РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2022Справа № 910/3741/22

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Комунального Підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради (08154, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, місто Боярка, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 30) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС ТАЙМ" (04114, місто Київ, вул. Пріорська, будинок 21) про стягнення 29 997,00 грн.

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.05.2022 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального Підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС ТАЙМ" про стягнення 29 997,00 грн., та була передана 23.05.2022 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між комунальним підприємством «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» Боярської міської ради (далі - КП «БГВУЖКГ») та товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРС ТАЙМ» було укладено договір поставки товарів №215/20 від 16.04.2020 року.

Додатковою угодою №2 від 18.12.2020 сторони розірвали Договір поставки товарів №215/20 від 16.04.2020 року.

У зв`язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРС ТАЙМ» не було повернуто попередньо оплачені паливні картки загальною вартістю 29 997,00 грн на користь КП «БГВУЖКГ» за Договором поставки товарів №215/20 від 16.04.2020 року, позивач просить стягнути з відповідача 29 997,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) подати заперечення на відповідь на відзив.

Також, відповідача було попереджено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини другої ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Частиною п`ятою ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини четвертої статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, на виконання приписів ГПК України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 24.05.2022 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, конверт з ухвалою суду від 24.05.2022, яка направлялась на адресу відповідача (04114, місто Київ, вул. Пріорська, будинок 21) була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Суд зазначає, що повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що рішення (ухвала) не вручена з причин, які не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Слід зазначити, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

Крім того, суд зазначає, що згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відтак, відповідач мав право та не був позбавлений можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 14.05.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не подано відзиву на позов, як і не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень проти заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини другої ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у частині дев`ятій ст. 165 ГПК України.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

З огляду на вказані приписи ГПК України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов відповідно до частини першої ст. 251 ГПК України, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів частини дев`ятої ст. 165 та частини другої ст. 178 ГПК України.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Між комунальним підприємством «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» Боярської міської ради (далі - КП «БГВУЖКГ», Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРС ТАЙМ» (далі Постачальник) було укладено договір поставки товарів №215/20 від 16.04.2020 року (Далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товари, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити товари (надалі іменується «Товар») на умовах, викладених у цьому Договорі.

Згідно з п. 1.1.1. Договору, найменування Товару: «Бензин А-95, Бензин А-92, Дизельне паливо, Скраплений вуглеводний газ».

Пункт 1.1.2. Договору передбачено, що предмет закупівлі: код CPV ДК 021:2015 -09130000-9 - Нафта і дистиляти (нуль два один : два нуль один п`ять нуль дев`ять один три нуль нуль нуль нуль - дев`ять) Бензин А-95, бензин А-92, дизельне паливо, скраплений вуглеводневий газ.

У відповідності до п. 1.2. Договору, ціна, кількість, асортимент, комплектація Товару наведені у Специфікації, що є додатком № 1 і невід`ємною частиною цього Договору.

Загальна вартість цього Договору становить 2 403 000 грн 00 коп (Два мільйони чотириста три тисячі гривень 00 коп), у тому числі ПДВ 20% - 400 500,00 грн. (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору, Оплата вартості товару вважається здійсненою з моменту надходження визначеної в п.2.1. даного Договору суми безготівкових коштів на банківський розрахунковий рахунок Постачальника протягом 5 місяців з дати отримання видаткової накладної.

Пунктами 3.1-3.2 Договору сторони передбачили, що Поставка Товару здійснюється партіями відповідно до заявок Покупця із зазначенням найменування та кількості Товару.

Постачальник протягом трьох календарних днів з дня отримання заявки Покупця на поставку конкретної партії Товару поставляє Покупцю конкретну партію Товару відповідно до заявки. Моментом поставки Товару вважається момент одержання Товару оформленням видаткової накладної.

Згідно з п. 3.4. Договору, товар може відпускатись Покупцю по бланках внутрішнього обігу - талонах. Передача товару здійснюється Постачальнику цілодобово по талонах Постачальника, що є документом обов`язкової звітності і підставою для відвантаження товару з АЗС Покупця, що обслуговують талони Постачальника. Строк дії талонів - не менше 5 (п`яти) місяців. У разі необхідності заміни талонів (зіпсування, закінчення строку дії талонів, тощо) учасник зобов`язаний провести їх рівнозначний обмін за номіналом у літрах.

