ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" серпня 2022 р. Справа №910/21626/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Мізику М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці", Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Миньківці

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл", м. Київ

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Миньківці

про визнання споруди об`єктом самочинного будівництва

Представники сторін:

від позивача: Савченко О.В. згідно ордеру

від відповідача: Берюх О.В. згідно ордеру

від третьої особи: не з`явився

Рішення виноситься 01.08.2022р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл", у якому просить суд визнати споруду об`єктом самочинного будівництва.

В обґрунтування позову посилається на те, що у зв`язку із здійсненням відповідачем будівництва базової станції НМ4305 на земельній ділянці площею 0,7028 га, кадастровий номер :05:004:0004, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що не була відведена для цієї мети, а також з істотними порушеннями будівельних норм і правил, вказане стало наслідком того, що вказана базова станція НМ4305 затіняє панелі сонячної (фотовольтаїчної) електростанції (об`єкт альтернативної енергетики з використанням енергії сонця), яка розташована на земельній ділянці площею 3,1068 га, кадастровий номер :05:004:0009, для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій за адресою: Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Миньківці, вул. Молодіжна, буд. 42. Вказане, на думку позивача, спричиняє завдання йому збитків у вигляді упущеної вигоди від неотримання відповідної електроенергії.

За таких обставин, на думку позивача, в силу порушення права власності позивача на об`єкт нерухомого майна, останній вимушений звернутись до суду з вимогою про знесення об`єкта самочинного будівництва з урахуванням положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 386, 1192 ЦК України.

Позивач вважає, що в результаті здійснення відповідачем будівництва, базова станція НМ4305 протягом дня затіняє панелі сонячної (фотовольтаїчної) електростанції (об`єкт альтернативної енергетики з використанням енергії сонця), яка розташована на земельній ділянці площею 3,1068 га, кадастровий номер :05:004:0009, для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій за адресою: Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Миньківці, вул. Молодіжна, буд. 42, що спричиняє завдання позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди від неотримання відповідної електроенергії, яку позивач мав можливості отримати у разі не порушення його прав зі сторони відповідача.

Як зазначає позивач, він звернувся до суду з метою захисту порушеного права у зв`язку із неналежним здійсненням відповідачем господарської діяльності, наслідком якого стало порушення права власності позивача на об`єкт нерухомого майна.

Позивач наполягає на тому, що відповідач використовує земельну ділянку не за її цільовим призначенням, так як цільове призначення вказаної земельної ділянки "для ведення особистого селянського господарства", код класифікація видів цільового призначення земель 01.03. Зміна виду використання земельної ділянки "для ведення особистого селянського господарства" (код класифікація видів цільового призначення земель 01.02.) на "для розміщення та експлуатації об`єктів і споруд телекомунікацій" (код класифікація видів цільового призначення земель 13.01.) призводить до зміни цільового призначення земельної ділянки. Водночас, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Позивач посилається на те, що задля розміщення на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна у вигляді базової станції НМ4305 необхідно здійснити зміну цільового призначення земельної ділянки, тому відповідачем з порушенням встановленого законом порядку здійснено будівництво базової станції НМ4305 на земельній ділянці, яка не відповідає цільовому призначенню, що передбачає можливість проведення таких будівельних робіт.

Позивач вважає, що факт необхідності отримання дозвільних документів на проведення будівництва підтверджується відповіддю Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області № 1022-1.18/227-21 від 15.03.2021р. Інженером з інвентаризації нерухомого майна Довганем Анатолієм Васильовичем за наслідками здійснення обстеження встановлено те, що технічно демонтувати та перемістити базову станцію зв`язку без її знецінення, зміни призначення (розібрання) є неможливим, тому, відповідно до вимог чинного законодавства України, базова станція мобільного зв`язку, яка розташована на земельній ділянці площею 0,7028 га з кадастровим номером :05:004:0004 та за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , є об`єктом нерухомого майна. Вказане підтверджується за змістом висновком № 33-1 від 06.05.2021р., тому відповідачем з порушенням встановленого законом порядку здійснено будівництво вказаної вище базової станції НМ4305 без отримання відповідних на те дозвільних документів.

Таким чином, як посилається позивач, в результаті здійснення відповідачем будівництва базової станції НМ4305 на земельній ділянці з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, що, в тому числі, стало наслідком порушення права та інтересів позивача. На думку позивача, суд наділений правомочністю щодо задоволення позовної заяви шляхом визнання базової станції НМ4305" розташованої на земельній ділянці площею 0,7028 га, кадастровий номер :05:004:0004, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, об`єктом самочинного будівництва.

Відповідач у відзиві на позов від 11.04.2022р. зазначив, що конструкція (базова станція) може бути розібрана та неодноразово бути зібрана для подальшої експлуатації без її знецінення та втрати своїх технічних властивостей, тому посилання позивача на вимоги ч. 1 ст. 31 Закону України "Про телекомунікації" є не коректним у відношенні до базової станції НМ4305.

Відповідач посилається на п. 21 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, що затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 р. № 109: встановлення технічних засобів телекомунікацій фіксованого, рухомого (мобільного) зв`язку, ефірного телебачення, мереж безпроводового доступу в приміщеннях контейнерного типу, зведення яких не потребує виконання робіт із улаштування фундаментів, в межах відведення земельних ділянок без зміни цільового та функціонального призначення при дотриманні будівельних норм та правил. Таким чином, на думку відповідача, базова станція як об`єкт зв`язку розміщено на частині існуючих фундаментів власника земельної ділянки та у вказаного об`єкту телекомунікацій відсутній дотик із землею.

Крім того, відповідач посилається на ст. 31 Закону України "Про телекомунікації" (в редакції до 01.01.2022), зазначаючи, що дообладнання технічних засобів телекомунікацій, споруд електрозв`язку, розміщених на елементах інфраструктури відповідного об`єкта будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі, потребує погодження з власником такої інфраструктури та не потребує отримання та подання будь-яких інших дозвільних документів, погодження органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено які істотні порушення будівельних норм і правил було порушено ТОВ "Лайфселл" щодо трубчатої конструкції, встановленої на існуючому фундаменті, а саме базової станції НМ4305; не доведено, що базова станція НМ4305 відноситься до нерухомого майна та не повідомлено за якими якісними характеристиками позивачем це встановлено.

Відповідач наголосив, що відповідно до Закону України "Про електронні комунікації" 1089-ІХ, в редакції від 22.03.2022р. визначається мета та завдання державного управління і регулювання у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра, зокрема щодо створення засад для ефективного та гармонізованого користування радіочастотним спектром для забезпечення економічного, соціального, інформаційного та культурного розвитку, державної безпеки, обороноздатності, виконання міжнародних зобов`язань, а також для забезпечення і захисту інтересів держави та користувачів радіочастотного спектра.

У письмових поясненнях від 28.07.2022р. третя особа (ОСОБА_1) просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, зазначив, що його права як власника земельної ділянки не обмежуються, спору щодо власності на обладнання з ТОВ "Лайфселл" не виникає, а порушенні, на думку, ТОВ "Екотехнік Миньківці", права не доведені позивачем. Також зауважив, що у відповідності до вимог ч.3 ст. 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", не підлягають обов`язковій експертизі проекти будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Посилається на ч.6 ст. 31 цього Закону, відповідно до якої проектна документація на будівництво об`єктів та зміни до неї не потребують погодження державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ та організацій, отримання будь-яких інших погоджень, узгоджень, висновків (у тому числі рішень архітектурно-містобудівної ради) тощо, не передбачених цим Законом. Відмова в отриманні визначених цим Законом адміністративних послуг з підстав відсутності таких погоджень, узгоджень, висновків (утому числі рішень архітектурно-містобудівної ради) тощо не допускається. Вважає, що позивачем невірно застосовуються норми матеріального права при обґрунтуванні предмету доказування за позовною заявою.

В судовому засіданні 12.07.2022р. було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів.

В судовому засіданні 01.08.2022р. суд відмовив в долученні до матеріалів справи доказів, поданих відповідачем.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа свого представника в судове засідання не направляла.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

26.06.2012р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці" зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, запис за №0001027. Основним видом економічної діяльності якого є виробництво електроенергії (код КВЕД 35.11.).

13.12.2012р. між Дунаєвецькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого на підставі розпоряджень голови Хмельницької обласної державної адміністрації №317/2012-р від 06.11.2012р. та №374/2012-р від 30.11.2012р. орендодавцем передано, а орендарем прийнято в оренду земельну ділянку для будівництва і обслуговування об`єкту енергетичної інфраструктури (сонячної електростанції), яка знаходиться за межами населених пунктів на території Миньковецької сільської ради.

Згідно з п. 2 договору оренди земельної ділянки в оренду позивачу надано земельну ділянку площею 3,1068 га, кадастровий номер :05:004:0009.

Відповідно до п. 7 договору оренди земельної ділянки вказаний договір укладено на 49 років.

Згідно з п. 14 договору оренди земельної ділянки земельна ділянка передається в оренду для будівництва і обслуговування об`єкту енергетичної інфраструктури (сонячної електростанції).

23.02.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці" зареєстровано право власності на сонячну (фотовольтаїчну) електростанцію (об`єкт альтернативної енергетики з використанням енергії сонця), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №169087130 від 04.06.2019р.

У матеріалах справи наявний робочий проект "Мережа оператора ТОВ "лайфселл " для надання послуг мобільного зв`язку стандарту GSM 900/GSM 1800/IMT-2000(UMTS)/LTE Нове будівництво базової станції НМ4305" за адресою: АДРЕСА_1, виготовлений ТОВ ВКК "АРІЯ".

23.02.2021р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці" направлено звернення вих. №03 до Дунаєвецької міської ради стосовно надання інформації щодо законності встановлення вказаної вище базової станції НМ4305, оскільки така споруда спричиняє затінення панелей належної позивачу сонячної (фотовольтаїчної) електростанції.

03.03.2021р. Дунаєвецькою міською радою надано відповідь, що будівництво базової станції НМ4305 здійснюється на земельній ділянці площею 0,7028 га, кадастровий номер :05:004:0004, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на праві власності у громадянина ОСОБА_1 , відповідним органом місцевого самоврядування сформовано відповідні повідомлення до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області та Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо проведення перевірки зазначених обставин в межах повноважень.

12.03.2021р. органом Національної поліції надано відповідь №1283/121/108/105-2021 на звернення від 23.02.2021р. про те, що власником земельної ділянки, яка є суміжною із земельною ділянкою, на якій розташована належна позивачу електростанція, 16.12.2020 укладено із ТОВ "Лайфселл" договір про надання послуг із утримання телекомунікаційного обладнання в АДРЕСА_1.

24.02.2021р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці" направлено звернення за вих. №05 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" про надання інформації щодо правомірності встановлення базової станції НМ4305, оскільки така споруда спричиняє затінення панелей належної позивачу сонячної (фотовольтаїчної) електростанції, й необхідність вчинення дій задля усунення таких недоліків.

09.03.2021р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" надано відповідь за вих. №НМ4305, за змістом якої зазначено про доцільність вжиття відповідачем заходів задля покращення доступу до Інтернету шляхом, зокрема, встановлення нових базових станцій, й повідомлено про відсутність підстав для надання документів, які підтверджується правові підстави для здійснення будівництва.

