номер провадження справи 18/49/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2022 справа № 908/728/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/728/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю МД ІСТЕЙТ (вул. Валерія Лобановського, буд. 6-А, м. Запоріжжя, 69006)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВОСТОЧНИЙ ЕКСПРЕС (вул. Рекордна, буд. 9, кв. 22, м. Запоріжжя, 69032)

про стягнення 162396,00 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВОСТОЧНИЙ ЕКСПРЕС 162396,00 грн., які складаються з: 135330,00 грн. основного боргу за договором поставки № 169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018, 27066,00 грн. штрафу. У прохальній частині позову позивач просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018 щодо сплати вартості отриманого товару у визначений договором строк, що є підставою для стягнення заборгованості та нарахованого за порушення зобов`язання штрафу. Посилаючись на приписи ст.ст. 526, 530, 549, 610, 625, 692 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2022 справу № 908/728/22 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 23.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/728/22, присвоєно справі номер провадження 18/49/22, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/728/22 та також, запропоновано відповідачу надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; запропоновано позивачу у строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.

Сторони повідомлені про розгляд справи у визначеному ГПК України порядку.

Вказане підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі повноважному представнику позивача 27.05.2022 та повноважному представнику відповідача 08.06.2022.

Від відповідача 23.06.2022 (в межах визначеного судом строку) надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти заявлених вимог заперечив та вказав на безпідставність посилання позивача на несвоєчасність оплати за отриманий товар в рамках договору поставки № 169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018, оскільки станом на лютий 2022 цей договір втратив чинність через сплив терміну його дії. Відповідно, за твердженням відповідача, з цих же підстав є безпідставними вимоги позивача про стягнення штрафу. Факт отримання товару на зазначену позивачем суму відповідач не заперечив, але зазначив, що жодних домовленостей відносно строку оплати за вказаний товар між сторонами не існувало, адже тривале співробітництво не потребувало додаткового обумовлення строків оплати за товар. Отриманий товар зазвичай оплачувався у розумні строки за достатності коштів на рахунках, але з 24.02.2022 виникли форс-мажорні обставини через воєнну агресію Російської Федерації проти України. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 засвідчено форс-мажорні обставини та зазначено, що з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення вони є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності. Як доказ того, що через форс-мажорні обставини відповідач з об`єктивних причин не може виконати свої зобов`язання по оплаті за поставлений товар останнім надано бухгалтерську довідку відносно наявності дебіторської заборгованості станом на 26.06.2022. Також відповідач вказав на готовність врегулювання спору мирним шляхом. Просив в позові відмовити.

Від позивача 30.06.2022 (в межах визначеного судом строку) надійшла відповідь на відзив, в якій позивач доводи відповідача заперечив та зазначив, що всі поставки товару, починаючи з 2018 року по теперішній час, оформлені у відповідності з договором поставки № 169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018, включаючи поставку за накладною, що є предметом спору. У всіх видаткових накладних, рахунках-фактурах міститься посилання на цей договір, а у довіреностях міститься посилання на рахунки-фактури, які, в свою чергу, містять посилання на договір. Також позивач звернув увагу, що всі поставки, крім предмета спору, повністю оплачені відповідачем з призначенням платежу: «по договору №169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018». Наведене, за доводами позивача, свідчить про документальне підтвердження домовленості з відповідачем щодо пролонгації договору поставки № 169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018. Крім того, згідно постанов Верховного Суду України від 24.01.2017 у справі №910/11087/15, від 21.12.2016 у справі № 905/2187/13 та постанов Верховного Суду від 09.04.2020 у справі № 910/4962/18, від 19.05.2020 у справі № 910/9167/19 закінчення строку дії договору, зобов`язання по якому були виконані лише однією зі сторін шляхом поставки товару - не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін за таким договором. Щодо строку оплати вартості товару позивач, з посиланням на роз`яснення Вищого господарського суду України, викладеного у п. 1 Оглядового листа від 29.04.2013 № 01-06/767/2013, зазначив, що відповідач повинен був сплатити заборгованість за товар у повному обсязі на наступний день після поставки. Відносно доводів відповідача про форс-мажорні обставини позивач вказав, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто підлягає доведенню зв`язок між невиконанням зобов`язань і воєнними діями в Україні. Наявність дебіторської заборгованості не є форс-мажорною обставиною, тим більше, що позивач також має величезний обсяг дебіторської заборгованості і вимушений був звільнити певну кількість працівників в зв`язку з цим.

Відповідачем заперечення на відповідь на відзив суду не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/728/22 дозволяють здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зважаючи на закінчення строків розгляду справи, а також запровадження воєнного стану на території України та ведення бойових дій на території Запорізької області, рішення прийнято без його проголошення 04.08.2022.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю МД ІСТЕЙТ (Постачальником, позивачем у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю ТД ВОСТОЧНИЙ ЕКСПРЕС (Покупцем, відповідачем у справі) 21.11.2018 укладений договір поставки №169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018) (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується продати та передати у власність Покупця металопрокат (далі по тексту товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар від Постачальника згідно умов даного договору. За домовленістю сторін, вантажовідправником товару можуть бути треті особи.

Найменування, одиниці вимірювання, загальна кількість товару та його ціна передбачаються в Специфікаціях та/або у видаткових накладних. (п. 1.2 Договору).

За визначенням п. 4.3 Договору, орієнтовна сума договору становить 15000000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%. Загальна сума договору визначається за сумою всіх підписаних Специфікацій та/або видаткових накладних та/або сплачених рахунків-фактур.

Пунктом 4.4 Договору передбачено умови оплати продукції, зокрема: 100% попередня оплата вартості кожної партії товару. Покупець здійснює оплату протягом 1 (одного) банківського дня з дати виписки Постачальником рахунку-фактури, якщо інше не передбачене у цьому рахунку-фактурі. Оплата свідчить про згоду Покупця із характеристиками товару, вказаними Постачальником у рахунку-фактурі. За домовленістю сторін, ними може бути встановлено інші умови оплати товару, що сторони зазначають в Специфікаціях або інших додатках, які укладаються сторонами.

Згідно із п. 4.5 Договору підписання особою, уповноваженою Покупцем на прийняття матеріальних цінностей, видаткової накладної свідчить про згоду Покупця із характеристиками товару, вказаними Постачальником у цій видатковій накладній. Сторони домовились, що, підписуючи документи про отримання товару (зокрема видаткову накладну), вони підтверджують факт отримання Покупцем відповідного рахунку-фактури на оплату цього товару.

В пункті 7.2 Договору сторонами узгоджено, що у випадку невиконання зобов`язань з оплати товару Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми.

Пунктом 7.6 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності у випадку настання обставин непереборної сили (ст. 8 Договору), які виникли незалежно від волі сторін після укладення цього договору, та перешкоджають повному або частковому виконанню договору, настання або дія котрих, а також наслідки, не можна було передбачити або запобігти розумними мірами. Для посилання на вказані обставини будь-яка сторона зобов`язана підтвердити їх у ТПП України або іншому компетентному органі/установі/організації.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019. У випадку, якщо жодна із сторін за місяць до припинення дії договору не подасть письмове повідомлення про припинення дії договору, він вважається пролонгованим на наступний рік з січня по 31 грудня. Дана умова діє на кожний наступний рік, але не більше як два роки з моменту укладення цього договору.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар за видатковою накладною № 000290 від 09.02.2022 на суму 138330,00 грн. з ПДВ, яка підписана повноважним представником відповідача без зауважень. Отримання відповідачем товару також підтверджується довіреністю № 56 від 09.02.2022 та товарно-транспортною накладною № (РН 294.900) від 09.02.2022.

Заперечень щодо якості та/або кількості поставленого товару на адресу Постачальника не надходило.

На оплату Покупцю виставлено рахунок-фактуру № 00267 від 09.02.2022.

У зв`язку з відсутністю оплати позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 029/144 від 28.03.2022 щодо оплати заборгованості в сумі 135330,00 грн.

Доказів надання відповідачем відповіді на претензію суду не надано.

Грошове зобов`язання з оплати отриманого товару відповідачем не виконано, станом на час звернення до суду заборгованість відповідача за отриманий товар згідно видаткової накладної № 000290 від 09.02.2022 становить 135330,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунку за отриманий товар.

Долучена до матеріалів справи видаткова накладна № 000290 від 09.02.2022, на підставі якої виникла заборгованість відповідача за Договором, підписана з боку Покупця без зауважень.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з умов п. 4.4 Договору, умови оплати - 100% попередня оплата вартості кожної партії товару; оплата здійснюється протягом 1 (одного) банківського дня з дати виписки рахунку-фактури, якщо інше не передбачене у цьому рахунку-фактурі. Рахунок-фактура № 00267 від 09.02.2022 інших умов оплати не містить.

Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару у визначений у Договорі строк не здійснив.

Отримання товару та наявність заборгованості відповідачем не заперечується.

Доводи відповідача, що договірні відносини між сторонами є припиненими і товар за видатковою накладною поставлений не за договором суд відхиляє як необґрунтовані.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Така домовленість може бути досягнута шляхом укладення одного письмового документу, декількох письмових документів, усної домовленості, шляхом виконання певних дій, підтверджуючих домовленість.

Суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується, що поставки товару, здійснені позивачем у 2021 році, оформлені сторонами як поставки за договором №169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018 (видаткові накладні №001706 від 19.08.2021, № 002785 від 09.12.2021; рахунки-фактури № 01607 від 18.08.2021, № 02644 від 09.12.2021; довіреності №395 від 19.08.2021, № 683 від 09.08.2021). У наведених видаткових накладних та рахунках-фактурах міститься посилання на договір поставки №169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018, а у довіреностях міститься посилання на відповідні рахунки-фактури. Крім того, згідно наданих позивачем виписках по рахунках за 28.08.2021, 28.12.2021 оплату за отриманий товар відповідачем здійснено з призначенням платежу: «ПО ДОГОВОРУ ПОСТАВКИ №169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018».

Видаткова накладна № 000290 від 09.02.2022, стягнення заборгованості за якою є предметом позову, також містить посилання саме на договір № 169/ОД/ЗП/18 від 21.11.2018 і підписанням цієї видаткової накладної без будь-яких зауважень директор підприємства відповідача Прозор Р.В. підтвердив отримання товару саме за цим договором.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманої продукції у визначений Договором строк є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленого товару у визначений строк, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 135330,00 грн.

Враховуючи викладене, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 135330,00 грн. основного боргу заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 27066,00 грн. штрафу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Вимога про стягнення з відповідача 27066,00 грн. штрафу заявлена позивачем на підставі п. 7.2 Договору.

Враховуючи встановлений судом факт невиконання зобов`язань з оплати товару, суд визнав нарахування відповідачу 20% штрафу обґрунтованим, розрахунок правильним.

Отже, з урахуванням приписів чинного законодавства України та п. 7.2 Договору, вимога позивача про стягнення з відповідача 27066,00 грн. штрафу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач доводи позивача не спростував та не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань за договором щодо оплати вартості отриманого товару у визначений договором строк.

Відносно посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин через воєнну агресію російської федерації проти України, що засвідчено листом Торгово-промислової палати України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» № 671/97-ВР від 02.12.1997 (з наступними змінами та доповненнями), форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо). Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства, обставинами непереборної сили є саме такі, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань і підтверджуються ТПП. Інакше кажучи, форс-мажор має відповідати одразу обом ознакам: об`єктивно унеможливлювати виконання зобов`язання та бути підтвердженим ТПП.

Військова агресія російської федерації проти України стала підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (з подальшим продовженням), відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Разом з тим, суд звертає увагу, що Національним банком України прийнято постанову № 18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (з наступними змінами та доповненнями), якою з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи в умовах воєнного стану визначено, що: банки продовжують роботу з урахуванням обмежень, визначених цією постановою; безготівкові розрахунки здійснюються без обмежень. Отже, воєнний стан не створив жодних обставин, які об`єктивно унеможливлюють здійснення розрахунків за діючими між сторонами договорами з використанням банківської системи.

Таким чином, як оприлюднення листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, так і наявність сертифікату ТПП України про форс-мажорні обставини не є безумовною підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань, про що зазначив Верховний Суд в постанові від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20.

Введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто підлягає доведенню зв`язок між невиконанням зобов`язань і воєнними діями в Україні.

Надана відповідачем бухгалтерська довідка відносно наявності дебіторської заборгованості станом на 26.06.2022 в якості наявності об`єктивних обставин невиконання зобов`язань по оплаті за поставлений товар є внутрішнім документом відповідача і не може бути підтвердженням неможливості виконання взятих на себе зобов`язань.

Також суд врахував, що позивач та відповідач зареєстровані у м. Запоріжжі, отже знаходяться в однакових умовах і введення воєнного стану подібно впливає на них як на суб`єктів господарювання.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 129, 233, 236-242, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВОСТОЧНИЙ ЕКСПРЕС (вул. Рекордна, буд. 9, кв. 22, м. Запоріжжя, 69032; ідентифікаційний код 37408149) на користь товариства з обмеженою відповідальністю МД ІСТЕЙТ (вул. Валерія Лобановського, буд. 6-А, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код 32040840) 135330,00 грн. (сто тридцять п`ять тисяч триста тридцять грн. 00 коп.) основного боргу, 27066,00 грн. (двадцять сім тисяч шістдесят шість грн. 00 коп.) штрафу та 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 05.08.2022.

Суддя В.В. Левкут