ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.08.2022м. СумиСправа № 920/1321/21

Господарський суд Сумської області, у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Балицького В.В., розглянувши матеріали справи № 920/1321/21

за позовом: Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, )

до відповідача: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (40021, м. Суми, вул. Лебединська, 13, )

про стягнення 181017,54 грн,

за зустрічною позовною заявою: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (40021, м. Суми, вул. Лебединська, 13, )

до відповідача: Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, )

визнати недійсним пункт 3.3. договору № 234/О,

представники учасників справи:

позивача - Тиченко М.П.;

відповідача - Сіденко Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Сумської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача 181017,54, з яких: 161405,51 грн основний борг, 5671,77 грн 3% річних, 13940,26 грн інфляційні втрати, а також судові витрати в розмірі 2715,26 грн.

Ухвалою від 10.12.2021 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначити розгляд справи по суті в судове засідання на 11.01.2022 з повідомленням сторін.

04.01.2022 представник відповідача подав до суду заяву, в якій просить суд здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

04.01.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає вимоги безпідставними, надуманими, необґрунтованими та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами.

04.01.2022 до суду надійшла зустрічна позовна заява № 400007.1-Ск-16113-1221 від 29.12.2021 відповідно до якої відповідач за первісним позовом просить суд визнати недійсним пункт 3.3. договору № 234/О, укладеного 01.11.2014 між Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" на приймання, відведення та очищення дощових (снігових) стічних вод, які потрапляють в каналізаційну мережу м. Суми, яким об`єм поверхневих вод визначається згідно з п. 4.10, п. 4.11, п. 4.12 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 № 190 із змінами.

Ухвалою від 11.01.2022 суд прийняв до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"; задовольнив заяву представника відповідача проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження; постановив розгляд справи № 920/1321/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; призначив підготовче засідання на 10.02.2022.

21.01.2022 представник позивача за первісним позовом подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що прийняття відповідачем наданих позивачем послуг з водовідведення поверхневих вод є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити вказані послуги відповідно до умов договорів та чинного законодавства; відповідач не виконав умов, передбачених п.п. 3.3 та 3.4 договору та п.п. 4.10, 4.11, 4.12 Правил 190, не сплатив плату за надані послуги, яка визначена з частини площі об`єкту відповідача згідно паспорта водного господарства у розмірі 2,0 га, з об`ємів опадів, визначених за даними Сумського обласного центру з гідрометеорології, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених Правилами 190. Крім того, позивачем здійснено нові розрахунки 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням заперечень відповідача.

09.02.2022 представник відповідача за зустрічним позовом подав до суду заперечення, в яких просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначивши про те, що твердження позивача є необґрунтованими та ґрунтуються на довільному тлумаченні позивачем за первісним позовом норм права; суми інфляційних втрат та 3% річних нараховувались поквартально, а не помісячно, як це передбачено умовами договору та статті 625 ЦК України, що свідчить про їх необґрунтованість.

21.01.2022 до суду надійшов відзив представника відповідача за зустрічним позовом, в якому просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки п. 3.3. договору № 234/О від 01.11.2014 жодним чином не суперечить вимогам чинного законодавства, у тому числі Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" та Правилам 190.

07.02.2022 представник позивача за зустрічним позовом подав до суду відповідь на відзив, в якій просить зустрічний позов задовольнити, зазначивши про те, що положення договору в частині посилання на пункти 4.10-4.12 Правил 3 190 при визначенні обсягу стічних вод суперечать змісту норм законодавства про питну воду та водопостачання, твердження відповідача за зустрічним позовом є необґрунтованими та ґрунтуються на довільному тлумаченні норм права

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.02.2022 відкладено підготовче засідання на 17.03.2022, 10:20.

Однак 17.03.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням воєнного стану відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", зміною територіальної підсудності судових справ господарського суду Сумської області в умовах воєнного стану відповідно до розпорядження Верховного Суду від 22.03.2022 №12/0/9-22 та відновленням із 25.04.2022 територіальної підсудності судових справ відповідно до розпорядження Верховного Суду від 22.04.2022 №25/0/9-22.

Ухвалою від 27.04.2022 суд призначив підготовче засідання на 19.05.2022.

Ухвалою від 19.05.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.06.2022.

У судовому засіданні 09.06.2022 оголошено перерву до 19.07.2022.

У судовому засіданні 19.07.2022 оголошено перерву до 02.08.2022.

Згідно зі статтею 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд у межах наданих йому повноважень створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

27.08.2014 представниками КП «Міськводоканал» СМР складено акт № 1 обстеження водопостачання та водовідведення об`єкту АТ «Сумигаз» за адресою: вул. Лебединська, 13, м. Суми, відповідно до якого АТ «Сумигаз» зобов`язано надати, зокрема, договір на приймання додаткових стоків від атмосферних опадів, паспорт водного господарства.

На виконання цього положення 22.10.2014 АТ «Сумигаз» підготовлено паспорт водного господарства, який погоджено з позивачем.

Між комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради (позивач, виробник) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», яке перейменоване на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (відповідач, споживач), укладено договір на приймання, відведення та очищення дощових (снігових) вод, які потрапляють в каналізаційну мережу м. Суми № 234/О від 01.11.2014.

Відповідно до п. 1.1. договору виробник зобов`язується забезпечити приймання, відведення та очищення стічних вод, що утворюються внаслідок випадання атмосферних опадів, сніготанення (далі поверхневі стічні води) і неорганізовано потрапляють в мережі водовідведення споживача, або через дощозбірники і колодязі на мережі водовідведення, які розташовані на території споживача.

Згідно з п. 1.2. договору споживач зобов`язується своєчасно оплатити послуги виробника, визначені п. 1.1. даного договору.

На підставі пп. 2.4.1. п. 2.4. договору споживач зобов`язаний: виконувати в повному обсязі вимоги даного договору, своєчасно оплачувати рахунки виробника за надані послуги.

У відповідності до п. 3.2. договору плата за надання послуг з приймання, відведення та очищення поверхневих стічних вод за звітний період визначається за об`ємом поверхневих вод та тарифом на послуги з водовідведення, затвердженим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. У разі зміни тарифу на водовідведення, споживач здійснює оплату послуг виробника за новими цінами згідно з виставленим рахунком.

За п. 3.3. договору об`єм поверхневих вод визначається згідно з п. 4.10, п. 4.11, п. 4.12 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 № 190 із змінами, а саме:

- об`єм дощових вод визначається за кількістю опадів за теплий період року, на підставі метеорологічних даних Сумського обласного центру з Гідрометеорології; загального коефіцієнту стоку дощових вод, що враховує кількість дощових вод (шар або об`єм), що надходять у мережі водовідведення за певний період часу (місяць) від усієї суми атмосферних опадів, що випали за цей період; загальної площі стоку дощових вод з території споживача, га;

- об`єм снігових вод визначається за кількістю опадів за холодний період року, визначених за даними Сумського обласного центру з Гідрометеорології; загальним коефіцієнтом стоку снігових вод (з урахуванням прибирання снігу і втрат за рахунок часткового поглинання водопроникними поверхнями в період відлиги дорівнює 0,6); загальною площею стоку снігових вод з території споживача, га.

Згідно з п. 3.4. договору обсяги стічних вод, що скидаються споживачем у міську каналізацію, визначаються на основі паспорта водного господарства та акта обстеження споживача.

Відповідно до п. 4.10. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу Україіни від 27.06.2008 № 190 (далі Правила 190) (в редакції на момент виникнення спірних взаємовідносин) середньорічний об`єм стічних вод, що утворюється внаслідок випадання атмосферних опадів, сніготанення та здійснення поливально-мийних робіт під час прибирання територій (далі поверхневі стічні води), О р, і неорганізовано потрапляє в мережі водовідведення споживачів або через дощозбірники і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території споживачів, у мережі водовідведення виробника, як при загально сплавній, так і при роздільній системі водовідведення, визначається за формулою: О р = О Д + О С + О ПМ , (1)

де О р - середньорічний об`єм поверхневих стічних вод, м3 /рік;

О Д - середньорічний об`єм дощових вод, м3 /рік;

О С - середньорічний об`єм снігових вод, м3 /рік;

О ПМ - середньорічний об`єм поливально-мийних вод, м3 /рік.

Відповідно до п. 4.11. Правил 190 середньорічний об`єм дощових вод О Д визначають за формулою: О Д = 10h Д kД FД, (2)

де hД - кількість опадів за теплий період року, мм, визначається за метеорологічними даними;

kД - загальний коефіцієнт стоку дощових вод, що враховує кількість дощових вод (шар або об`єм), що надходить у мережі водовідведення за певний період часу (доба, місяць, сезон, рік), від усієї суми атмосферних опадів, що випали за цей період;

FД - загальна площа стоку дощових вод, га.

Загальний коефіцієнт стоку дощових вод для площ стоку з різним видом поверхні визначається на підставі даних, наведених у додатку 3 до цих Правил.

Для визначення середньорічного об`єму дощових вод О Д, з території населеного пункту, що має різні види поверхонь, загальний коефіцієнт стоку kД, для загальної площі стоку FД, розраховується як середньозважена величина з окремих значень коефіцієнта стоку, наведеного у додатку 3, для площ стоку з різним видом поверхні.

У відповідності до п. 4.12. Правил 190 середньорічний об`єм снігових вод ОС визначають за формулою: О С = 10h С kС FС,

де h С - кількість опадів за холодний період року (загальна річна кількість снігових вод або запас води в сніжному покриві на початок сніготанення), мм, визначається за метеорологічними даними;

kС - загальний коефіцієнт стоку снігових вод (з урахуванням прибирання і втрат води за рахунок часткового поглинання водопроникними поверхнями в період відлиги дорівнює 0,6);

FС - загальна площа стоку снігових вод з території підприємства, установи, організації, га.

Згідно з даними паспорта водного господарства АТ «Сумигаз», затвердженого головою правління ПАТ «Сумигаз» 22.10.2014, площа об`єкту по договору № 234/О у споживача АТ «Сумигаз» по вул. Лебединська, 13, м. Суми складає 3,7 га, у тому числі: площа забудови - 1,4 га, площа удосконаленого покриття - 2 га, площа зелених насаджень - 0,3 га.

За інформацією Сумського обласного центру з гідрометеорології (довідка № 9918-1-518/9918-3.2 від 20.09.2021) кількість опадів склала: за червень 2019 року - 18,0 мм; за липень 2019 року - 59,9 мм; за серпень 2019 року - 8,4 мм; за вересень 2019 року - 41,7 мм; за жовтень 2019 року - 31,2 мм; за листопад 2019 року - 39,3 мм, за грудень 2019 року - 37,1 мм; за січень 2020 року - 35,5 мм; за лютий 2020 року - 45,2 мм; за березень 2020 року - 18,6 мм; за квітень 2020 року - 10,7 мм; за травень 2020 року - 89,7 мм; за червень 2020 року - 68,2 мм; за липень 2020 року - 64,1 мм; за серпень 2020 року - 15,3 мм; за вересень 2020 року - 16,4 мм; за жовтень 2020 року - 13,0 мм; за листопад 2020 року - 57,6 мм; за грудень 2020 року - 27,8 мм; за січень 2021 року - 58,5 мм; за лютий 2021 року - 50,2 мм; за березень 2021 року - 15,7 мм; за квітень 2021 року - 57,5 мм; за травень 2021 року - 61,9 мм; за червень 2021 року - 86,5 мм.

На підставі акту обстеження від 15.09.2020 централізованої системи водопостачання та водовідведення майже всі каналізаційні колодязі, а саме: 14 шт. на території АТ «Сумигаз» по вул. Лебединська, 13 м. Суми знаходяться нижче рівня нульової відмітки землі.

Як зазначає позивач, відповідач з будь-якими повідомленнями, заявами та відповідними документами до нього щодо зміни площі, визначеної у водному паспорті, з 2014 року по теперішній час не звертався.

На запит КП «Міськводоканал» СМР за вих. № 6059/22 від 15.09.2021 відповідачем надано відповідь за вих. № 4000-СЛ-10840-1021 від 05.10.2021, відповідно до якої площа території об`єкта АТ «Сумигаз» по вул. Лебединська, 13 м. Суми складає 3.7 га, у тому числі: забудови - 1,4 га, площа удосконаленого покриття - 2 га, площа зелених насаджень 0,3 га.

Отже, розмір площі об`єкта АТ «Сумигаз» по договору № 234/О по вул. Лебединська, 13 м. Суми не змінився та становить 3,7 га.

Позивач у позові зазначив, що при нарахуванні плати за договором враховано лише площу 2,0 га.

За період часу з червня 2019 року по червень 2021 року позивач неодноразово виставляв відповідачу рахунки на оплату послуг, проте відповідач їх не оплачував.

КП «Міськводоканал» СМР 10.01.2020 надіслав на адресу АТ «Сумигаз» вимогу про сплату заборгованості по договору за червень 2019 року - листопад 2019 року на суму 84981,59 грн.

На цю вимогу відповідач листом № 400-Сл-3030-0620 від 30.06.2020 відмовився сплачувати заборгованість, посилаючись на те, що згідно п. 5.29. Правил 190 у разі відсутності засобів обліку стічних вод їх облік здійснюється такими методами: 1) за допомогою засобів обліку на водозаборах; 2) за паспортною продуктивністю насосів на водозаборах; 3) за паспортним дебітом усіх свердловин та проектною потужністю поверхневого водозабору; 4) на підставі витрат води на технологічні потреби; 5) на підставі замірів кількості стічних вод, що надходять до мереж водовідведення.

Відповідач також у листі зазначив, що КП «Міськовдоканал» СМР при визначенні об`єму поверхневих стічних вод не може керуватись пунктами 4.10. - 4.12. Правил 190, а тому не вбачає правових підстав для сплати здійснених позивачем нарахувань.

06.07.2020 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за договором на суму 255359,30 грн.

На цю вимогу відповідач у листі № 400007.1-Ск-32440720 від 14.07.2020 відмовився сплачувати заборгованість, посилаючись на те, що позивачем не зазначено ні детального розрахунку заборгованості, ні період, за який нараховано борг, ні посилання на пункт договору, яким передбачено нарахування суми боргу, що тим самим унеможливлює об`єктивний розгляд споживачем такої вимоги та надання аргументованої відповіді. Крім того до вимоги не додано копії документів (акти приймання-передачі, акти звірки тощо), які б підтверджували наявність заборгованості.

У відповідь позивач листом № 24/4821 від 24.07.2020 повідомив відповідача про те, що нарахування по договору здійснюється відповідно до пунктів 3.3. та 3.4. договору, пунктів 4.10, 4.11, 4.12 Правил 190; площа об`єкту по договору визначена згідно паспорта водного господарства - 2,0 га. У листі, серед іншого зазначено, що від Сумського обласного центру з гідрометеорології щомісяця надходить до КП «Міськводоканал» СМР інформація про кількість опадів, яка враховується при визначенні плати за договором; вказано про необхідність погашення заборгованості за договором. До листа додано акти звірки та акти приймання-передачі наданих послуг, які необхідно підписати та повернути до КП «Міськводоканал» СМР.

На цей лист позивача відповідач надіслав відмову від сплати заборгованості, посилаючись на те, що КП «Міськводоканал» СМР не має права керуватись пунктами 4.10 - 4.12 Правил 190, оскільки ці пункти застосовуються при приєднанні споживачів до систем централізованого водопостачання та водовідведення для визначення потужностей споруд та пропускної спроможності мереж каналізації. Також відсутні докази надання позивачем послуг з приймання, відведення та очищення дощових (снігових) стічних вод, які потрапляють в каналізаційну мережу згідно з договором № 234/О від 01.11.2014. До відповіді додано акт звірки, згідно з яким за даними відповідача заборгованість перед позивачем відсутня.

КП «Міськводоканал» СМР надіслав на адресу АТ «Сумигаз» лист № 24/6891 від 04.11.2020 із зазначенням того, що позивачем по заборгованості по договору проведено коригування в рахунку за жовтень 2020 року та вилучено суму боргу з об`єкту за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 20 у зв`язку з відсутністю даного об`єкта в договорі. Зазначено про необхідність сплати заборгованості по договору в сумі 92111,16 грн.

Відповідь відповідачем на даний лист не надано.

КП «Міськводоканал» СМР за вих. № 24/3022 від 30.04.2021 направлено на адресу АТ «Сумигаз» вимогу про сплату заборгованості станом на 31.03.2021 розмірі 136519,98 грн, на яку відповідь не отримано.

КП «Міськовдоканал» СМР за вих. № 22/5566 від 19.08.2021 направлено на адресу АТ «Сумигаз» вимогу про сплату заборгованості за договором за червень 2019 року - червень 2020 року на суму 172528,02 грн.

На дану вимогу АТ «Сумигаз» згідно листа за вих. № 400007.2-Ск-8192-0821 від 30.08.2021 відмовилось сплачувати заборгованість, посилаючись на те, що отриманому рахунку до вимоги не зазначено детального розрахунку заборгованості, що тим самим унеможливлює об`єктивний розгляд споживачем такої вимоги.

КП «Міськводоканал» СМР за вих. № 6905/22 від 22.10.2021 направлено на адресу АТ «Сумигаз» вимогу про сплату заборгованості по договору за червень 2019 року - червень 2020 року на суму 161405,51 грн. У вимозі зазначено, що нарахування здійснюється відповідно до пунктів 3.3. та 3.4. договору, пунктів 4.10, 4.11, 4.12 Правил 190; площа об`єкту по договору визначена згідно паспорта водного господарства - 2.0 га; об`єм поверхневих вод визначається за даними Сумського обласного центру з гідрометеорології. До листа додано рахунок на оплату, детальний розрахунок заборгованості, акти приймання-передачі наданих послуг, які необхідно підписати та повернути один примірник до КП «Міськводоканал» СМР.

Відповідачем вимога отримана 03.11.2021. На дану вимогу АТ «Сумигаз» відповідь не надано.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив договірні зобов`язання щодо оплати послуг наданих у період з червня 2019 року по червень 2021 року, тому в нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 161405,51 грн.

04.01.2022 до суду надійшла зустрічна позовна заява № 400007.1-Ск-16113-1221 від 29.12.2021, відповідно до якої відповідач за первісним позовом просить суд визнати недійсним пункт 3.3. договору № 234/О, укладеного 01.11.2014 між Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" на приймання, відведення та очищення дощових (снігових) стічних вод, які потрапляють в каналізаційну мережу м. Суми, яким об`єм поверхневих вод визначається згідно з п. 4.10, п. 4.11, п. 4.12 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 № 190 із змінами, а саме: об`єм дощових вод визначається: за кількістю опадів за теплий період року на підставі метеорологічних даних Сумського обласного центру з Гідрометеорології; загального коефіцієнту стоку дощових вод, що враховує кількість дощових вод (шар або об`єм), що надходить у мережі водовідведення за певний період часу (місяць) від усієї суми атмосферних опадів, що випали за цей період; загальної площі стоку дощових вод з території споживача, га; об`єм снігових вод визначається: за кількістю опадів за холодний період року, визначається за метеорологічними даними Сумського обласного центру з Гідрометеорології; загальним коефіцієнтом стоку снігових вод (з урахуванням прибирання снігу і втрат води за рахунок часткового поглинання водопроникними поверхнями в період відлиги дорівнює 0,6); загальною площею стоку снігових вод з території споживача, га.

В обґрунтування зустрічного позову та заперечень проти первісного позову відповідач, крім іншого, вказує на те, що пункт 3.3. договору № 234/О, відповідно до якого об`єм повеневих вод визначається у відповідності до положень пунктів 4.10-4.12. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 № 190 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить вимогам законодавства про питну воду і питне водопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

За змістом статей 180, 181 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України.

Положення статті 20 ГК України та частини 2 статті 16 ЦК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік таких вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

Зважаючи на викладене, недійсність правочину зумовлена наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Отже, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Згідно зі ст. 1 Водного кодексу України вода стічна - вода, що утворилася в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності (крім шахтної, кар`єрної і дренажної води), а також відведення з забудованої території, на якій вона утворилася внаслідок випадання атмосферних опадів.

Статтею 6 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах державного управління і регулювання відносин у сфері питної води та питного водопостачання, додержання єдиних правил, норм і стандартів усіма суб`єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання.

На підставі ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» укладення договору між підприємством водопостачання та споживачем на надання послуг з водопостачання є обов`язковим. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі Правила № 190), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

У відповідності до п. 3.1. Правил № 190 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Згідно з п. 3.14. Правил № 190 у разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж центрального водопостачання та з інших джерел.

Відповідно до п. 5.1. Правил № 190 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Пунктом 5.29. Правил № 190 встановлено, що у разі відсутності засобів обліку стічних вод їх облік здійснюється такими методами: 1) за допомогою засобів обліку на водозаборах; 2) за паспортною продуктивністю насосів на водозаборах; 3) за паспортним дебітом усіх свердловин та проектною потужністю поверхневого водозабору; 4) на підставі витрат води на технологічні потреби; 5) на підставі замірів кількості стічних вод, що надходять до мереж водовідведення.