Пунктами 3.5. та 3.6. Договору зазначено, що Товар постачається Покупцю на умовах FCA (Інкотермс 2010) - завантажено в автомобільний транспорт Покупця з резервуарів АЗС Постачальника.

Місцем відпуску Товару Сторони визначили АЗС Учасника, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 195.

Розділом 8 договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до повного виконання зобов`язань Сторін згідно укладеного договору, але в будь-якому разі до 31 грудня 2020 року (п. 8.1 Договору).

Договір може бути розірваний будь-якою Стороною в односторонньому порядку у разі невиконання або неналежного виконання іншою Стороною своїх зобов`язань за Договором з повідомленням іншої Сторони, яке має бути отримано нею не менше ніж за 15 календарних днів до дня розірвання Договору (п. 8.4 Договору).

Додатковою угодою №1 від 18.11.2020 до договору поставки товарів №215/20 від 16 квітня 2020 року сторони керуючись пп.9.1. 9.2. укладеного договору, на підставі п.1 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» та у зв`язку із зменшенням обсягів закупівлі, Сторони домовились зменшити загальну вартість договору на 900 000,00 грн. (дев`ятсот тисяч гривень 00 копійок) та викласти п 2.1. договору в наступній редакції:

« 2.1. Загальна вартість цього Договору становить 1 503 000 грн. 00 коп. (один мільйон п`ятсот три тисячі гривень 00 коп.), у тому числі ПДВ 20% 250 500,00 грн.».

Додатковою угодою №2 від 18.12.2020 до договору поставки товарів №215/20 від 16 квітня 2020 року сторони на підставі висновку Північного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу процедури закупівлі від 16.12.2020 керуючись п.8.3 укладеного договору, статтями 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, статтею 188 Господарського кодексу України, Сторони домовились розірвати договір за взаємною згодою Сторін.

Сторони домовились припинити зобов`язання Покупця перед Постачальником по договору поставки товарів №215/20 від 16.04.2020 на суму 363 600,00 грн. (триста шістдесят три тисячі шістсот грн. 00 коп.).

Керуючись пп.9.1, 9.2. укладеного договору, на підставі п.1 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», у зв`язку із зменшенням обсягів закупівлі, Сторони домовились зменшити загальну вартість договору на 363 600,00 грн. (триста шістдесят три тисячі шістсот грн. 00 коп.) та викласти п 2.1. договору в наступній редакції:

« 2.1. Загальна вартість цього Договору становить 1 139 400,00 грн. (один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч чотириста грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ 20% 189 900,00 грн.».

Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання Покупцем та Постачальником.

Так, позивачем на підставі видаткових накладних №45 від 17.04.2020 на суму 361 800,00 грн, №86 від 01.07.2020 на суму 361 000,00 грн та №180від 08.10.2020 на суму 415 800,00 грн було отримано наступний товар:

- за накладною №45 від 17.04.2020 - бензин А-92 - 2 000 л, сума з ПДВ -36 000, 00 грн; Бензин А 95 - 2 000 л, сума з ПДВ - 36 000,00 грн; Дизельне паливо - 15 000 л, сума з ПДВ - 270 000,00 грн; Скраплений вуглеводневий газ - 2 000 л, сума з ПДВ - 19 800,00 грн. Всього на суму 361 800,00 грн.

- за накладною №86 від 01.07.2020 - бензин А-92 - 2 000 л, сума з ПДВ -36 000, 00 грн; Бензин А 95 - 2 000 л, сума з ПДВ - 36 000,00 грн; Дизельне паливо - 15 000 л, сума з ПДВ - 270 000,00 грн; Скраплений вуглеводневий газ - 2 000 л, сума з ПДВ - 19 800,00 грн. Всього на суму 361 800,00 грн.

- за накладною №180 від 08.10.2020 - бензин А-92 - 2 000 л, сума з ПДВ -36 000, 00 грн; Бензин А 95 - 2 000 л, сума з ПДВ - 36 000,00 грн; Дизельне паливо - 18 000 л, сума з ПДВ - 324 000,00 грн; Скраплений вуглеводневий газ - 2 000 л, сума з ПДВ - 19 800,00 грн. Всього на суму 415800,00 грн.

Вищевказані видаткові накладні підписані збоку сторін без зауважень.

Позивачем на підставі вищевказаних видаткових накладних було здійснено наступні оплати товару:

- Платіжне доручення №129 від 07.07.2020 на суму 361800,00 грн;

- Платіжне доручення №55 від 27.04.2020 на суму 361800,00 грн;

- Платіжне доручення №270 від 09.10.2020 на суму 415 800,00 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено звернення №431 від 13.08.2021 про перевипуск паливних карток або ж повернути кошти за фактично не отриманий товар.

Відповідачем залишено без відповіді вище вказане звернення.

Як стверджує позивач на момент розірвання договору у КП «БГВУЖКГ» залишились невикористані паливні картки на суму 29 997,00 грн, зокрема:

ГАЗ (номіналом по 10 літрів), номери 01612, 01613, 01617, 01681-01700, 01841-01920; загальний літраж 1030 літрів, загальною вартістю 10 197,00 грн;

Бензин А-92 (номіналом по 10 літрів), номери 00335, 00340, 00342, 00347, 00352, 00353, 00361-00460; загальний літраж 1060 літрів, загальною вартістю 19 080,00 грн;

Бензин А-95 (номіналом по 10 літрів), номери 01211, 01216; загальний літраж 20 літрів, загальною вартістю 360,00 грн;

- Дизельне паливо (номіналом по 10 літрів), номери 01617, 02593; загальний літраж 20 літрів, загальною вартістю 360,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідачем не надано ніяких доказів які б спростовували зазначене позивачем.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спільним Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики 20.05.2008 №281/171/578/155 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.

Згідно зі ст.1 наведеної Інструкції, вона встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів. Ця Інструкція поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів. Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

За визначеннями, наданими в Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

За змістом Постанови КМУ «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» від 20.12.1997 № 1442 - картка - це довірчий документ, що підтверджує право його власника на отримання через АЗС певного виду палива в кількості номіналу карти.

Тобто, картки є засобом для отримання предмету закупівлі - бензину.

У відповідності до п. 3.6 Договору місцем відпуску Товару Сторони визначили АЗС Учасника, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 195.

Відтак, придбане позивачем паливо та не відпущене останньому відповідно до п. 3.4 Договору, а саме на підставі талонів знаходиться у відповідача.

Суд зазначає, що виходячи з положень укладеного між сторонами договору щодо якості товару, визначення кількісних показників, їх підтвердження відповідними сертифікатами, порядок приймання товару, предметом договору на закупівлю товарів є саме - «Бензин А-95, Бензин А-92, Дизельне паливо, Скраплений вуглеводний газ», право отримання якого на автозаправних станціях підтверджується талонами, наданими відповідачем.

Як було встановлено вище, між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 від 18.12.2020 до договору поставки товарів №215/20 від 16 квітня 2020 року у відповідності до якої, сторони домовились на підставі висновку Північного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу процедури закупівлі від 16.12.2020 керуючись п.8.3 укладеного договору, статтями 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, статтею 188 Господарського кодексу України, розірвати договір за взаємною згодою Сторін.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб, з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст.11 ЦК України.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом. Зокрема, внаслідок відмови кредитора від прийняття виконання у зв`язку тим, що виконання зобов`язання втратило інтерес для нього через прострочення боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 по справі № 910/9055/17.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Як встановлено, спірні кошти в сумі 29 997,00 грн відповідачем було отримано за наявності між сторонами відповідної правової підстави, оскільки фактично, між позивачем та відповідачем вчинено двосторонній правочин, що спрямований на набуття цивільних прав та обов`язків.

Однак враховуючи, що додатковою угодою № 2 від 18.12.2020 до договору поставки товарів №215/20 від 16 квітня 2020 року було розірвано договір за взаємною згодою Сторін, суд доходить до висновку, що відповідачем збережено не відпущене паливо на суму 29 997,00 грн без достатньої правової підстави у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний був повернути грошові кошти у розмірі 29 997,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору з огляду на задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС ТАЙМ" (04114, місто Київ, вул. Пріорська, будинок 21, ) на Комунального Підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради (08154, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, місто Боярка, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 30, ) 29 997 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 00 коп. та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 01.08.2022

Суддя Владислав ДЕМИДОВ