РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2022Справа № 910/3354/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Південь"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 11 369,59 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл Південь" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за порушення термінів доставки вантажу згідно залізничної накладної СМГС №0401405 у розмірі 11 369,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

03.06.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.09.2021 Акціонерним товариством "Орлен Летува" відповідно до залізничної накладної №0401405 зі станції відправлення Бугяняй Литовської залізниці було відправлено вантаж до станції призначення Одеса-Застава 1 Одеської залізниці, вантажоодержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл Південь".

Загальна відстань перевезення від станції відправлення Бугяняй до кінцевої станції призначення Одеса-Застава 1 складає 1762 км.

Як вбачається з залізничної накладної №0401405, вантаж прибув на станцію призначення 17.09.2021.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем на п`ять діб порушено терміни доставки вантажів за вказаною залізничною накладною, визначені ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі також - УМВС), у зв`язку із чим просить суд з стягнути з відповідача штраф у розмірі 11 369,59 грн на підставі ст. 45 УМВС.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що позивачем неправильно проведено розрахунок штрафу, оскільки всупереч вимогам параграфу 2 ст. 45 УМВС, такий здійснено розрахунок не від провізної плати, а від суми всіх провізних платежів. Окрім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки на 100% від обґрунтованої ціни позову.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 ГК України, договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами (ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення (Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (із змінами та доповненнями на 01.07.2020), УМВС).

Згідно зі ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пунктів 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що між сторонами на підставі залізничної накладної №0401405 виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею у міжнародному сполученні.

Відповідно до параграфів 2, 3 ст. 24 УМВС термін доставки вантажу визначається виходячи з наступних норм: для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км; для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км. Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

За умовами параграфів 5, 7 ст. 24 УМВС перебіг строку доставки вантажу розпочинається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповна доба вважається повною.

Строк доставки вважається дотриманим, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомив отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача.

Згідно зі ст. 23 Статуту дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.09.2021 вантаж відправлено зі станції Бугяняй Литовської залізниці до станції призначення Одеса-Застава 1 Одеської залізниці. Загальна відстань перевезення складає 1762 км.

Таким чином, нормативний термін доставки вантажу складає 10 діб (9 діб + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу, з розрахунку 1 доба на кожні 200 км, що почались).

Вантаж прибув на станцію призначення Одеса-Застава 1 Одеської залізниці 17.09.2021, що свідчить про перевищення нормативного терміну доставки вантажу на 5 діб.

Параграфом 1 ст. 45 УМВС визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до ст. 24 термін доставки вантажу, перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки.

Згідно з параграфом 2 ст. 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення - терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме: 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не зверху однією десятою загального терміну доставки; 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад три десятих загального терміну доставки; 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше трьох десятих загального терміну доставки.

Судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок штрафу є необґрунтованим, оскільки позивач здійснює розрахунок неустойки від загальної суми всіх платежів за перевезення (37 898,62 грн), тоді як неустойка визначається виходячи виключно з провізної плати (33 274,70 грн).

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок неустойки за прострочення доставки вантажу за залізничною накладною №0401405, та дійшов висновку, що обгрунтованим розміром неустойки є 9 982,41 грн, що узгоджується з контррозрахунком неустойки, поданим відповідачем.

Параграфом 1 статті 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення претензії.

Згідно з параграфом 3 статті 46 УМВС претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо.

23.10.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу за залізничною накладною №0401405.

Згідно з § 1 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

Відповідно до § 3 статті 41 УМВС тягар доказування того, що перевищення терміну доставки вантажу сталося не з вини перевізника, покладається на перевізника.

Відповідачем не доведено відсутність його вини у перевищенні терміну доставки вантажу за залізничною накладною №0401405, відповіді на претензію не надано, претензію позивача не задоволено.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 9 982,41 грн є обґрунтованими, доведеними та документально підтвердженими.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки, яке обґрунтовано тим, що основним видом діяльності відповідача є перевезення пасажирів та вантажів. Через військову агресію Російської Федерації, блокування експорту сільськогосподарської продукції, яка складала значний відсоток у перевезеннях, завдання пошкоджень залізничній інфраструктурі спостерігається значне падіння обсягів вантажних перевезень залізницею, значне зниження обсягів та прибутковості від перевезення пасажирів залізницею. При цьому, залізниця постійно здійснює евакуаційні перевезення пасажирів з території ведення активних бойових дій. Всі наведені обставини свідчать про надскрутне становище залізниці, відсутність коштів на виплату заробітної плати працівника, що на думку відповідача є підставами для зменшення неустойки.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у ст. 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №904/4685/18, від 21.11.2019 у справі №916/553/19).

Суд зазначає, що 24.02.2022 було розпочато повномасштабні військові дії проти України, у зв`язку з чим з 24.02.2022 по 23.08.2022 на території України введено воєнний стан.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" є стратегічним підприємством залізничного транспорту, яке після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні, а відповідні рейси є безкоштовними для людей.

Систематично здійснюються ракетні обстріли залізничної інфраструктури та відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави.

Суд враховує, що до повномасштабної військової агресії проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. Тобто, відповідач наразі, докладаючи всіх зусиль для збереження життя людей та зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності.

Зазначена інформація є публічної та знаходиться у вільному доступі у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті відповідача.

Таким чином, наведені факти є загальновідомими обставинами, а отже, в силу приписів ч. 3 ст. 75 ГПК України не потребують доказування. При цьому, ці обставини (повинні бути) відомі обом сторонам.

Суд враховує, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії, проте наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на дату розгляду спору зменшити розмір неустойки, оскільки якби порушення строків перевезення вантажів мало б місце після 24.02.2022 (тобто, після запровадження військового стану), то підлягав би доведенню сам факт наявності такого порушення з огляду на очевидність причин затримки.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку частково задовольнити подане відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки та зменшити розмір неустойки яка підлягає стягненню з відповідача до 10% від розміру неустойки.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з огляду на часткове задоволення позову, а в частині зменшеного розміру неустойки - на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Південь" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ - 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Південь" (65005, м. Одеса, вул. Степова, буд. 23/25, код ЄДРПОУ - 43177272) 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 24 коп. - неустойки та 2 178 (дві тисячі сто сімдесят вісім) грн 30 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна