ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.2022 Справа №905/289/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (85310, Донецька область, місто Покровськ, місто Родинське, ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», )

до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (85310, Донецька область., місто Покровськ, місто Родинське, вулиця Перемоги, будинок 9, )

про стягнення 157700,02 грн

С У Т Ь С П О Р У

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення суми збитків у розмірі 157700,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог ст.201 Податкового кодексу України, оскільки відповідач не оформив податкові накладні та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, внаслідок чого позбавив позивача права на віднесення сум сплаченого ПДВ по даній операції до складу податкового кредиту у розмірі 157700,02 грн за договором оренди №01/06-1 від 01.06.2018.

Ухвалою суду від 04.02.2022 відкрито провадження у справі №905/289/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відзив, подання якого в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом відповідача, до господарського суду не надходив.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.02.2022 була направлена рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 85310, Донецька область., місто Покровськ, місто Родинське, вулиця Перемоги, будинок 9.

Копія вищезазначеної ухвали була вручена представнику відповідача 16.02.2022.

За змістом ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин вбачається, що судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідач, у розумінні вимог ст. 120 ГПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

01 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (Далі по тексту - Позивач) та Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська» (Далі по тексту - Відповідач) було укладено договір оренди №01/06-1 (Далі по тексту - Договір).

Відповідно до умов Договору Відповідач зобов`язувався передати Позивачеві, а Позивач зобов`язувався прийняти в строкове платне користування майно, визначене у цьому Договорі, а також сплатити Відповідачеві плату за користування названим майном.

Пунктом. 3.2 Договору сторони встановили, що Позивач сплачує Відповідачеві плату за користування майном не пізніше 10 числа кожного місяця в розмірі, що вказуються у Додатках у цьому договорі. Орендна плата, щомісяця коригується на індекс інфляції, встановлений Мінстатом України. Податок на додану вартість (Далі по тексту - ПДВ) нараховується відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 6.1 Договору сторони передбачили, що договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін.

Строк договору починає свій перебіг у момент визначений у п.6.1. Договору та закінчується 31 грудня 2020 року (п. 6.2 Договору).

24 лютого 2020 року Сторони уклали Додаткову угоду до Договору №01/06-1 від 01.06.2018 (далі по тексту - Додаткова угода), якою доповнили цей Договір пунктами 4.5 та 4.6.

Так, пунктом 4.5 Додаткової угоди від 24.02.2020 сторони встановили, що у випадку неправильного оформлення Орендодавцем первинних та податкових документів, порушення Орендодавцем зобов`язань в частині своєчасного складання податкової накладної, реєстрації її в Єдиному реєстрі податкових накладних, Орендодавець зобов`язується компенсував замовнику всі збитки, понесені Орендарем з вини Орендодавця у вигляді додаткових податкових зобов`язань, штрафних санкцій по податкам та зборам, а також інших документально підтверджених витрат. У випадку відсутності у Орендодавця можливості оформлення податкових зобов`язань з наданих на користь Орендаря послуг, Орендар має право утримати суми неоформлених таким чином зобов`язань з ПДВ із суми, належної Орендодавцю в якості оплати за надані послуги.

Згідно п.4.6 Додаткової угоди від 24.02.2020 до Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності) становить п`ять років.

Договір та Додаткова угода підписані уповноваженими особами та засвідчені печатками підприємств.

Міністерство фінансів України у своєму листі від 30.05.2016 №31-11410-09- 10/15182, так само як і податкові органи у листі Державної фіскальної служби України від 19.01.2016 № 919/6/99-99-19-03-02-15 вказують, що контрагенти з орендних правовідносин мають складати акти надання виконаних робіт (послуг), адже будь-яка операція в бухгалтерського обліку повинна ґрунтуватися на первинних документах, відповідні положення містяться також у п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У відповідності до п.п. «б» п. 185.1 ст. 185 Податкового Кодексу України правовідносини з оренди є постачанням послуг у податковому визначенні. А податкові зобов`язання з ПДВ виникають за першою з подій: отриманням передоплати чи підписанням документа, що засвідчує факт надання послуг (п. 187.1 Податкового Кодексу України).

На виконання вказаних приписів та умов Договору, сторонами щомісячно складалися та підписувалися акти виконання робіт, а саме:

30.06.2018 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.128 на загальну суму 66381,50 грн. в тому числі ПДВ 11063,58 грн.

31.07.2018 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.157 на загальну суму 69907,19 грн. в тому числі ПДВ 11651,20 грн.

31.08.2018 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.187 на загальну суму 69489,19 грн. в тому числі ПДВ 11581,35 грн.

30.09.2018 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.218 на загальну суму 70809,49 грн. в тому числі ПДВ 11801,58 грн.

31.10.2018 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.241 на загальну суму 72013,25 грн. в тому числі ПДВ 12002,21 грн.

30.09.2018 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.274 на загальну суму 73021,43 грн. в тому числі ПДВ 12170,24 грн.

31.12.2018 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.303 на загальну суму 73605,60 грн. в тому числі ПДВ 12267,60 грн.

31.01.2019 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.17 на загальну суму 74341,67 грн. в тому числі ПДВ 12390,28 грн.

28.02.2019 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.49 на загальну суму 74713,39 грн. в тому числі ПДВ 12452,23 грн.

31.03.2019 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.71 на загальну суму 62594,36 грн. в тому числі ПДВ 12518,87 грн.

30.04.2019 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.101 на загальну суму 75376,52 грн. в тому числі ПДВ 12562,75 грн.

31.05.2019 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.139 на загальну суму 75904,15 грн. в тому числі ПДВ 12650,69 грн.

30.06.2019 Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) №.163 на загальну суму 75524,63 грн. в тому числі ГІДВ 12587,44 грн.

Таким чином загальна сума ПДВ по Договору склала 157700,02 грн.

Однак, Відповідач не оформив податкові накладні на вказану суму та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, тим самим позбавив Позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ в сумі 157700,02 грн. за операціями з придбання послуг (робіт) за Договором у період червень 2018 - червень 2019. Невключення Позивачем ПДВ до складу податкового кредиту за господарськими операціями з Відповідачем підтверджуються податковими деклараціями за червень 2018 - червень 2019.

Наведені обставини сторонами не заперечуються.

Згідно доводів позивача, внаслідок допущеної Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська» бездіяльності, відповідач завдав збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на суму 157700,02 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення збитків у розмірі 157700,02 грн на підставі п 4.5 Додаткової угоди від 24.02.2020, ст.22 Цивільного кодексу України, ст.224 Господарського кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, господарський суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Протиправність поведінки боржника або кредитора у позадоговірних правовідносинах полягає у порушенні правової норми.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Предметом спору у даній справі є відшкодування збитків у розмірі 157700,02 грн, які завдані позивачу внаслідок невключення суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 ЦК України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно до положення ст. 198 Податкового кодексу України абонент, як замовник робіт/послуг, має право на податковий кредит з суми податку, що врахована в ціні вищенаведеного договору.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Належним чином складені та зареєстровані податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У пункті 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України зазначено, що платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

За змістом п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п. 201.1 ст. 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з п. 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

При цьому суд також відзначає, що не є достатнім для віднесення сум податку до складу податкового кредиту лише складання відповідних податкових накладних, з урахуванням обов`язковості їх реєстрації.

Разом із тим, суд відзначає також, що звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який належним чином не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є фактично лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом. При цьому нездійснення перевірки контролюючим органом на підставі скарги не свідчить про відсутність порушень з боку відповідача.

Враховуючи наведене у сукупності, внаслідок порушення відповідачем встановленого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 157700,02 грн.

В контексті наведеного, суд зазначає про наявність в даному випадку прямого причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо неналежного виконання визначеного законом обов`язку за реєстрації податкових накладних та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення, внаслідок чого суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними.

При цьому, з огляду на норми ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17. Згідно з правовою позицією Верховного Суду бездіяльність контрагента щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні зумовлює неможливість покупця послуг включення сум ПДВ до податкового кредиту, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, тобто зазначена сума, фактично, є збитками цієї особи.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, належним способом захисту для позивача є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Відповідно до норм Податкового кодексу України, реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) здійснюється в межах реєстраційної суми. Якщо така сума є меншою, ніж сума ПДВ, зазначена у податковій накладній, платнику податку необхідно збільшити реєстраційну суму. Отже, відповідач мав збільшити реєстраційну суму та своєчасно зареєструвати податкові накладні.

Порушення договірної та платіжної дисципліни контрагента не може бути правовою підставою для відмови в оформленні та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних по господарським операціям з цим суб`єктом.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, заявлені у справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення збитків у розмірі 157700,02 грн. підлягають задоволенню повністю, оскільки є правомірними та обґрунтованими.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська».

У зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати та тимчасовим припиненням відправлення поштової кореспонденції в Господарському суді Донецької області, рішення засобами поштового зв`язку не надсилається.

Разом з тим, у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, відповідно до ст. 3 Конституції України, Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року, частини другою статті 17 Закону України «Про державну службу», частиною першою статті 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статей 60-2 та 113 Кодексу законів про працю України, Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» від 12 квітня 2022 року № 440, Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» від 07 березня 2022 року №221та рішень Ради суддів України № 9 від 24 лютого 2022 року та №10 від 14 березня 2022 року, наказом №23 від 15.04.2022 керівника апарату Господарського суду Донецької області встановлено дистанційний режим роботи працівникам апарату Господарського суду Донецької області з 18 квітня 2022 року до дня припинення або скасування воєнного стану, що зумовлює неможливість відправлення вихідної кореспонденції.

Додатково повідомляємо, що після закінчення дистанційної роботу суду та закупівлі знаків поштової оплати, рішення буде направлено сторонам на поштову адресу.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення збитків у розмірі 157700,02 грн - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (85310, Донецька область, м. Родинське, вул. Перемоги, 9; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (85310, Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; ) збитки в розмірі 157700,02 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 04.08.2022

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (85310, Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; )

Відповідач: Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» (85310, Донецька область, м. Родинське, вул. Перемоги, 9; )

Суддя С.М. Фурсова