ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3971/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: С.І. Колоколова, Н.М. Принцевської

секретар судового засідання - Молодов В.С.

за участю представників:

від позивача: Воронков В.О.

від відповідача: Колесніченко Б.В.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Державного підприємства Морський торговельний порт Усть-Дунайськ

на рішення господарського суду Одеської області від 17 лютого 2022 року, суддя в І інстанції Цісельський О.В., повний текст якого складено 28 лютого 2022 в м. Одесі

у справі №916/3971/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Зерновий термінал Кілія

до: Державного підприємства Морський торговельний порт Усть-Дунайськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі філії Усть-Дунайськ Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація морського порту Усть-Дунайськ)

про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Зерновий термінал Кілія звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства Морський торговельний порт Усть-Дунайськ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі філії Усть-Дунайськ Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація морського порту Усть-Дунайськ), в якому просило суд:

- усунути перешкоди у здійсненні ТОВ «Зерновий термінал Кілія» права користування своїм майном шляхом зобов`язання відповідача утриматись від вчинення будь-яких дій, що перешкоджатимуть позивачу у праві проходу, проїзду через прохідну літ. «Т» загальною площею 20,8 кв.м., що входить до складу 83/100 частин будівель та споруд, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2021 № 288463013, на територію портового пункту Кілія філії «Усть-Дунайськ» ДП «Адміністрація морських портів України», розташованого за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова, 4;

- визнати укладеним між ТОВ «Зерновий термінал Кілія» та ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» в судовому порядку договір про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури у запропонованій позивачем редакції.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ТОВ «ЗТК» є належними та законним власником об`єктів рухомого мана - ангару літ. «Ч», площею -522,8 м2 та зернопереробного комплексу літ. «Ц», площею- 4,8 м2, працівники ДП «МТП Усть-Дунайськ» до теперішнього часу без будь-яких попереджень та пояснень забороняють прохід на територію порту працівникам ТОВ «ЗТК», а також проїзд автотранспорту товариства та його контрагентів по господарським договорам через прохідну під літ «Т» портопункту Кілія до причалу, до зернопереробного комплексу та ангару чим перешкоджають у користуванні ТОВ «ЗТК» своїм майном, а також виконанню своїх договірних зобов`язань перед третіми особами щодо управління близько 3 500 тон врожаю ячменю 2021 року українських товаровиробників.

Приймаючи до уваги обставини ігнорування відповідачем законних вимог користувача причалу, згідно договору про забезпечення доступу портового операторі до причалу(ів) від 10.06.2021 за №44-П-АМПУ-21, укладеного між ДП «АМПУ» та ТОВ «ЗТК», а також власника вищезазначеного майна, що знаходиться на території портового пункту Кілія за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, щодо оформлення відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 18 Закону України «Про морські порти України» від 17.05.2012 №4709- VI (з наступними змінами та доповненнями) правовідносин по спільному використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури, а також протиправне чинення перешкод з боку керівництва та працівників ДП «МТП Усть-Дунайськ» у здійсненні своєї господарської діяльності, як портового оператора, на території портового пункту Кілія, позивач звернувся із відповідними позовними вимогами.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17 лютого 2022 року позов задоволено частково. Усунуто перешкоди у здійсненні Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» права користування своїм майном шляхом зобов`язання Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» утриматись від вчинення будь-яких дій, що перешкоджатимуть Товариству з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» у праві проходу, проїзду через прохідну літ. "Т" загальною площею 20,8 кв.м., що входить до складу 83/100 частин будівель та споруд, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2021 №288463013, на територію портового пункту Кілія філії «Усть Дунайськ» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Усть-Дунайцськ»), розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4. Визнано укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» та Державним підприємством «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» договір про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури у визначеній редакції.

Судове рішення мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено факт не допуску працівниками ДП «МТП Усть-Дунайськ» працівників ТОВ «Зерновий термінал Кілія» та транспорту підприємства через прохідну літ. "Т" на територію портового пункту Кілія, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4, тобто до причалу № 1, використання якого у своїй господарській діяльності позивачем є предметом договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) №44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021. При цьому, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи будь-яких заяв ДП «АМПУ» про припинення договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) від 10.06.2021 за №44-П-АМПУ-21, суд вважав, що даний договір є чинним та діє до 31.12.2022. Відтак, за висновком суду, відповідач перешкоджає господарській діяльності позивача на території портового пункту Кілія та унеможливлює виконання ТОВ «Зерновий термінал Кілія» та ДП «АМПУ» своїх зобов`язань по договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) від 10.06.2021 за №44-П-АМПУ-21, а також виконання ТОВ «Зерновий термінал Кілія» договірних зобов`язань перед своїми контрагентами - замовниками послуг, передбачених Законом України «Про морські порти України».

Також, на думку суду, наявні підстави вважати, що між сторонами по справі є обов`язок щодо укладення договору щодо визначення взаємних прав та обов`язків щодо організації та забезпечення безперервності технологічного процесу надання відповідних послуг у морському порту і встановлення порядку експлуатації відповідної інфраструктури порту (проїзд транспорту по дорозі до технологічних об`єктів портової інфраструктури та причалу №1 для надання послуг з навантаження-розвантаження). З тексту договору про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури вбачається, що фактично узгодженими є предмет договору, строк його дії та договір є оплатним, а розділ 4 договору регулює порядок оплати. З огляду на імперативну норму частини 3 статті 18 Закону України «Про морські порти України», суд вважав, що позовна вимога ТОВ «Зерновий терміна Кілія», як портового оператора, до балансоутримувача об`єктів портової інфраструктури, портового оператора ДП «МТП Усть-Дунайськ» щодо укладення договору про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури, підлягає задоволенню. Оскільки предметом розгляду даної справи є переддоговірний спір, відповідно, договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, тож днем укладення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у даній справі.

Оцінивши подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є законними, обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство Морський торговельний порт Усть-Дунайськ звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у повному обсязі.

Скаржник вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення допущені суттєві порушення норм процесуального та матеріального права.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неправомірно задоволено позов, оскільки позивач не мав права на звернення з зазначеним позовом, у зв`язку з тим, що останній не є власником або володільцем, у складі якого знаходиться річ щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження.

Також суд першої інстанції, на думку скаржника, при дослідженні інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2021 №288463013 не врахував той факт, що на праві господарського відання ДП «АМПУ» належать наступні об`єкти нерухомого майна: Прохідна - Т; Трансформаторна - lH; Надвірні споруди № 23; Надвірні споруди № 7; Надвірні споруди № 16, 15; Надвірні споруди № 48; Надвірні споруди - І. В той же час, як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2021 №288463013 нерухоме майно, а саме «причал, № 16» не належить на праві господарського відання ДП «АМПУ».

Інших доказів, які б спростовували зазначене, ані позивачем ані ДП «АМПУ», суду першої інстанції не надано. Між ФДМ України та позивачем відсутні будь-які правовідносини з розміщення, будівництва тимчасових споруд на території відповідача.

Натомість, на території відповідача знаходиться рухоме майно та тимчасові споруди позивача без оформлення будь-яких правовідносин щодо розміщення будь-якого технологічного обладнання на території відповідача.

Апелянт вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які свідчать про той факт, що відповідач обмежив позивача у праві доступу до майна позивача, у т.ч. з метою звільнення позивачем самовільно зайнятої земельної ділянки від рухомого майна та звільнення приміщень відповідача по справі.

На думку скаржника, договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу (ів) від 10.06.21 №44-П-АМПУ-21, укладеного між ДП «АМПУ» та позивачем, регулює виключне право позивача на вантажно-розвантажувальні робіт та надання послуг із використання причал(-ів) ДП «АМПУ» без додаткового права на розміщення на території відповідача будь-яких об`єктів портової інфраструктури, у т.ч. положеннями договору не передбачено право позивачу в користуванні причалом чи іншим майном ДП «АМПУ». Виходячи зі змісту позовних вимог позивача «усунення перешкоди у здійсненні позивачем права користування своїм майном» неможливо встановити, у володінні та користуванні яким майном відповідач обмежив позивача. Відсутність конкретизації позивачем майна унеможливлює захист його прав у судовому порядку.

Щодо вимоги у наданні позивачу права проходу на територію портового пункту Кілія філії «Усть - Дунайськ», розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4, то судом не взято до уваги докази, які свідчить про той факт, що земельна ділянка (територія) за вказаною адресою належить відповідачу. Матеріалами справи не підтверджується право користування ДП «АМПУ» чи позивачем територією за вказаною адресою.

Також, скаржник звертає увагу суду на те, що редакція договору позивача не містить визначення які самі технологічні об`єкти регулює договір. Окрім того, покладання обов`язку на відповідача щодо переміщення автотранспорту до об`єктів інших власників є неправомірним, оскільки це право надане виключно власнику речі.

При цьому, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що сторони у цій справі є власниками або користувачами технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури в портопункті «КІЛІЯ», що у відповідності до статті 18 Закону України "Про морські порти України" є обов`язковою умовою для укладення вказаного виду договору. Отже, позивачем не доведено обов`язку відповідача укласти з позивачем договір на підставі частини третьої статті 18 Закону України "Про морські порти України", що свідчить про безпідставність позовних вимог Товариства.

Судом першої інстанції не враховано той факт, що матеріали справи не містять доказів направлення на адресу відповідача проекту договору, який був затверджений в судовому порядку, а також інших доказів, що свідчать про існування між сторонами переддоговірного спору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Позивач, зокрема, наголошував на тому, що такі об`єкти портової інфраструктури, як акваторія, залізничні та автомобільні під`їзні шляхи (до першого розгалуження за межами території порту), лінії зв`язку, засоби тепло-, газо-, водо- та електропостачання, інженерні комунікації, інші об`єкти, що забезпечують діяльність двох і більше суб`єктів господарювання у морському порту, визначені в якості об`єктів портової інфраструктури загального користування нормою пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України Про морські порти України від 17.05.2012р. №4709-VI (з наступними змінами та доповненнями).

Враховуючи пояснення ДП «Адміністрація морських портів України» від 19.01.2022 року за вих. №180/10-01-01/Вих по справі № 916/3971/21, позивач стверджує, що починаючи з 28.08.2021 року виключно Державне підприємство Морський торговельний порт Усть-Дунайськ здійснює управління об`єктом Прохідна Т - контрольно-пропускним пунктом на територію портового пункту Кілія філії Усть-Дунайськ ДП Адміністрація морських портів України, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4.

Але, враховуючи рішення Фонду державного майна України, згідно листа від 07.09.2021р. №10-57-20813, наказ Міністерства інфраструктури України від 26.07.2021р. №389 Про безоплатну передачу та додатку до нього Перелік майна, а також факт підписання Акту приймання-передачі від 28.09.2021р., на думку позивача, донедавна рівне у своїх правах з іншими суб`єктами портової діяльності Державне підприємство Морський торговельний порт Усть-Дунайськ на прикладі Товариства з обмеженою відповідальністю Зерновий термінал Кілія всупереч вимог частини 3 статті 18 Закону України Про морські порти України від 17.05.2012р. №4709-VI (з наступними змінами та доповненнями) та на власний розсуд вирішує кому саме із його портових операторів мати доступ до об`єктів портової інфраструктури портового пункту Кілія, а кому ні.

Посилаючись на ті обставини, що за обсягом своїх прав, передбачених Законом України Про морські порти України від 17.05.2012р. №4709-VI (з наступними змінами та доповненнями), а також за місцем здійснення своєї господарської (портової) діяльності, Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» нічим не відрізняється від інших портових операторів, з якими відповідач укладав договори про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури в аналогічній редакції, зокрема з Товариством з обмеженою відповідальністю «Краншип», позивач стверджує про наявність правових підстав для визнання укладеним у судовому порядку подібного за змістом договору між Державним підприємством Морський торговельний порт Усть-Дунайськ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» у запропонованій позивачем редакції.

В свою чергу, щодо висновків суду першої інстанції в частині усунення перешкод у користуванні майном, на думку позивача, матеріалами позовної заяви підтверджено, щонайменше, факти систематичного не допуску працівниками Державного підприємства Морський торговельний порт Усть-Дунайськ працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія», а також транспорту підприємства через прохідну літ. "Т" на територію портового пункту Кілія, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4, а рівно до причалу, використання якого у своїй господарській діяльності позивачем є предметом договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) №44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021р.

Третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги, ДП Адміністрація морських портів України, посилаючись на норми ЗУ Про морські порти України, зазначало, що, Адміністрація морських портів України не має права перешкоджати або втручатися в діяльність суб`єктів господарювання, крім випадків, передбачених законом, а також встановлювати для них умови діяльності, що погіршують їх становище порівняно з іншими суб`єктами господарювання або порушують їхні права та законні інтереси. Суб`єкти господарювання, які здійснюють свою діяльність у межах морського порту, мають право на власний розсуд розпоряджатися належним їм майном, розширювати свої межі у відповідності до вимог Цивільного, Господарського, Земельного та Водного кодексів України.

Так, між ДП АМПУ та позивачем, між ДП АМПУ та ДП МТП Усть-Дунайськ було укладено договір про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів) від 10.06.2021 №44-П-АМПУ-21 та від 19.02.2018 №23-П-АМПУ-18 відповідно.

Крім того, третя особа зазначила, що наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2021 № 389 Про безоплатну передачу передано безоплатно зі сфери управління Міністерства інфраструктури України з окремого балансу філії Усть-Дунайськ ДП АМПУ до сфери Фонду державного майна об`єкти нерухомого майна згідно з додатком, серед якого, зокрема Прохідна Т, інвентарний номер 812, рік випуску (побудови) 1949.

На виконання згаданого наказу був складений та підписаний Акт приймання передачі майна, що передається на баланс ДП МТП Усть-Дунайськ, який затверджений Головою Фонду державного майна України Дмитром Сенниченко 28.08.2021, згідного якого передано безоплатно зі сфери управління Міністерства інфраструктури України з окремого балансу філії Усть-Дунайськ ДП АМПУ до сфери Фонду державного майна на баланс ДП МТП Усть-Дунайськ майно, зокрема Прохідна Т.

Таким чиним, починаючи з 28.08.2021 виключно ДП МТП Усть-Дунайськ здійснює управління об`єктом Прохідна Т - КПП.

ДП АМПУ просило розглядати справу без його участі, за наявними у ній матеріалами.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, згідно державного акту на право постійного користування землею від 05.02.2004 ІІ-ОД №000016, ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» було надано у постійне користування земельна ділянка загальною площею 4,366 га, згідно з планом землекористування, за адресою: місто Кілія, вулиця Портова (Желєзнякова), 4.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2021 №288463013, рішенням державного реєстратора Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 22.01.2019 року, індексний номер: 45147256 на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2015 року та ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 року у справі №916/3270/15 було проведено державну реєстрацію за Міністерством інфраструктури України права державної спільної часткової власності на 83/100 частин будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, що включають у себе наступні об`єкти портової інфраструктури: адмінбудівля літ. "А"; склад літ. "Г"; магазин літ. "Е"; гараж літ. "Ж-Ж1-Ж2"; спортивний зал літ. "З"; склад РБГ літ. "К"; радіостанція літ. "Л-Л1"; матеріальний склад "Н"; мехмайстерня літ. "0-01-02"; мехмайстерня літ. "П"; такелажна літ. "Р"; прохідна літ. "Т"; склад літ. "У"; насосна літ. "Ф"; цементний склад літ. "Ш"; будівля літ. "Щ"; матеріальний склад літ. 'З"; заправка літ. "Ю"; навіс з бензоколонкою літ. "Я"; склад літ. "1А"; навіс літ. "1Б"; вбиральня літ. "1В"; склад літ. "ІД"; такелажний склад літ. "1М"; склад літ. "1Ж" та літ. "1З"; навіс літ. "1И"; вагова літ. "1К"; навіс літ. "1Л"; насосна літ. "1М"; трансформаторна літ. "1Н"; БСУ літ. "1Р"; тир літ. "1C"; вбиральня літ. "1Т"; навіс літ. "1У"; склад палива літ. "1Ф"; склад літ. "1Х"; надвірні споруди №1-48; виробничі споруди №12-15,17-304 причал №16; надвірні споруди (мостіння) І-ІІІ.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2021р. №288463013 частина з вищепереліченого майна державної власності, а саме: прохідна - Т; Трансформаторна - 1Н; Надвірні споруди № 23; Надвірні споруди № 7; Надвірні споруди № 16, 15; Надвірні споруди № 48; Надвірні споруди І, була зареєстрована на праві повного господарського відання за Державним підприємством Адміністрація морських портів України відповідно до рішення державного реєстратора Ренійської районної державної адміністрації Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.04.2019 індексний номер: 46462396.

Крім того, з вказаної інформаційної довідки вбачається, що 05.02.2020 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І.О. було прийнято рішення № 50991575 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідно до якого була проведена державна реєстрація права власності, форма власності: спільна часткова, розмір частки 17/100 на комплекс будівель та споруд з реєстраційним номером 23, а саме санпропускник з котельною літ. «Б-Б1» загальною площею 163, 5 кв.м., павільйон морвокзалу літ «Х» загальною площею 177,1 кв.м., зернопереробний комплекс літ. «Ц» загальною площею 4,8 кв.м., ангар літ. «Ч» загальною площею 522,8 кв.м., що розташований Одеська бл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Портова, будинок 4, за суб`єктом: ТОВ «Зерновий термінальний комплекс «Кілія».

Того ж дня, на підставі зазначеного рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус І.О. було внесено відповідний запис про реєстрацію права власності № 35352704.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2021 № 389 Про безоплатну передачу майна із сфери управління Міністерства інфраструктури України з окремого балансу філії Усть-Дунайськ ДП «Адміністрація морських портів України» до сфери управління Фонду державного майна України було передано безоплатно об`єкти нерухомого майна згідно з додатком, у тому числі, Прохідна Т, інвентарний номер 812, рік випуску (побудови) 1949, а також припинено право господарського відання на майно за Державним підприємством Адміністрація морських портів України.

У наступному, Комісією, створеною відповідно до наказу Фонду державного майна України від 13.08.2021 №1422 Про утворення комісії з приймання-передачі майна, було складено та підписано Акт приймання передачі майна, яке передається на баланс ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», який затверджений 28.08.2021 головою Фонду державного майна України(т.1 а.с.139-142).

Згідно Акту приймання передачі майна від 28.08.2021 Фондом державного майна України передано безоплатно із сфери управління Міністерства інфраструктури України з окремого балансу філії Усть-Дунайськ ДП «Адміністрація морських портів України» до сфери управління Фонду державного майна на баланс ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» майно, а саме: прохідна Т; надвірні споруди №7; трансформаторна 1Н; надвірні споруди №23.

10.06.2021 між ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» (Портовий оператор) було укладено договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) № 44-П-АМПУ-21, за умовами п. 1.1. якого Адміністрація зобов`язується забезпечити доступ Портового оператора до причалу(ів) №1 портового пункту Кілія філії Усть-Дунайськ державного підприємства Адміністрація морських портів України (надалі - Послуга), що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язується сплатити Адміністрації плату за Послуги. Послуга надається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.

Згідно з п. 7.1 договору, він набирає чинності з дати його підписання обох Сторін і діє до 31 грудня поточного року його підписання, але у будь-якому разі не пізніше строку дії (чинності) документів, які були подані портовим оператором до Адміністрації та стали підставою для укладання цього договору.

У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення або зміну цього Договору за 30 календарних днів до закінчення строку його дії, Договір вважається продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору, до 31 грудня кожного наступного календарного року.

З урахуванням зазначеного, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи заяв ДП «АМП України» про припинення договору про забезпечення доступу портового операторі до причалу(ів) від 10.06.2021 за №44-П-АМПУ-21, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний договір є чинним та діє до 31.12.2022.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги набуття ТОВ «Зерновий термінал Кілія» права експлуатації причалом портового пункту Кілія філії Усть-Дунайськ державного підприємства «АМП України», розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4, на підставі договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) від 10.06.2021р. за № 44-П-АМПУ-21, відомості про основні та допоміжні види господарської діяльності Товариства, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.06.2021р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача правового статусу портового оператора відповідно до Закону України Про морські порти України від 17.05.2012р. №4709-VI (з наступними змінами та доповненнями).

Листом від 23.06.2021 № 15-06/21 ТОВ «Зерновий термінал Кілія» повідомило філію Усть-Дунайськ ДП «АМП України» та ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» про те, що на території портопункта Кілія порта Усть-Дунайськ знаходяться будівля ангар (літ. «Ч») (одноповерхова арочна, каркасна споруда прямокутної форми, будівля вагової (літ. «С») та навіс, де розташована вагова платформа, будівля зернопереробного комплексу (літ. «Ц») (естакада для розміщення вантажно-розвантажувального обладнання, пульт керування, дві рампи (в`їзд-виїзд), розвантажувач автомобілів УІ5-УРАГ, норія «НЦ 1 -100», прийомний бункер, а також транспортерна лінія загальною довжиною 125 м.

Листом від 29.06.2021 № 19-06/21 ТОВ «Зерновий термінал Кілія» повідомило відповідача про те, що з 26.06.2021 Товариство розпочало накопичення вантажу ячменю у власному ангарі на території портового пункту Кілія та пропонувало укласти договір про спільне використання портової інфраструктури, гарантувало оплату в повному обсязі за весь об`єм вантажу завезений на територію портового пункту.

Проте, ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» 29.06.2021 листом № 344/01/04-21 повідомило позивача про те, що майно та основні засоби, які є власністю ТОВ «Зерновий термінал Кілія» та внесені до уставного фонду товариства, згідно довідки про балансову вартість, раніше надавалися в оренду ТОВ «Давос-Агро» та використовувалися ним у співпраці з ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» за договорами № 2Д від 04.01.2019, № 8Д від 27.12.2018, № 9Д від 27.12.2018. При цьому, у ТОВ «Давос-Агро» виникла заборгованість, у зв`язку з чим договори, надані позивачем з листами № 12-06/21 від 17.06.2021 та № 13-06/21 від 18.06.2021, ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» будуть розглянуті в разі надання ТОВ «Давос-Агро» детального графіку погашення всієї заборгованості, яка виникла за період співпраці з державним підприємством з січня 2019 року по грудень 2020 р. включно.

15.07.2021 ТОВ «Зерновий термінал Кілія» листом №7-06/21 повідомило відповідача про укладення з ДП «АМП України» договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021, на підставі якого отримало право безперешкодного користування причалом портового пункта Кілія порту Усть-Дунайськ та пропонувало, згідно ч. 3 ст. 18 Закону України Про морські порти України від 17.05.2012р. №4709-VI (з наступними змінами та доповненнями) укласти угоду про спільне користування технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури.

Листом від 16.07.2021 за № 28-07/21 ТОВ «ЗТК» повідомляло ДП «АМПУ» про правовий режим майна Товариства, що знаходиться на території портового пункту Кілія, про факти блокування проїзду транспортних засобів ТОВ «ЗТК» через ворота портового пункту.

Водночас, ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» у листі № 408/01/01-21 від 05.08.2021 наголошувало на тому, що між ТОВ «Зерновий термінал Кілія» відсутні будь-які майнові правовідносини та наполягало на відсутності згоди ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» на використання Товариством приміщень, будівель та території портового пункту Кілія, відмінною від території, яка знаходиться у володінні державного підприємства Адміністрація морських портів України(т.1 а.с.73-74).

Також, із змісту вищезазначеного листа вбачається, що протягом червня-липня 2021 року без отримання дозволу від ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» на завезення, вивантаження та зберігання вантажів ТОВ «Зерновий термінал Кілія» неправомірно завезло, вивантажило та зберігає ячмінь, обладнання та інше майно на території портового пункту Кілія.

20.08.2021 ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» листом № 437/01/01-21 звернулося до ТОВ «Зерновий термінал Кілія» виклало вимогу щодо здійснення демонтажу вагової загальною площею 85,7 (літер. «С»), зернопереробного комплексу загальною площею 364,5 кв.м. (літ. «Ц»), транспортерної лінії у напрямах «ангар», склад «№1/№2», на воду, загальною довжиною 125 кв.м., та вивезення конструкцій вказаних споруд з території портового пункту Кілія.

Крім зазначеного, в матеріалах справи наявні звернення ТОВ «Зерновий термінал Кілія», згідно листа від 25.08.2021 №46-08/21 на адресу філії Усть-Дунайськ ДП «АМП України», про надання завірених копій актів щодо блокування проїзду через ворота портового пункту Кілія з 25.06.2021 по 25.08.2021, а також заявки щодо постановки до причалу портового пункту Кілія плавзасобів під завантаження (лист від 26.07.2021 за вих. №30-07/21, від 30.07.2021 за вих. №34- 07/21, від 04.10.2021 за вих. №68-10/21, від 22.10.2021 за вих. №74-10/21, від 27.10.2021 за вих. №76-10/21).

22.09.2021 листом № 64-09/21 позивач звернувся до ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» з проханням на виконання ч. 3 ст. 18 Закону України Про морські порти України від 17.05.2012р. №4709-VI (з наступними змінами та доповненнями) укласти з портовим оператором - ТОВ «Зерновий термінал Кілія» договір про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури та договір про відшкодування витрат за постачання електричної енергії та компенсацію перетікань реактивної енергії. Вказаний лист позивача був залишений без відповіді та належного реагування.

Також, у листі від 15.11.2021 № 80-11/21 адресованому начальнику філії ДП «АМПУ» в особі філії «Усть-Дунайськ», в.о. Голови ДП «АМПУ» та Заступнику міністра інфраструктури Васькову Ю. позивач посилаючись на укладання між ним та ДП «АМПУ» договору про забезпечення доступу Портового оператора до причалу № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021, за умовами якого та пункту 6.2 Положення про забезпечення пропускного та внутрішньо об`єктового режиму на території морського порту Усть-Дунайськ, затвердженого 02.07.2018 в.о. голови ДП «АМПУ» Райнісом Вецкагансом, погоджене начальником Ізмаїльського прикордонного загону полковником Зубом В.П. та начальником Одеської митниці ДФС Власовим О.С. на всіх працівників ТОВ «Зерновий термінал Кілія» було отримано перепустки встановленого зразка, що дають право входу/в`їзду, виходу/виїзду на/з території порту, а також на те, що 15.11.2021 працівниками прохідної портопункта Кілія порта Усть-Дунайськ, без будь-яких попереджень та пояснень, було заборонено прохід на територію порту працівникам ТОВ «Зерновий термінал Кілія», за діючими перепустками, з огляду на перебування на території портопункта Кілія коштовного технологічного обладнання товариства, 3,5 тис. тон вантажу ячменя українських фермерів, відповідальність за збереження якого ніхто на себе не брав, примусове видалення охоронця товариства, який здійснював контроль за майном та вантажем з території порта, враховуючи, що на теперішній час невідомо, що відбувається в офісних та складських приміщеннях товариства, які дії вчиняються з майном та вантажем, повідомляв, що у 2020 році було організовано спроба рейдерського захвату майна товариства на території порта Усть-Дунайськ, в червні 2021 була організована чергова спроба захвату майна товариства представниками ТОВ «Краншип», а тому позивач вважав що всі ці події, включаючи незаконні дії працівників ДП «МТП «Усть-Дунайськ» з блокування доступу на територію порта, на правлені на блокування господарської діяльності портового оператора ТОВ «ЗТК» на користь іншого оператора ТОВ «Краншип».

Листом від 10.12.2021 № 294/25-01-00/вих ДП «АМП України», в особі філії Усть-Дунайськ (Адміністрація морського порту Усть-Дунайськ), у відповідь на лист позивача від 09.12.2021 №99-12/21 щодо надання в оренду приміщення в будівлі прохідної за літерою Т було повідомлено позивача про те, що відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 26.07.2021 №389 та Акту приймання передачі від 28.08.2021 до Фонду державного майна України серед інших об`єктів, що розташовані на території портового пункту Кілія передано: прохідна, надвірна споруда 7 (огородження). Прохідна за літерою Т станом на 10.12.2021 не обліковується на балансі філії Усть-Дунайськ Державного підприємства Адміністрація морських портів України. ДП «АМП України» в особі філії Усть-Дунайськ (Адміністрація морського порту Усть-Дунайськ) додатково повідомило позивача про те, що станом на 13.12.2021 прохідна за літерою Т обліковується на балансі ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ».

Також, в матеріалах справи містяться копії пояснень директора ТОВ ««Зерновий термінал Кілія»» Московського А.О. від 31.07.2021, від 18.09.2021 наданих на адресу посадових осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, акту про порушення від 20.11.2021, складеного за участю керівника ТОВ «ЗТК» про те, що посадовими особами та працівниками ДП «МТП «Усть-Дунайськ» систематично вчиняються дії з перешкоджання здійснення позивачу свої господарської діяльності на території портового пункту Кілія філії ДП «МТП «Усть-Дунайськ» за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4 шляхом обмеження доступу транспортних засобів Товариства через прохідну «Т» до об`єктів портової інфраструктури, розташованих на території портового пункту.

Враховуючи викладене, питання правових підстав користування ТОВ «Зерновий термінал Кілія» прохідною літ. "Т", загальною площею 20,8 кв.м., та під`їзними шляхами до причалу портового пункту Кілія філії Усть-Дунайськ ДП «Адміністрація морських портів України» не були врегульовані між позивачем та ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 18 Закону України Про морські порти України (з наступними змінами та доповненнями), що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

Крім того, 17.02.2022 року між ТОВ «Зерновий термінал Кілія» та ТОВ «Зерновий термінальний комплекс Кілія було укладено договір оренди нерухомого майна за реєстр. №2752 предметом якого, предметом якого є платне, строкове користування позивачем з метою розміщення офісу та забезпечення адміністративно-побутових потреб у портопункті Кілія порту «Усть-Дунайськ» об`єктом оренди загальною площею 340,60 кв.м., до складу якого входять санпропускник з котельнею літ. "Б-БІ загальною площею 163,5 кв.м. та павільйон морвокзалу літ. "X" загальною площею 177,1 кв.м.

Також Рішенням господарського суду Одеської області від 24.11.2021 по справі №916/2514/21, залишеним без змін постановою апеляційного суду Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 встановлено доведеність того факту, що ТОВ «Зерновий термінал Кілія» виступає законним власником об`єктів рухомого майна ангару літ. "Ч" та зернопереробного комплексу літ. "Ц", які входять до комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4.

Проаналізувавши матеріали справи, перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України» морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності.

До складу морського порту входять:

1) об`єкти портової інфраструктури (п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України») - рухомі та нерухомі об`єкти, що забезпечують функціонування морського порту, у тому числі акваторія, гідротехнічні споруди, доки, буксири, криголами та інші судна портового флоту, засоби навігаційного обладнання та інші об`єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, перевантажувальне обладнання, залізничні та автомобільні під`їзні шляхи, лінії зв`язку, засоби тепло-, газо-, водо- та електропостачання, інші засоби, обладнання, інженерні комунікації, розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, надання послуг, забезпечення державного нагляду (контролю) в морському порту та

2) об`єкти портової інфраструктури загального користування (п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України») - акваторія, залізничні та автомобільні під`їзні шляхи (до першого розгалуження за межами території порту), лінії зв`язку, засоби тепло-, газо-, водо- та електропостачання, інженерні комунікації, інші об`єкти, що забезпечують діяльність двох і більше суб`єктів господарювання у морському порту.

Відповідно до пункту 11 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону України портовий оператор (стивідорна компанія) - суб`єкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського терміналу, проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов`язані з цим види господарської діяльності.

На виконання вимог Закону України Про морські порти України, з метою забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту, ДП АМПУ було затверджено єдину уніфіковану форму договору (Наказ ДП АМПУ від 08.11.2017 № 321) на доступ портового оператора до причалу на однакових та рівних умовах для всіх суб`єктів господарювання, в тому числі у морському порту Усть-Дунайськ.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), по-друге, - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням наведених положень законодавства власник має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає йому користуватися і розпоряджатися своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого перебуває річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17).

Залежно від характеру посягання на права власника і змісту захисту, який надається власнику, виділяються речово-правові та зобов`язально-правові засоби захисту права власності.

Речові засоби захисту права власності та інших речових прав покликані захищати ці права від безпосереднього неправомірного впливу будь-яких осіб. До речово-правових позовів належать: вимоги до незаконного володільця про витребування майна (віндикаційний позов); вимоги власника щодо усунення порушень права власності, які не пов`язані з володінням (негаторний позов); вимоги власника про визнання права власності.

Зобов`язально-правові позови базуються, як правило, на договорах, але можуть ґрунтуватися і на недоговірних зобов`язаннях.

Предметом негаторного позову є вимога власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою для звернення з негаторним позовом є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне чинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

З огляду на вищенаведене право власності як абсолютне право, має захищатися лише у разі доведення самого факту порушення. Тому встановлення саме зазначених обставин належить до предмета доказування у справах за такими позовами (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №909/392/19).

Обрання певного засобу правового захисту, в тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, зважаючи на власні інтереси його використовує (аналогічна правова позиція з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002 викладена в постанові КГС ВС від 18.06.2019 у справі № 910/7476/18).

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції неправомірно задоволено позов, оскільки позивач не мав права на звернення з зазначеним позовом, у зв`язку з тим, що останній не є власником або володільцем, у складі якого знаходиться річ щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження саме прохідної, не приймається судовою колегією, оскільки позивач звернувся за захистом порушеного права щодо користування та розпорядження своїм майном, з огляду на наступне.

З матеріалів даної справи вбачається, що ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» не приймав пропозиції позивача (лист від 15.07.2021 № 7-06/21, лист від 22.09.2021 № 64-09/21) про укладення договору про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури, а натомість від відповідача надходили вимоги щодо оплати боргів ТОВ «ДАВОС».

Отже, судова колегія відхиляє твердження скаржника про те, що судом першої інстанції неправомірно задоволено позов, оскільки позивач не мав права на звернення з зазначеним позовом, у зв`язку з тим, що останній не є власником або володільцем, у складі якого знаходиться річ щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, наявне у справі вище перелічене листування ТОВ «Зерновий термінал Кілія» та пояснення директора ТОВ «Зерновий термінал Кілія» від 28.09.2021 та 31.07.2021, надані до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеської області, колегія суддів вважає, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його прав як портового оператора, як власника об`єктів рухомого майна ангару літ. "Ч" та зернопереробного комплексу літ. "Ц", як користувача майном за договором оренди від 17.02.2022, а саме, щодо заборони його працівникам та автотранспорту проходу/проїзду на територію портового пункту Кілія через спірну прохідну «Т» для здійснення своєї господарської діяльності та виконання договору від 10.06.2021.

Колегією суддів не приймаються до уваги твердження скаржника про те, судом першої інстанції не враховано той факт, що матеріали справи не містять доказів направлення на адресу відповідача проекту договору, який був затверджений у судовому порядку, а також інших доказів, що свідчать про існування між сторонами переддоговірного спору, з огляду на таке.

Відповідно до приписів частини третьої статті 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно статті 181 ГК України, господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. У такому разі день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини третьої статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, поряд з принципом свободи цивільно-правого договору (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України) законодавцем передбачено імперативну вимогу щодо укладення господарських договорів у разі, якщо існує пряма вказівка закону на вчинення такого правочину його сторонами, виходячи з їх правового статусу чи компетенції відповідного органу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з метою врегулювання правовідносин щодо спільного користування технологічно пов`язаними об`єктами портової інфраструктури між ним та відповідачем, звертався до останнього з відповідними листами від 15.07.2021 № 7-06/21, від 22.09.2021 № 64-09/21, в яких виклав пропозицію укласти відповідний договір про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури.

Проте, такі звернення ТОВ «ЗТК» відповідачем були проігноровані, з огляду на існування спірних правовідносин між сторонами по справі щодо розміщення позивачем на території портового пункту Кілія вагової загальною площею 85,7 (літ. С), зернопереробного комплексу загальною площею 364,5 кв.м. (літ. Ц), транспортерної лінія у напрямах ангар, склад №1/№2, на воду загальною довжиною 125 кв.м. (лист від 05.08.2021р. №408/01/01-21, лист від 20.08.2021 № 437/01/01-21).

Водночас, правомірність володіння позивачем цим майном доведена судовими рішеннями у справі №916/2514/21, в якому суд захистив права позивача саме на це майно.

Крім того, відповідач в якості підстав для відмови позивачу у прийнятті його пропозицій щодо укладання спірного договору посилався на те, що позивач не підпорядковується ані ДП «АМП України», ані Міністерству інфраструктури України, отже є вільним у виборі контрагента з метою здійснення господарської діяльності, з правами та обов`язками, встановленим статутом відповідача. Також відповідач вказував на те, що він є єдиним землекористувачем земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0041 загальною площею 4,366 га, розташованої адресою: місто Кілія, вулиця Портова, 4, та між відповідачем і позивачем відсутні будь-які правовідносини щодо розміщення на території державного підприємства будь-якого рухомого чи нерухомого майна.

Отже, як наслідок, колегія суддів вважає, що між сторонами по справі існував переддоговірний спір щодо визначення порядку спільного використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про те, що на час розгляду даної справи по суті позовних вимог сторони не досягли згоди між собою з усіх істотних умов договору про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури, як того вимагає чинне законодавство України, тому запропонований позивачем договір про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури від 16.12.2021 вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України Про морські порти України (з наступними змінами та доповненнями) при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Як вбачається з матеріалів справи, що наявність договору від 10.06.2021 між ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» (Портовий оператор) про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) № 44-П-АМПУ-21, свідчить про статус позивача в якості портового оператора для здійснення вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів).

Також на підставі договору оренди нерухомого майна за реєстр. №2752 від 17.02.2022, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінальний комплекс Кілія та позивачем, ТОВ «Зерновий термінал Кілія» є користувачем нерухомого майна загальною площею 340,60 кв.м., до складу якого входять санпропускник з котельнею літ. "Б-БІ загальною площею 163,5 кв.м. та павільйон морвокзалу літ. "X" загальною площею 177,1 кв.м., розташовані за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.11.2021 по справі №916/2514/21, залишеним без змін постановою Південного-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2022, встановлено доведеність того факту, що ТОВ «ЗТК» виступає законним власником об`єктів рухомого майна ангару літ. "Ч" та зернопереробного комплексу літ. "Ц", які входять до комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4.

Водночас, ДП «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» є користувачем об`єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова, 4, у тому числі, Прохідна Т, інвентарний номер 812, рік випуску (побудови) 1949, згідно наказу Міністерства інфраструктури України від 26.07.2021 № 389 Про безоплатну передачу майна та додатку до нього, а також Акту приймання передачі майна від 28.08.2021.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є визнання укладеним договору про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури у запропонованій позивачем редакції.

При цьому, право ТОВ «Зерновий термінал Кілія» на доступ до вантажного причалу №1 не заперечується відповідачем у справі, адже воно виникло на підставі договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу (ів) №158-П-АМПУ-17 від 10.06.2021р., укладеного між ДП «Адміністрація морських портів України» та позивачем.

Судом встановлено, що зазначений договір від 10.06.2021р. забезпечує виконання портовим оператором - ТОВ «Зерновий термінал Кілія» вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу (ів) у межах, визначених у паспорті гідротехнічної споруди (т. 1, а.с. 38-39), а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до п. 1 Положення про забезпечення пропускного та внутрішньооб`єктового режиму на території морського порту Усть-Дунайськ, затверженого Начальником філії Усть-Дунайськ ДП АМПУ 17.11.2021, Положення розроблене з метою реалізації на території морського порту Усть-Дунайськ вимог міжнародних та національних нормативних актів з морської безпеки, виконання комплексу заходів, які забезпечують ефективне функціонування морського порту та господарську діяльність підприємств, організацій та установ, що розташовані на його території, а також унеможливлення скоєння актів тероризму, піратства та незаконного втручання в діяльність морського порту та вказаних суб`єктів господарювання.

Режим роботи КПП, які перебувають на окремому балансі відокремленого підрозділу ДП АМПУ, визначається окремим наказом адміністрації морського або керівництвом портового оператора, на балансі якого перебувають КПП (п. 2 Розділу V. Контрольно-пропускні пункти на території морського порту Положення).

Відповідно до пункту 1 згаданого розділу Положення працівники ДП АМПУ, установ і підприємств, які здійснюють свою діяльність на території морського порту, а також відвідувачі морського порту допускаються на його територію та перебувають на ній за визначеними в цьому Положенні документами, що надають право перебування на території морського порту.

Так, допуск на територію морського порту Усть-Дунайськ у портопункті Кілія відбувається виключно через КПП, що є об`єктом Прохідна Т.

Крім того, наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2021 № 389 Про безоплатну передачу передано безоплатно зі сфери управління Міністерства інфраструктури України з окремого балансу філії Усть-Дунайськ ДП АМПУ до сфери Фонду державного майна об`єкти нерухомого майна згідно з додатком, серед якого, зокрема Прохідна Т, інвентарний номер 812, рік випуску (побудови) 1949.

На виконання цього наказу був складений та підписаний Акт приймання передачі майна, що передається на баланс ДП МТП Усть-Дунайськ, який затверджений Головою Фонду державного майна України Дмитром Сенниченко 28.08.2021, згідного якого передано безоплатно зі сфери управління Міністерства інфраструктури України з окремого балансу філії Усть-Дунайськ ДП АМПУ до сфери Фонду державного майна на баланс ДП МТП Усть-Дунайськ майно, зокрема Прохідна Т.

Таким чином, починаючи з 28.08.2021 виключно ДП МТП Усть-Дунайськ здійснює управління об`єктом Прохідна Т - КПП.

На території причалу №1 «Зерновий термінал Кілія» має право здійснювати та здійснює вантажо-розвантажувальні роботи та надає послуги із використанням причалу, при цьому, до складу інфраструктури портопункту Кілія, який забезпечує вантажно-розвантажувальні роботи біля єдиного портового причалу (управління яким належить до сфери ДП «АМПУ») входять як об`єкти належні позивачеві (рухоме та нерухоме майно, так і відповідачеві: нерухоме майно та земельна ділянка в межах портопункту Кілія), тому відокремити будь-який об`єкт нерухомості, який би самотужки забезпечив би позивачу можливість здійснювати послугу портового оператора неможливо. Усі об`єкти (рухоме та нерухоме майно), які знаходяться на території портопункту Кілія входять до складу інфраструктури цього морського порту, забезпечують безперервність технологічного процесу, тому редакція договору запропонована позивачем відповідає вимогам ч.3 ст. 18 Закону України «Про морські порти України».

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, для здійснення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія», а саме, згідно умов договору від 10.06.21, а саме вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням єдиного причалу, судова колегія приходить до висновку, про необхідність укладання договору ТОВ «ЗТК» доступу до причалу через спірну прохідну «Т».

Довід скаржника про те, що редакція договору позивача не містить визначення які самі технологічні об`єкти регулює договір, а також у суду першої інстанції не було підстав для вирішення питань щодо укладення договору без конкретизації в ньому об`єктів користування, судова колегія зазначає наступне.