Позивачем у матеріали справи надано розрахунок головного інженеру Проектів Велицької О.Е. (Аналіз впливу базової станції НМ4305 на трубчатій вежі висотою 42 м ТОВ "Лайфселл" на сонячні (фотовольтаїчні) модулі, об`єкту нерухомого майна - сонячної (фотовольтаїчної) електростанції (об`єкт альтернативної енергетики з використанням енергії сонця), замовник - ТОВ "Екотехнік Миньківці"), у висновку до якого зазначено, що розташування базової станції НМ4305 на трубчатій вежі висотою 42 м, ТОВ "Лайфселл" на відстані 120 м від сонячної (фотовольтаїчної) електростанції ТОВ "Екотехнік Миньківці" створює затінення панелей сонячної (фотовольтаїчної) електростанції, яка розташована на земельній ділянці площею 3,1068 га, кадастровий номер :05:004:0009, із цільовим призначенням 14.01 - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій за адресою: Хмельницька обл.. Мунаєвецький р-н, с. Миньківці, вул. Молодіжна, буд. 42, що створює перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці" в належному використанні сонячної (фотовольтаїчної) електростанції. Відповідно до проведених розрахунків в програмному забезпеченні PVsyst (version 7.1.1): Розрахунок 1 (Додаток Д) - Генерація сонячної (фотовольтаїчної) електростанції ТОВ "Екотехнік Миньківці" до встановлення базової станції НМ4305 на трубчатій вежі висотою 42 м: Розрахунок 2 (Додаток Е) - Генерація сонячної (фотовольтаїчної) електростанції ТОВ "Екотехнік Миньківці" після встановлення базової станції НМ4305 на трубчатій вежі висотою 42 м), визначено те, що встановлення базової станції НМ4305 на трубчатій вежі висотою 42 м, ТОВ "Лайфселл", яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, заподіює збитки товариству з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці" у вигляді втрати сонячною (фотовольтаїчною) електростанцією можливості генерації 300 кВт*год протягом одного календарного року. Продуктивність сонячної (фотовольтаїчної) електростанції внаслідок встановлення на земельній ділянці площею 0,1028 га, кадастровий номер :05:004:0004 базової станції НМ4305 висотою 42 м зменшилася.

Також позивачем у матеріали справи надано висновок Землевпорядної організації TOB "ДОБРОБУТ-ЗЕМВПОРЯД" від 06.05.2021р., за яким базова станція мобільного зв`язку, яка встановлена на земельній ділянці площею 0,1028 га, кадастровий номер :05:004:0004 базової станції НМ4305 висотою 42 м, являється металевою збірно-розбірною конструкцією, яка за допомогою кріплень закріплена до фундаменту. Технічно демонтувати та перемістити базову станцію зв`язку без її знецінення, зміни призначення (розібрання) є неможливим, тому, відповідно до вимог чинного законодавства України, базова станція мобільного зв`язку, яка розташована на земельній ділянці площею 0,7028 га з кадастровим номером :05:004:0004 та за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, є об`єктом нерухомого майна й згідно із Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" потребує отримання дозвільних документів на виконання будівельних робіт і прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію. Обстеженням також встановлено, що будівництво базової станції мобільного зв`язку здійснено на земельній ділянці з цільовим призначенням, на які заборонено проведення будівельних робіт, пов`язаних із розміщенням на ній споруд електрозв`язку, в тому числі, базової станції мобільного зв`язку.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

У статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суду слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), саме тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц).

Аналіз статей 15-16 ЦК України та частини 2 статті 4 ГПК України дозволяє зробити висновок, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом своїх особистих майнових прав та інтересів. Згідно з частиною 1 статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суду необхідно виходити з його ефективності і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Суд зазначає, що звертаючись з позовними вимогами, позивач не врахував, що вимога щодо встановлення певних фактів, а саме - щодо визнання спірного об`єкта - базової станції НМ4305, розміщеної на земельній ділянці площею 0,7028 га, кадастровий номер :05:004:0004, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, до повноважень якого не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.09.2018р. у справі №905/1926/16, позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 21.11.2019р. у справі №926/2353/18.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (така ж правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).

В свою чергу, в контексті позовних вимог суд констатує, що позивач просить суд визнати споруди об`єктом самочинного будівництва, тобто встановити факт.

Також позивач звертав увагу у позові на те, що в силу порушення права власності позивача на об`єкт нерухомого майна, останній вимушений звернутись до суду з вимогою про знесення об`єкта самочинного будівництва з урахуванням положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 386, 1192 ЦК України. Також наголошував на тому, що базова станція НМ4305 спричиняє завдання позивачу збитків.

Однак, предметом позову є саме визнання споруди об`єктом самочинного будівництва та не містить вимог про стягнення з відповідача збитків, або ж про знесення об`єкта самочинного будівництва, вказана у позові вимога не може бути самостійною, оскільки задоволення такого позову не призведе до відновлення прав позивача.

В контексті викладеного, судом враховується, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.07.2021р. у справі № 924/354/21, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2021р. та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2022р. відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 1) Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області, 2) Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, 3) ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення базової станції НМ4305, стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 482,39 грн.

Таким чином, суд у справі з тими ж сторонами визнав безпідставними доводи позивача щодо необхідності знесення базової станції НМ4305 та стягнення з відповідача збитків.

Приписами частини 4 статті 75 ГПК України, зокрема, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2022р. у справі № 924/354/21 зазначено таке: "позивач не довів протиправних дій відповідача та створення ним в тому числі реальної загрози завдання шкоди Товариству, тобто не довів порушення своїх прав землекористувача та власника сонячної (фотовольтаїчної) електростанції, розташованої на земельній ділянці, яка є суміжною із земельною ділянкою, кадастровий номер :05:004:0004, на якій збудовано Оператором у лютому 2021 року базову станцію НМ430, яка, в свою чергу, використовується відповідачем на підставі договору щодо надання послуг із утримання телекомунікаційного обладнання від 16.12.2020 № НМ4305, укладеного з ОСОБА_2 , якому вказана земельна ділянка належить на праві приватної власності, що могло би бути підставою для вчинення крайніх заходів (необхідних і достатніх в конкретному випадку) у виді знесення базової станції НМ4305. Зважаючи на те, що в основу оскаржуваних судових рішень про відмову в позові покладено передусім висновок про недоведеність порушення прав Товариства як орендаря земельної ділянки та власника розміщеної на ній сонячної (фотовольтаїчної) електростанції (об`єкта альтернативної енергетики з використанням енергії сонця) внаслідок дій Оператора з самочинного будівництва базової станції НМ4305 на суміжній земельній ділянці, яка (суміжна земельна ділянка) належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , з яким відповідач попередньо (перед початком будівництва спірного об`єкта) уклав договір від 16.12.2020 про надання послуг із утримання телекомунікаційного обладнання, а не висновок про недоведеність наявності в спорудженої базової станції НМ4305 ознак нерухомого майна та об`єкта самочинного будівництва, то з урахуванням мотивів, викладених у пунктах 39- 40 цієї постанови, Верховний Суд не вбачає достатніх підстав для формування правового висновку у цій справі щодо питання застосування норм частини 1 статті 1, частин 1, 4, 8 статті 31 Закону України "Про телекомунікації" (чинного до 31.12.2021) та пункту 1 частини 1 статті 34, частин 1, 2 статті 35, частини 1 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В свою чергу, в контексті встановлених обставин, позивач не довів порушення його права з боку позивача та яким чином визнання базової станції НМ4305 об`єктом самочинного будівництва призведе до відновлення прав позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові про встановлення юридичного факту - визнання базової станції НМ4305, розташованої на земельній ділянці площею 0,7028 га, кадастровий номер :05:004:0004, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом самочинного будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнік Миньківці", Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Миньківці до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл", м. Київ за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Миньківці про визнання базової станції НМ4305" розташованої на земельній ділянці площею 0,7028 га, кадастровий номер :05:004:0004, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом самочинного будівництва відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 11.08.2022р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддрук. 5 прим.:

1 - в справу,

2 - позивачу (32400, Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Миньківці, вул. Котовського, буд. 24/1),

3 - адвокат Савченко Ярослав Васильович (29001, м. Хмельницький, вул. Володимирська, буд. 79, офіс №3),

4 - відповідачу (; 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 11, літ. «А»),

5- третій особі (32463, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, с. Миньківці, вул. Травнева, 3А).

Всім рек. з пов.