ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" серпня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1265/22

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. перевіривши матеріали

заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

УСТАНОВИВ:

01.08.2022 засобами поштового зв`язку до Господарського суду Київської області (далі - суд) звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) із заявою б/н від 01.08.2022 (вх. №1103/22 від 03.08.2022) про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність.

Водночас, заявником у порядку абз. 2 п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) подано суду пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого реструктуризацією Соловей Юрій Анатолійович (свідоцтво №1895 від 29.12.2018), який, у свою чергу надав заяву про участь у даній справі (вх. №9746/22 від 03.08.2022).

Перевіривши подану заяву, суд вважає її такою, що не відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) з наступних підстав.

1.Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 116 Кодексу у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються, зокрема, місце проживання боржника.

Так, на титульному аркуші заяви боржника зазначено адресу: « АДРЕСА_1 ».

Водночас, у своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що «боржник із зазначеними членами сім`ї зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ».

У свою чергу, заявником на підтвердження зареєстрованого місця проживання у с. Петрівське, надав суду копії 1-3, 10-13 сторінок паспорта ОСОБА_1 .

Згідно п. 6 Положення про паспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, зокрема, на одинадцятій-шістнадцятій сторінці паспортної книжечки робляться відмітки про реєстрацію постійного місця проживання громадянина.

Ураховуючи зазначені обставини, положення ст. 8 Кодексу та те, що заявником не надано суду копію паспорта (усіх сторінок), у суду відсутня можливість вставити місце реєстрації боржника.

2. Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 116 Кодексу передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (ч. 5 ст. 116 Кодексу).

Водночас, із змісту поданих декларацій за 2019-2021р.р. вбачається, що останні не відповідають вимогам п.п. 9-11 форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 21.08.2019 №2627/5, оскільки лише у певних рядках проставлено прочерк, тоді як повинно бути відображено за наявності тих чи інших обставин «Член сім`ї не надав інформацію»/ «Не відомо» / прочерк «-».

3. Згідно із п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», зокрема, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.07.2022 встановлено у розмірі 2 600,00грн.

Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 39 000,00грн (2 600,00*5*3=37 215).

Водночас, у своїй заяві ОСОБА_1 із посиланням на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20 зазначив, що 29.07.2022 уклав договір про відстрочення сплати винагороди арбітражному керуючому із арбітражним керуючим Соловеєм Ю.А., який як зазначалось вище, у порядку п. 21Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, надав свою згоду на участь у справі про неплатоспроможність заявника.

Проаналізувавши вказане, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Так, ст. 6 ЦК України, зокрема, визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонам

З наведеного можна зробити висновок, що особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Приписи ч.ч. 2 та 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору. Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.

Так, із змісту відповідного договору (п.п. 3, 5) вбачається, що ОСОБА_1 частково сплатив на депозитний рахунок кошти для авансування винагороди арбітражному керуючому у розмірі 35 865,00грн. Сторони домовились відстрочити доплату авансування арбітражному керуючому в розмірі 3 135,00грн до закінчення процедури реструктуризації, але не пізніше затвердження господарським судом плану реструктуризації боргів боржника або переходу до іншої судової процедури або закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Проте, п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу встановлено обов`язок заявника надати докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень під час звернення із відповідною заявою до суду.

Зазначена норма є імперативною, тобто, такою що не допускає ніяких відхилень при її виконанні, тоді як заявником помилково розтлумачено останню як таку, що має диспозитивний характер.

До того ж, ч. 2 ст. 30 Кодексу, зокрема, передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що сторони домовившись про відстрочення сплати грошової винагороди фактично діяли без урахуванням норм діючого законодавства, а відтак, у суду відсутні підстави стверджувати, що вказаний правочин породжує певні права та обов`язки як у заявника та і в арбітражного керуючого, а відтак, не може братись судом до уваги.

Водночас, із матеріалів заяви вбачається, що заявником частково переховано на депозитний рахунок суду грошову винагороду у загальному розмірі 35 865,00грн, тоді як відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу повинно бути внесено 39 000,00грн.

Зважаючи на те, що заявником не надано суду відповідних доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у встановленому Кодексом розмірі, суд дійшов висновку про недотримання ОСОБА_1 положень п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявником при зверненні до суду не дотримано вимог, встановлених ст. 116 Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 113 Кодексу провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 3 ст. 37 Кодексу господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 174 ГПК України).

Ураховуючи те, що заявником подано відповідну заяву без дотримання вимог ст. 116 Кодексу, суд вважає за необхідне залишити зазначену заяву без руху та надати ОСОБА_1 час для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 12, 76-78, 174, 234-235 ГПК України, ст.ст. 2, 30, 37, 113, 116 Кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 б/н від 01.08.2022 (вх. №1103/22 від 03.08.2022)

про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність - залишити без руху.

2. Запропонувати заявнику протягом десяти днів з дня отримання ним цієї ухвали виконати належним чином вимоги ст.116 Кодексу, а саме, надати суду:

копію паспорта громадянина України виданого ОСОБА_1 (усі сторінки), засвідчену особисто заявником;

декларації про майновий стан за 2019-2021р.р. із зазначенням інформації, визначеної у п.п. 9-11 форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 21.08.2019 №2627/5;

докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 3 135,00грн на депозитний рахунок Господарського суду Київської області (реквізити депозитного рахунку суду: назва установи - Господарський суд Київської області; код ЄДРПОУ - 03499945; реєстраційні рахунки (депозитний) - UA0014298; установа банку - ДКСУ місто Київ).

3. У разі невиконання заявником п. 2 зазначеної ухвали у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

4. Звернути увагу заявника на те, що у разі надіслання відповідних документів до суду засобами поштового зв`язку, невідкладно повідомити про це суд на його електронну пошту () із обов`язковим зазначенням штрих-коду поштового відправлення.

5. Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі Господарського суду Київської області в мережі Інтернет (https://ko.arbitr.gov.ua).

Відповідно до ч. 2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 08.08.2022 та окремо від рішення оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, яка подається у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 08.08.2022.