх. №064/9995 від 20.12.2013, у розумінні наведених вище норм закону та Порядку не є тотожним з поданням саме заяви про видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, і реєстрація вказаного звіту дозвільним органом не заміняє необхідність подання заяви з необхідним документами для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Також, відхиляючи заперечення відповідача проти позову слід зазначити, що не є предметом дослідження та доведення у межах даного спору правомірність чи протиправність підстав, з яких дозвіл № -10071 на викиди був виданий відповідачу саме 18 березня 2014 року, а не раніше, тому судом, оскільки це не є предметом спору та доведення, не надається оцінка правомірності дій органу (Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища), який розглядав звернення відповідача та видав відповідачу дозвіл саме 18 березня 2014 року.

Разом із цим, у матеріалах справи відсутні докази визнання, зокрема - у судовому порядку, дій органу (Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища) щодо видачі дозволу № -10071 саме датою 18 березня 14 року, неправомірними.

Слід також зазначити, що згідно з приписами вказаних норм сам по собі факт подання документів на отримання нового дозволу та отримання такого дозволу через певний час та строком дії не одразу по закінченню попереднього дозволу, а також через певний проміжок часу, не надає права здійснювати викиди у проміжок часу, коли не діяв жоден з дозволів, оскільки вказані вище норми імперативно зазначають - викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виключно на підставі дозволу.

Так, частиною 1 статті 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону, несуть відповідальність згідно з законом.

Статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 у справі № 917/717/17.

Факт здійснення відповідачем у період з 24 січня 2014 року по 17 березня 2014 року викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без відповідного дозволу підтверджується вищеописаним актом №05/156а перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, що є належним та допустимим доказом у справі. Акт підписаний представником відповідача без зауважень. Доказів скасування чи оспорювання відповідачем зазначеного акта матеріали справи не містять.

Крім того, штраф, накладений постановою про накладення адміністративного стягнення від 21 березня 2016 року оплачений, а постанова не оскаржена у судовому порядку.

Суд вбачає вину відповідача у здійсненні у період з 24 січня 2014 року по 17 березня 2014 року викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без відповідного дозволу та викиди, так як відповідач був обізнаний, що здійснення такої діяльності без чинного дозволу у строк до отримання нового дозволу суперечить вищеописаному закону, проте такі дії після закінчення строку дії попереднього дозволу не припинив та продовжував їх здійснювати по 17 березня 2014 року.

Та обставина, що відповідач очікував на видачу нового дозволу, не спростовує обставини відсутності дозволу у відповідача у період з 24 січня 2014 року по 17 березня 2014 року, а отже, здійснення ним протиправної діяльності викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без відповідного дозволу.

Розрахунок розміру завданих державі збитків внаслідок порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства у сумі 78362,46 грн здійснений позивачем відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 10.12.2008 №639.

Разом з тим, в апеляційній скарзі, серед іншого, відповідач заперечив проти розміру збитків, заявлених позивачем до стягнення.

Так, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від25.09.2017 у даній справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвала суду обґрунтована тим, що для вирішення спору по суту, серед іншого, необхідно встановити, яка сума збитків, виходячи з приписів чинного законодавства, мала бути нарахована за роботу в період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно) відповідачем без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

На вирішення судової експертизи поставлено такі запитання:

1) визначити обсяги забруднюючих речовин, які Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) без дозволу в період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно) були викинуті в атмосферне повітря стаціонарними джерелами?

2) визначити суму збитків, яка, виходячи з приписів чинного законодавства, мала бути нарахована за роботу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) в період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно) без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами?

За результатами проведеної комісійної судової інженерно-екологічної експертизи експертами КНДІСЕ складено висновок експерта від 02.02.2022 №19634/17-48/1743/21-23, згідно якого:

1. Обсяг викидів забруднюючих речовин, що потрапили в атмосферне повітря в результаті роботи стаціонарних джерел Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) без дозволу на викиди забруднюючих речовин за період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно) по речовинах складає: азоту оксиди (в перерахунку на діокчид азоту) - 0,40864 т/рік; вуглецю оксид - 3,51446 т/рік; ангідрид сірчистий - 0,08354 т/рік; речовини у вигляді суспендованих твердих частинок, недиференційованих за складом - 0,2486 т/рік.

2. Розмір збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря зі стаціонарних джерел Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) при роботі без дозволу на викиди забруднюючих речовин за період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно) становить 146489, 03 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з частиною 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

За приписами статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши означений вище висновок експертизи №19634/17-48/1743/21-23 від 02.02.2022, колегія суддів дійшла до висновку стосовно того, що даний висновок експерта не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості. Належних та допустимих доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного вище, висновок №19634/17-48/1743/21-23 від 02.02.2022 за результатами проведення комісійної судової інженерно-екологічної експертизи є належним та допустимим доказом підтвердження наявності та розміру збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря зі стаціонарних джерел Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) при роботі без дозволу на викиди забруднюючих речовин за період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно).

Водночас, позивачем заявлено до стягнення 78362,46 грн таких збитків, а відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, яка виявилась у здійсненні у період з 24.01.2014 по 17.03.2014 викидів забруднюючих речових в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; самої шкоди; наявність вини (відповідач був обізнаний, що здійснює діяльність без чинного дозволу).

За вказаних обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, суд враховує приписи статті 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та вимоги пункту 7 частини третьої статті 29, пункту 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 78362,46 грн збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України, а саме: 13452, 76 грн в дохід спеціального фонду Державного бюджету (30%) та 54853,72 грн в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Київської міської ради (70%) на спеціальний рахунок державного бюджету за реквізитами: одержувач УДК у Голосіївському районі м. Києва на р/р 0002, МФО 820019, одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві, , код бюджетної класифікації 24062100.

Посилання скаржника у апеляційній скарзі на ті обставини, що у зв`язку із відхиленням судом першої інстанції клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, він був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення у справі судової експертизи для перевірки обґрунтованості визначеного розміру відшкодування, колегія суддів визнає необґрунтованими, з огляду на ті обставини, що справа переглядається по другому колу, і у відповідача було достатньо часу до прийняття 19.06.2017 судом першої інстанції оскаржуваного рішення для звернення із клопотанням про призначення у даній справі судової експертизи.

Крім того, колегія суддів враховує, що до клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 45, том ІІ) відповідачем не надано доказів на підтвердження викладених у ньому обставин, а саме зайнятості представника у іншому судовому засіданні.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/17673/16 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та проведення судової експертизи покладаються на заявника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 280, 282, 284Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/17673/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/17673/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/17673/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 11.08.2022.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська