01.08.2022Справа № 910/908/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали заяви Приватного підприємства «Транс Логістик» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/908/22
про стягнення 16 535,12 грн,
про визнання недійсним договору в частині
від позивача: Денисенко В.М.
від відповідача: Чурсін О.В.
Рішенням господарського суду міста Києва від 11.07.2022 первісний позов Приватного підприємства «Транс Логістик» (далі за текстом - ПП «Транс Логістик», Позивач) задоволено частково та відповідно стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі за текстом - ПрАТ «УПСК», Відповідач) на користь ПП «Транс Логістик» інфляційні втрати - 8 345, 05 грн, 3 % річних - 2 636, 48 грн, пеню - 5 546, 57 грн та судовий збір - 2 479, 95 грн.

Також даним рішенням відмовлено у задоволенні зустрічного позову ПрАТ «УПСК» до ПП «Транс Логістик» про визнання недійсним договору добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019 в частині страхування транспортного засобу «SCANIA G400», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

19.07.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшла заява ПП «Транс Логістик», в якій Позивач просить суд стягнути з Відповідача вартість послуг пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги в розмірі 10 000, 00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.07.2022 розгляд заяви ПП «Транс Логістик» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу призначено на 25.07.2022.

22.07.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про розгляд заяви без участі представника.

У судовому засіданні 25.07.2022 представником Відповідача надано суду письмові заперечення щодо заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 01.08.2022.

У судовому засіданні 01.08.2022, яке проходило в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програми захищеного відеоконференцзв`язку з судом «ВКЗ» представник Позивача надав пояснення по суті поданої заяви та просив суд стягнути з відповідача 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Представник Відповідача заперечував щодо стягнення заявлених Позивачем до стягнення витрат.

Відтак, дослідивши заяву Позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та заслухавши пояснення представника Відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд вказує, що представник Позивача у судових засідання до закінчення судових дебатів неодноразово повідомляв суд про подачу додаткових доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі, у зв`язку з чим 15.07.2022 Позивачем здано до відділення поштового заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яку суд вважає за необхідне розглянути.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Позивачем у якості доказів понесених ним витрат на професійну правову допомогу до суду надано: договір № 08/02-19/5 про надання правової допомоги від 08.02.2019 (далі за текстом - Договір); довіреність

№ 01/07/2021 від 01.07.2021; Додаткову угоду від 14.01.2022 до Договору; акт здачі-приймання наданих послуг до Договору від 12.07.2022 на суму 10 000, 00 грн (з ПДВ); детальний опис робіт (наданих послуг) до Договору від 12.07.2022; рахунок-фактура

№ 12/07/22 від 12.07.2022 на суму 10 000, 00 грн (з ПДВ) та платіжне доручення № 25975 від 14.07.2022 на суму 10 000, 00 грн.

З акту здачі-приймання наданих послуг до Договору від 12.07.2022 на суму 10 000, 00 грн (з ПДВ) вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Альянс» надано Позивачу (клієнту) правничу допомогу на загальну суму 10 000, 00 грн, в тому числі 1 666, 67 грн ПДВ.

Даний акт підписаний сторонами без зауважень та претензій, що в свою чергу підтверджує факт належного надання адвокатом послуг Позивачу та виникнення у останнього обов`язку здійснити оплату таких послуг, що відповідно здійснено Позивачем згідно платіжного доручення № 25975 від 14.07.2022 на суму 10 000, 00 грн., в призначенні платежу якого зазначено: «за правові послуги, дог № 08/02-19/5 від 08.02.2019 та Допугода б/н від 14.01.2021 по справі № 910/908/22, у т.ч. ПДВ -1 666,67 грн».

Наданий адвокатом детальний опис робіт (наданих послуг) до Договору від 12.07.2022 містить перелік наданих адвокатом видів адвокатських послуг, які продубльовані у акті здачі-приймання наданих послуг до Договору від 12.07.2022.

Також судом встановлено, що пунктом 2 Додаткової угоди від 14.01.2022 до Договору сторонами погоджено орієнтовну вартість послуг Адвокатського об`єднанням «Альянс» за Договором в розмірі 10 000, 00 грн (з ПДВ).

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із поданих Відповідачем заперечень вбачається, що останній не згоден із розміром заявлених витрат та просить суд відмовити у їх відшкодуванні.

В обґрунтування своїх заперечень Відповідач стверджує, що перелічені адвокатом Позивача послуги не відповідають видам адвокатських послуг згідно з вимогами статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а відтак не можуть вважатися такими, що пов`язані з розглядом даної справи, є штучно збільшеними.

Також Відповідач зазначає, аналіз поданої заяви свідчить про те, що представником Позивача фактично викладені обставини перебігу подій, які викладені в іншій судовій справі, що свідчить про відсутність складності даної справи та невеликий об`єм виконаної роботи, що в свою чергу свідчить про незначний час витрачений адвокатом на надання послуг за Договором.

Крім того, Відповідач звертає увагу суду на те, що заявлені витрати є неспівмірними до ціни позову, а з доданих до заяви доказів не вбачається за можливе встановити того, що адвокат Денисенко В.М. мав правові відносини з Адвокатським об`єднанням «Альянс».

З огляду на викладене вище, враховуючи надані сторонами пояснення по суті поданої заяви, суд не погоджується із запереченнями Відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Крім того, даною статтею зазначеного закону закріплено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відтак, суд не погоджується з доводами Відповідача щодо надання адвокатом Позивача таким правових послуг, які не передбачені чинним законодавством, оскільки перелік в статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не є вичерпним, а із наданого Позивачем акту здачі-приймання наданих послуг до Договору від 12.07.2022 та детального опис робіт (наданих послуг) до Договору від 12.07.2022 вбачається, що адвокатом надано послуги в межах розгляду даної справи та для її належного розгляду в межах чинного законодавства.

Суд вказує, що в матеріалах справи відсутні заперечення Позивача щодо належності адвоката Денисенка В.М. до Адвокатського об`єднання «Альянс», з яким безпосередньо укладено Договір, а також заперечення щодо якості та факту надання адвокатських послуг.

При цьому суд звертає увагу на те, що перелік послуг в акті здачі-приймання наданих послуг до Договору від 12.07.2022, підписаний Адвокатським об`єднання «Альянс» та ПП «Транс-логістик» повністю відповідає переліку зазначених адвокатом Денисенком В.М. послуг у детальному описі робіт (наданих послуг) до Договору від 12.07.2022, який, не виключно, передував складанню самого акту.

Разом з тим, суд зазначає, що ПП «Транс-логістик» не заперечується факт видачі на ім`я адвоката Денисенка В.М. довіреності № 01/07/2021, в тому числі на підставі пункту 2.3.3. Додаткової угоди від 14.01.2022, відповідно до якого клієнт (Позивач) зобов`язаний за свій рахунок видавати довіреності на ім`я визначених Адвокатським об`єднанням «Альянс» адвокатів.

Також, суд звертає увагу, що заперечення Відповідача жодним чином не спростовують факту понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі

10 000, 00 грн згідно платіжного доручення № 25975 від 14.07.2022 при розгляді даної справи, що відповідно є підставою для відшкодування таких витрат.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу враховуючи складність справи, подання Відповідачем зустрічного позову, а також з огляду на виконані адвокатом роботи (надані послуги) відповідають критерію співмірності та критерію реальності таких витрат, оскільки останні фактично понесені Позивачем, а тому на переконання суду повинні бути відшкодовані Відповідачем із врахуванням часткового задоволення позову.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного підприємства «Транс Логістик» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/908/22 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (вул. Кирилівська, буд. 40, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 20602681) на користь Приватного підприємства «Транс Логістик» (вул. Теплична, буд. 27С, смт. Слобожанське, Дніпропетровська обл., 52005; ідентифікаційний код 34307753) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 995 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 75 коп.

3. У задоволенні іншої частини витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 03.08.2022

Суддя Антон ПУКАС