ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" серпня 2022 р. Справа № 924/310/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСП ТРЕЙДІНГ" м. Запоріжжя

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" м. Нетішин Хмельницька область

про стягнення 37780,17 грн.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 06.06.2022р. відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСП ТРЕЙДІНГ" (далі - ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ", позивач) звернулося з позовом до суду та просило стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Хмельницька АЕС", відповідач) заборгованість за Договором №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. у розмірі 37780,17грн., з яких: 36809,55грн. - інфляційні втрати та 970,62грн. - 0,3% річних.

В обґрунтування позову вказало, що відповідно до умов Договору №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р., ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ" поставило ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Хмельницька АЕС" товар - Стенд 3D розвал/сходження Easy 3D+Excellence WLAN на суму 684000грн. Відповідачу необхідно було здійснити повну оплату товару до 30.10.2021р., проте, така оплата була здійснена трьома платежами 30.11.2021р. у сумі 51000грн., 23.02.2022р. у сумі 466700грн., 29.03.2022р. у сумі 166300грн. Оскільки відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату поставлених товарів, з останнього підлягають стягненню інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання та 0,3% річних від простроченої суми.

Як на правову підставу позову посилається на умови Договору №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. та ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У відзиві на позов ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" в задоволені позову просить відмовити, а в разі задоволення позову повністю або частково, просить відстрочити виконання судового рішення та зменшити розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

Вказує, що за умовами Договору №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. строк оплати товару розпочав свій перебіг з 31.08.2021р. і закінчився 01.11.2021р. Прострочення оплати товару розпочалось 02.11.2021р. 30.11.2021р. ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" на виконання умов договору перерахувало ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ" грошові кошти у сумі 51000грн. Згодом, на виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.01.2022р. у справі №924/1186/21 відповідачем на користь позивача сплачено решту боргу, зокрема 23.02.2022р. платіж у сумі 466700грн. та 29.03.2022р. платіж у сумі 166300грн.Також вказав, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України може здійснюватися лише на суму простроченого грошового зобов`язання з оплати вартості товару без врахування суми ПДВ, що включений до вартості такого товару.

Відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017, з 1 липня 2019 року в Україні була запроваджена нова модель функціонування оптового ринку електроенергії. До того часу, функції єдиного покупця і продавця електроенергії на Україні виконувало ДП ?Енергоринок?. Проте, на момент запуску нової моделі ринку електроенергії, заборгованість ДП ?Енергоринку? перед ДП "НАЕК "Енергоатом" становила майже 12 млрд. грн. При цьому, механізм погашення заборгованості ДП ?Енергоринок? перед ДП ?НАЕК ?Енергоатом? на законодавчому рівні не врегульований. За підсумками січня 2020 року вересня 2021 року, за відпущену в умовах функціонування нового ринку електроенергію ДП ?НАЕК ?Енергоатом? не отримало близько 11 млрд. грн. Відтак, запровадження з 01.07.2019р. нового ринку електричної енергії в Україні призвело до формування кризового стану енергетичної галузі, який з часом лише загострився. Станом на 01.06.2022р. прострочена заборгованість перед ДП ?НАЕК ?Енергоатом? за відпущену на ринок електроенергію складає 22301,04 млн. грн. Опинившись в умовах функціонування нового ринку електроенергії, відповідач зазнав значного фінансового навантаження, адже тих грошових коштів, що надходили від продажу електроенергії, було недостатньо для виконання попередніх та поточних договірних зобов`язань з оплати товарів робіт та послуг. Крім того, значна частина грошових коштів спрямовувалась для оплати невідкладних першочергових платежів в бюджет, забезпечення безпеки в роботі АЕС, а також для проведення позапланових закупівель, з метою забезпечення карантинних заходів, запроваджених у відповідача у зв`язку зі складною епідеміологічною ситуацією у світі, спричиненою розповсюдженням поширення коронавірусу COVID-19.

Таким чином, відповідач не мав можливості здійснити оплату поставленого позивачем товару у строки, визначені умовами договору, внаслідок дії об`єктивних та незалежних від нього обставин. Адже, невиконання прийнятого на себе відповідачем зобов`язання, не пов`язано із ризиками господарської діяльності підприємства та не є наслідком його неефективної роботи. Відповідач опинився в таких умовах незалежно від його волі та намірів, а внаслідок законодавчих змін в країні, що призвели до зміни функціонування ринку електричної енергії, зростання заборгованості перед відповідачем за відпущену на ринок електроенергію, і як наслідок, до скрутного фінансового становища відповідача, чим унеможливлюється своєчасне виконання відповідачем свої зобов`язань за договором.

Вказав, що наразі надходження до підприємства грошових коштів ще більше ускладнилося у зв`язку із військовою агресією збройних сил російської федерації проти України та введення в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022.

У відповіді на відзив, "ТСП ТРЕЙДІНГ" зазначило, що відсутність у відповідача коштів не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання за договором поставки. Посилання відповідача на Податковий кодекс України є безпідставним, оскільки цей закон не регулює господарські взаємовідносини між сторонами договору, у тому числі і ціну товару (її складових частин). Також, вказало, що відповідачем не вірно вирахувано строк оплати товару, оскільки починаючи з 30.08.2021р. протягом 60-днів така оплата повинна була бути проведена до 29.10.2021р. (п`ятниці). З приводу клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення, наголосило, що останній не надав жодного доказу про його скрутне фінансове становище та доказів того, що внаслідок воєнного стану в Україні відповідач не в змозі здійснювати господарську діяльність та виконувати взяті на себе грошові зобов`язання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Виклад фактичних обставин справи.

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ" зареєстроване, як юридична особа 08.10.2021р., керівником якого є Аветисян Армен Самсонович. Видами економічної діяльності є: 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням (основний); 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; тощо.

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", як юридична особа публічного права зареєстрована 2012.1996р. та координується Кабінетом Міністрів України. Видами діяльності є: 35.11 Виробництво електроенергії (основний); 60.10. Діяльність у сфері радіомовлення; 60.20 Діяльність у сфері телевізійного мовлення; 35.12 Передача електроенергії; 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

28.07.2021р. між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ ?Хмельницька атомна електрична станція?), як покупцем, в особі заступника генерального директора із забезпечення виробництва ВП ХАЕС Винограда Вадима Леонідовича та ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ", як постачальником в особі директора Аветисян Армен Самсонович, укладено Договір №17872/53-124-01-21-15214, за умовами якого, постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в Специфікації №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору (п. 1.1 Договору).

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений відтисками їхніх печаток.

Згідно з п. 1.2 Договору, предметом поставки по даному договору є Товар: 31720000-9 згідно ДК 021-2015 Електромеханічне обладнання.

Пунктами 3.1, 3.5 Договору, сторони погодили, що строк поставки товару становить протягом 60 календарних днів з дати укладення сторонами договору. Датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем.

У відповідності до п. п. 4.1-4.2 Договору, ціна товару по договору становить 570000грн., крім того ПДВ - 114000грн. Всього ціна Договору: 684000грн. Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по Договору визначається Специфікацією №1.

Специфікацією №1 (Додатком №1 до Договору) сторони визначили наступний товар поставки - Стенд 3D розвал/сходження Easy 3D+Excellence WLAN, код УКТ ЗЕД: 9031 80 20 20, у кількості - 1шт., виробник: Beissbarth GmbH, Німеччина, на суму 570000грн. без ПДВ, ПДВ - 114000грн., всього 684000грн. Дана специфікація підписана сторонами та скріплена відтисками їхніх печаток.

Крім цього, матеріали справи містять технічну специфікацію до Договору поставки №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. (Додаток №2), який містить технічні характеристики та комплект поставки товару - Стенд 3D розвал/сходження Easy 3D+Excellence WLAN. Цей документ також підписаний сторонами та скріплений їх печатками

Розділом 5 Договору сторони передбачили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 ?Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії? (п. 5.1 Договору). Постачальник зобов`язаний надати покупцю електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством України порядку в електронній формі у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (п. 5.2 Договору). Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця (п. 5.3 Договору).

В силу п. п. 6.1.1, 6.1.2 Договору, покупець зобов`язаний примати поставлений товар у відповідності до умов Договору. Своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленого товару.

В свою чергу, згідно з п. 6.4.1 Договору, постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.

На виконання умов Договору №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р., ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ" виставило покупцю-платнику ВП ?Хмельницька АЕС? ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та Хмельницькому відділенню ВП ?Складське господарство? ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" видаткову накладну №253 від 25.08.2021р. на суму 684000грн. з ПДВ. Вказаний документ підписаний сторонами та скріплений відбитками їхніх печаток.

Матеріали справи містять товарно-транспортну накладну №Р253 від 25.08.2021р., де зазначено: автомобільний перевізник: ТОВ ?Нова Пошта?; замовник: ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ"; вантажовідправник: ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ"; вантажоодержувач: ВП ?Хмельницька АЕС?, ДП ?НАЕК ?Енергоатом?, ХВ ВП ?Складське господарство?, ДП ?НАЕК ?Енергоатом?; пункт навантаження: м. Запоріжжя, вул. З. Космодем`янської, 1; пункт розвантаження: м. Нетішин, Хмельницька область, вул. Енергетиків, 36; усього відпущено на загальну суму 684000грн., у тому числі ПДВ - 114000грн.; супровідні документи на вантаж - видаткова накладна №253 від 25.08.2021р., рахунок на оплату №316 від 25.08.2021р. Відомості про вантаж: Стенд 3D розвал/сходження Easy 3D+Excellence WLAN, ціна без ПДВ - 570000грн. загальна сума з ПДВ - 684000грн. Товар прийняв завскладу Мельничук Н.А. 28.08.2021р., про що свідчить його підпис та відтиск печатки підприємства.

30.08.2021 відповідачем оформлено ярлик №128/10-21 на придатну продукцію, а саме Стенд 3D розвал/сходження Easy 3D+Excellence WLAN за договором від 28.07.2021 №17872/53-124-01-21-15214.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2021р. на виконання умов Договору 17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. ВП ?Хмельницька АЕС? сплатило на користь ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ" грошові кошти у сумі 51000грн., що підтверджується платіжним дорученням АТ ?Перший український міжнародний банк? №9726 від 30.11.2021р.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.01.2022р. стягнуто з ДП ?НАЕК ?Енергоатом? в особі ВП "Хмельницька АЕС" на користь ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ" заборгованість за Договором 17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. у сумі 633000грн.

На виконання даного судового рішення, ВП ?Хмельницька АЕС? двома платежами сплатило на користь ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ" заборгованість за договором у сумі 633000грн., зокрема: згідно з платіжним дорученням АТ Перший український міжнародний банк? №2080 від 23.02.2022р. грошові кошти у розмірі 466700грн., відповідно до платіжного доручення АТ Перший український міжнародний банк? №3498 від 29.03.2022р. - 166300грн.

У пунктах 7.1, 7.2, 7.5 Договору, передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 Закону України ?Про Торгово-промислові палати в Україні?, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін. Сторона, для якої склалася неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 5 днів з моменту їх настання або припинення. Наявність форс-мажорних обставин звільняє сторін від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов`язань за договором.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України. У випадку порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3% річних від простроченої суми (п. п. 8.1, 8.4 Договору).

В силу п. п. 11.1, 11.3 Договору, сторони узгодили, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов`язань сторонами. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Підставою звернення ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ" з позовом до суду є стягнення з ДП ?НАЕК ?Енергоатом? в особі ВП "Хмельницька АЕС" інфляційних втрат та 0,3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором 17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 1 ст. 193 ГК України виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Нормою ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Аналіз змісту Договору 17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. свідчить, що у зв`язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини поставки, які регулюються нормами §1 глави 30 Господарського кодексу України та §3 глави 54 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Виходячи із змісту ч. ч. 1, 2 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, ТОВ "ТСП ТРЕЙДІНГ" на виконання умов Договору 17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. поставило ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" визначений Специфікацією №1 (Додатком №1 до Договору) товар - Стенд 3D розвал/сходження Easy 3D+Excellence WLAN на суму 6840000грн. Факт отримання відповідачем товару встановлений рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.01.2022р. у справі №924/1186/21 та підтверджується наявною в матеріалах справи товарно-транспортною накладною №Р253 від 25.08.2021р.

Розділом 5 Договору сторони передбачили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 ?Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії? (п. 5.1 Договору). Постачальник зобов`язаний надати покупцю електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством України порядку в електронній формі у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (п. 5.2 Договору). Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця (п. 5.3 Договору).

Як судом встановлено, 30.08.2021 відповідачем оформлено ярлик №128/10-21 на придатну продукцію, а саме - Стенд 3D розвал/сходження Easy 3D+Excellence WLAN за договором від 28.07.2021р. №17872/53-124-01-21-15214.

Таким чином, у відповідності до п. 5.1 Договору, оплата товару відповідачем повинна була бути проведена починаючи з 31.08.2021р. по 29.10.2021р. (включно).

Матеріалами справи підтверджено, що ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" повністю оплатило поставлений товар трьома платежами, зокрема: 30.11.2021р. у сумі 51000грн., 23.02.2022р. у сумі 466700грн. та 29.03.2022р. у сумі 166300грн.

Судом констатується, що сплата коштів за Договором від 28.07.2021 №17872/53-124-01-21-15214, здійснена відповідачем поза межами 60 днів, а відтак має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, сторони у Договорі №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. перебачили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України. У випадку порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3% річних від простроченої суми (п. п. 8.1, 8.4 Договору).

Оскільки останнім днем оплати товару вважалося 29.10.2021р., прострочення виконання зобов`язання розпочалося з 30.10.2021р.

В частині нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бізнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Щодо стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі № 905/21/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок інфляційних втрат в межах періоду визначеного позивачем на заборгованість 684000грн., яка має місце у період з 30.10.2021р. по 29.11.2021р. (індекс інфляції за листопад 2021 року), на заборгованість 633000грн., яка була наявна у період з 30.11.2021р. по 22.02.2022р. (індекси інфляції за грудень, січень 2021 року та лютий 2022 року) та на заборгованість у розмірі 166300грн. за період з 23.02.2022р. по 28.03.2022р. (індекс інфляції за березень 2022 року), вважає обґрунтованим до стягнення інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання за Договором №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. у розмірі 35353,09грн.

При цьому, надаючи оцінку проведеному позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд звертає увагу, що визначений ним період (місяць) та індекс інфляції є правильним, проте результат арифметичного розрахунку є помилковим. Тому, заявлені позивачем інфляційні втрати у розмірі 1456,46грн. (36809,55-35353,09), не належать до стягнення.

В частині заявленої позивачем вимоги про стягнення 0,3% процентів річних від простроченої суми заборгованості за Договором №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р., суд зазначає наступне.

Пунктом 8.4 даного Договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує 0,3% річних від простроченої суми.

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок 0,3% річних від простроченої суми, дійшов висновку, що за період з 30.10.2021р. по 29.11.2021р. 0,3% річних від суми боргу 684000грн. становить 174,28грн. (684000х0,3%х31:365); за період з 30.11.2021р. по 22.02.2022р. 0,3% річних від суми боргу 633000грн. складає 442,23грн. (633000х0,3%х85:365) та за період з 23.02.2022р по 28.03.2022р. 0,3% річних від суми боргу 166300грн. становить 46,47грн. (166300х0,3%х34:365), а всього 662,98грн. (174,28+442,23+46,47).

Надаючи оцінку розрахунку позивача, суд звертає увагу, що визначені ним періоди прострочення дублюються між собою на кожну із сум заборгованості, що є наслідком повторюваного нарахування простроченої заборгованості, а тому такий розрахунок не є обґрунтованим. За цих обставин, решта заявлених до стягнення процентів річних у сумі 307,64грн. до стягнення не підлягають.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом не враховуються доводи відповідача щодо наявності надзвичайних та невідворотних обставин з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи наявність вищевказаних обставин, відповідач зазначає, що не вчасне виконання договірних зобов`язань зумовлено вкрай важким фінансовим становищем відповідача, спричиненим законодавчим переходом до нових правил господарювання в умовах зміненого ринку електроенергії. Відповідач, внаслідок вищевказаних обставин недоотримав фінансування, в тому числі за зобов`язаннями, що є предметом спору.

За ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ст. 218 ГКУ у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналізуючи вищевказані законодавчі норми, невиконання своїх зобов`язань контрагентами відповідача та відсутність коштів в останнього (що покладено в основу відповідних обґрунтувань) не можуть вважатись надзвичайними і невідворотними обставинами, в силу прямого законодавчого виключення їх з числа останніх.

Крім того, слід зазначити, що порядок застосування обставини форс-мажору прямо передбачено договором сторін. Так, розділом 7 Договору № №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. передбачено, що: сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 ЗУ ?Про Торгово-промислові палати в Україні?, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін; сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 5 днів з моменту їх настання або припинення; доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є Сертифікат Торгово-промислової палати України.

Таким чином, наявність обставин, які звільняють відповідача від відповідальності щодо виконання договору мають бути документально підтвердженими. При цьому, це мають бути спеціально передбачені докази Сертифікат ТППУ. Отже, за відсутності в матеріалах справи вищевказаного сертифікату, а також доказів письмового повідомлення відповідача про настання вищезгаданих обставин, посилання та такі обставини є необґрунтованими.

Щодо посилання відповідача на нарахування 0,3% річних та інфляційних втрат на суму податку на додану вартість (далі - ПДВ), то в силу положень чинного податкового законодавства, а також статей 625, 627, 629, 632 ЦК України, нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснюється на загальну суму заборгованості за договором, навіть за умови, що така заборгованість включає суму ПДВ. При цьому, нараховані на суму ПДВ інфляційні втрати та 3% річних не включаються до суми ПДВ, визначеної договором, оскільки незалежно від нарахування їх на суму ПДВ становлять відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом враховано, що у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати вартості товару в загальній сумі 684000грн. і зазначена вартість товару визначена та погоджена сторонами з урахуванням податку на додану вартість. Зазначений розмір грошового зобов`язання перед позивачем відповідачем не заперечується, тому доводи відповідача щодо необґрунтованого нарахування інфляційних втрат та 0,3% річних на договірну вартість, з врахуванням ПДВ є безпідставними, оскільки ст. 625 ЦК передбачає стягнення інфляційних втрат та 3% річних, виходячи з простроченої суми боргу.

Таким чином, доводи відповідача викладені у відзиві, судом оцінюються критично та до уваги не приймаються.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за неналежне виконання Договору №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. у розмірі 36016,07грн., з яких: 35353,09грн. - інфляційних втрат та 662,98грн. - 0,3% річних. У позові в частині стягнення 1456,46грн. - інфляційних втрат та 307,64грн. - 0,3% річних необхідно відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просив стягнути з відповідача кошти у сумі 37780,17грн. Позовні вимоги задоволено частково: на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 36016,07грн., що становить 95,33% від заявлених вимог (36016,07х100:37780,17). За подання позову судовий збір підлягав сплаті у розмірі 2481грн., який відповідно позивачем сплачено (платіжне доручення АТ ?Перший український міжнародний банк? №153 від 26.05.2022р.)

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2365,14грн. (2481х95,33:100).