В даному спорі портопункт, розміщений у місті Кілія як морський порт (який має у своєму складі лише одну гідротехнічну споруду причал, право оперативного управління яким належить Державному підприємству Адміністрація морських портів України в особі філії Усть-Дунайськ Державного підприємства Адміністрація морських портів України) це не об`єкти портової інфраструктури право володіння, які належать Державному підприємству Морський торговельний порт Усть-Дунайськ, а це є об`єкти портової інфраструктури, які, включають в себе частину майнового комплексу, розташованого за адресою: Одеська обл., Кілійський р-н, м. Кілія, вул. Портова (Железнякова), 4, право володіння яким належить Державному підприємству Морський торговельний порт Усть-Дунайськ, а частина цього майнового комплексу включають в себе: рухоме майно, яке належить позивачеві, що підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 24.11.2021 у справі №916/2514/21, а саме літ. "Ц" зернопереробний комплекс загальною площею 4,8 кв.м та літ. "Ч" ангар загальною площею 522,8 кв.м; об`єкти нерухомого, майна загальною площею 340,60 кв.м., до складу якого входять: санпропускник з котельнею літ. «Б-БІ» загальною площею 163,5 кв.м., павільйон морвокзалу літ. "X", загальною площею 177,1 кв.м., орендовані позивачем у товариства з обмеженою відповідальністю Зерновий термінальний комплекс Кілія () для використання з метою розміщення офісу та забезпечення адміністративно-побутових потреб у портопункті «КІЛІЯ» порта Усть-Дунайськ, гідротехнічна споруда (причал) єдине місце для проведення вантажувально-розвантажувальних робіт у портопункті Кілія морського торгівельного порту Усть-Дунайськ, право володіння яким належить ДП «АМПУ», яке, в свою чергу, надало можливість користуватись ним позивачеві в межах договору портового операторства.

Крім цього, територія портопункту Кілія морського торгівельного порту Усть-Дунайськ включає в себе об`єкти портової інфраструктури загального користування (п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України») - акваторія, залізничні та автомобільні під`їзні шляхи (до першого розгалуження за межами території порту), лінії зв`язку, засоби тепло-, газо-, водо- та електропостачання, інженерні комунікації, інші об`єкти, що забезпечують діяльність двох і більше суб`єктів господарювання у морському порту;

Нормою пункту 7 ч. 1 ст. 1 Закону України Про морські порти України під терміном морський термінал цим Законом визначається розташований у межах морського порту єдиний майновий комплекс, що включає технологічно пов`язані об`єкти портової інфраструктури, у тому числі причали, підйомно-транспортне та інше устаткування, які забезпечують навантаження-розвантаження та зберігання вантажів, безпечну стоянку та обслуговування суден і пасажирів.

Згідно, ч.3 ст.18 Закону України «Про морські порти України» власники та/або користувачі технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури зобов`язані укладати між собою договори, що визначають взаємні права і обов`язки щодо організації та забезпечення безперервності технологічного процесу надання відповідних послуг у морському порту і встановлюють єдиний порядок експлуатації відповідної інфраструктури морського порту.

Отже, в зв`язку з тим, що в даному спорі правовідносини між сторонами стосуються укладення договору саме між належними співвласниками та співкористувачами різних технологічно- пов`язаних об`єктів портової інфраструктури, які в цілому складають єдиний майновий комплекс, тому доводи апелянта щодо не визначення в предметі договору конкретних об`єктів портової інфраструктури судом апеляційної інстанції не приймаються.

Скаржник посилався на неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 05.12.2019 по справі №916/977/19 Предметом договору є об`єкт, з приводу якого він укладений. При цьому, в даному спорі відсутні докази наявності права власності або користування позивача на технологічно-пов`язані об`єкти портової інфраструктури.

На відміну від обставин справи №916/977/19, на думку колегії суддів, у даній справі необхідність укладення договору про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури в редакції позивача щодо забезпечення переміщення автотранспорту ТОВ «Зерновий термінал Кілія» до технологічних об`єктів портової інфраструктури і причалу портового пункту Кілія зумовлена наявністю об`єктів рухомого майна, які є власністю позивача, наявність договору від 10.06.2021 та договору оренди від 17.02.2022.

З цього висновку випливає не релевантність правовідносин у даній справі з правовідносинами, які мали місце у справі №916/977/19, в якій колегія суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 05.12.2019р. вказала: в силу приписів частини третьої статті 18 Закону України "Про морські порти України", обов`язок укладення такого договору встановлений лише для власників або користувачів технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури.

В межах даної справи, наявність у сторін прав власників або користувачів технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури, належним чином встановлена.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що умови запропонованої позивачем редакції договору про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури відповідають вимогам діючого законодавства, а саме статтям 180, 187 ГК України, статті 18 Закону України Про морські порти України.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що матеріали справи містять аналогічний за своїм змістом договір про спільне використання технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури від 30.01.2019, укладений між Державному підприємству «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» та ТОВ «Краншип» (т.1 а.с. 76-78), предметом якого є визначення взаємних прав і обов`язків сторін при спільному використанні об`єктів портової інфраструктури (без конкретизації предмета договору, як того вимагає відповідач від позивача).

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Таким чином, враховуючи наведені пояснення Порту, колегії суддів приходить до висновку про те, що з урахуванням змісту приведених вище конфліктних відносин між сторонами по справі, які є суб`єктами портової діяльності користувачами технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури, розташованих на території портового пункту Кілія, позивач відповідно до частини другої статті 386 ЦК України, рішення Європейського суду з прав людини від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" ("Kudla v. Poland", заява № 30210/96, § 158), рішення від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" ("Garnaga v. Ukraine", заява № 20390/07, § 29) має право запобігти вчиненню порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів з боку іншого користувача технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури незалежно від наявності або відсутності доказів стверджуваного порушення, яке вже мало чи має місце.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

У пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

При цьому, самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Отже завданням суду є не лише суто захист прав і свобод людини, але такий захист, який би призвів до ефективного поновлення порушеного права.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Як наслідок, інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків місцевого господарського суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених господарським судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 6810 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 17 лютого 2022 у справі № 916/3971/21 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.08.2022.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді C.І. Колоколов

Н.М. Принцевська