Розглядаючи клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, судом враховується, що частиною першою статті 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою відстрочки та розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, відстрочити виконання судового рішення суд може лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим. При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Суд враховує, що Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

В обґрунтування неможливості виконання зобов`язань перед позивачем, відповідач посилається на значне фінансове навантаження в умовах функціонування нового ринку електроенергії, зростання заборгованості перед відповідачем за відпущену електроенергію та, відповідно, розгляд судами справ за позовом відповідача до його контрагентів про стягнення заборгованості за відпущену електроенергію, сукупний розмір якої становить близько 22 мільярдів гривень

З приводу наведеного суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Стаття 42 Господарського кодексу України передбачає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Як вказано у частині 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Тобто юридична особа самостійно, на власний ризик здійснює свою господарську діяльність, в тому числі укладає господарські договори і відповідає за наслідки їх невиконання.

Відповідно до ст. ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України, практики Європейського суду з прав людини (справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), справа "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року (заява № 18357/91) та інші) відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань та не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Також, суд звертає увагу на те, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, тобто суб`єкт господарювання не має будь-яких привілеїв чи пільг в залежності від кількості працівників, наявності у нього заборгованості перед контрагентами чи в інших осіб перед ним тощо. Чинне законодавство України не встановлює будь-яких привілеїв підприємствам за фактом їх належності до видів та організаційно-правових форм в аспекті неналежного виконання господарських зобов`язань чи відтермінування виконання рішень судів, що набрали законної сили. Необхідність відстрочення виконання рішення суду повинно обґрунтовуватися належними та допустимими доказами, що подаються стороною.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Скрутне фінансове становище відповідача, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом господарської діяльності відповідача як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є безумовними самостійними та достатніми підставами для відстрочення виконання судового рішення.

Так, відповідачем лише зазначено про наявність перед ним значної заборгованості його контрагентів, проте не надано доказів щодо його фактичного фінансового становища, яке передбачає також оцінку наявних у відповідача коштів, іншого майна тощо.

Посилання відповідача на те, що внаслідок воєнного стану в країні, в останнього погіршився майновий стан, судом також не береться до уваги, оскільки у Хмельницькій області не ведуться бойові дії, а також, останнім не доведено, що внаслідок воєнного стану відповідач не в змозі здійснювати господарську діяльність та виконувати взяті на себе грошові зобов`язання, які виникли у мирний час.

Крім того, відповідачем не обґрунтовано доцільності відстрочення рішення суду саме на три місяці та не надано доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості в майбутньому (через три місяці) виконати рішення у цій справі.

Судом звертається увага на те, що заява містить лише обґрунтування неможливості виконання рішення суду, проте в порушення вимог ст. ст. 73, 74, 79 ГПК України відповідачем не надано суду жодного доказу в підтвердження наявності обставин, які ускладнюють та виключають можливість виконання судового рішення.

Відтак, виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач не навів суду переконливих доводів та не надав доказів щодо наявності саме таких виняткових обставин у розумінні ст. 331 ГПК України, які б тягли за собою необхідність відстрочення виконання рішення суду, тому суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання даного рішення суду.

Клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу є безпідставним, оскільки позивачем не заявлено вимоги про їх стягнення.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСП ТРЕЙДІНГ" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" про стягнення 37780,17 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, ) в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, м. Нетішин, Хмельницька область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСП ТРЕЙДІНГ" (вул. Південноукраїнська, 19, кв. 60, м. Запоріжжя, ) заборгованість за Договором №17872/53-124-01-21-15214 від 28.07.2021р. у розмірі 36016,07грн. (тридцять шість тисяч шістнадцять гривень, 07коп.), з яких: 35353,09грн. (тридцять п`ять тисяч триста п`ятдесят три гривні, 09коп.) - інфляційних втрат, 662,98грн. (шістсот шістдесят дві гривні, 98коп.) - 0,3% річних, та судовий збір у сумі 2365,14грн. (дві тисячі триста шістдесят п`ять гривень, 14коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У позові в частині стягнення боргу в розмірі 1764,10грн., з яких: 1456,46грн. - інфляційних втрат та 307,64грн. - 0,3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України)

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 1 примірник до справи,

Направлено на ел. адресу позивачу () відповідачу ( )