Метод визначення кількості стічних вод встановлюється виробниками.

Якщо кількість стічних вод визначається одним із методів, зазначених у цьому пункті Правил, що зафіксовано договором або двостороннім актом між виробником та споживачем на обумовлений термін, то споживач протягом цього терміну може не надавати виробнику таких даних.

Вказана норма Правил № 190 містить вичерпний перелік способів визначення кількості стічних вод, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, пункт 5.29. Правил № 190 не розмежовує методи обліку стічних вод залежно від виду стічних вод.

Таким чином, визначення в пункті 3.3. договору № 234/О порядку визначення об`єму поверхневих вод з посиланням на пункти 4.10-4.12. Правил № 190 не відповідає вищевказаним вимогам законодавства про питну воду і питне водопостачання.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Пункти 4.10-4.12. Правил № 190 містяться в главі IV Правил «Приєднання об`єктів до систем централізованого питного водопостачання та водовідведення» та визначають порядок визначення середньорічного об`єму стічних, дощових та снігових вод з метою визначення потужності споруд, в той час як пункти 3.1, 3.14. в главі ІІІ «Розрахунки за відпущену питну воду та приймання стічних вод», а пункти 5.1, 5.29. в главі V «Система обліку водопостачання та водовідведення».

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №905/675/17 та від 07.02.2019 у справі №921/74/18.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем за зустрічним позовом доводи щодо визнання недійсним пункт 3.3. договору № 234/О на підставі ст. 215 ЦК України знайшли своє відображення в матеріалах справи, позивач за зустрічним позовом довів наявність всіх обов`язкових ознак для визнання оспорюваного пункту договору недійсним і що положення пункту 3.3. договору суперечать вимогам законодавству та порушують права АТ «Сумигаз», тому позовні вимоги позивача за зустрічним позовом є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, та достовірними доказами в розумінні статей 76-78 ГПК України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо первісного позову.

За ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Первісний позов задоволенню не підлягає, оскільки, як вже вказано вище, позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовуються невиконанням зобов`язань по договору № 234/О від 01.11.2014 в частині несплати заборгованості за послуги з приймання, відведення та очищення дощових (снігових) стічних вод, які потрапляють в каналізаційну мережу м. Суми, що нарахована відповідно до п. 3.3. договору № 234/О. У зв`язку з визнанням пункту 3.3. договору № 234/О від 01.11.2014 недійсним, підстави первісного позову відсутні.

Водночас суд звертає увагу, що під час з`ясування обставин та дослідження доказів за первісним позовом судом було встановлено недоведеність КП «Міськводоканал» СМР факту надання послуг на приймання, відведення та очищення дощових (снігових) стічних вод, які потрапляють в каналізаційну мережу м. Суми, зокрема, в частині визначення об`єму стічних вод, а саме: позивачем не виконано вимоги п. 3.4. договору щодо порядку визначення обсягу стічних вод, оскільки вперше акт обстеження споживача представниками позивача здійснено 15.09.2020, при цьому в ньому зазначено лише можливість попадання стяіних вод до міської каналізації; рахунки на оплату містять суми нарахування поквартально та попередню суму заборгованості та не надсилались на адресу АТ «Сумигаз» щомісячно, що не відповідає пунктам 3.1, 3.5. договору (оскільки звітним періодом є місяць, оплата має здійснюватись щомісячно до 10 числа наступного місяця на підставі рахунку); для розрахунку вартості послуги позивачем взято площу удосконаленого покриття об`єкта за адресою: вул. Лебединська, 13, м. Суми, 2 з розрахунку: загальна площа 3,7 га - площа забудови 1,4 га - 0,3 га площа зелених насаджень = 2 га, разом з тим, зазначена площа не відповідає об`єктивним даним як паспорту водного господарства, так і договорів оренди земельної ділянки від 25.04.2012 та від 01.09.2017.

Отже, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за первісним позовом покладаються на позивача за первісним позовом, а витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покладаються на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» про стягнення 181017,54 грн відмовити.

2. Зустрічний позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» задовольнити.

3. Визнати недійсним пункт 3.3. договору № 234/О, укладеного 01.11.2014 між Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз», на приймання, відведення та очищення дощових (снігових) стічних вод, які потрапляють в каналізаційну мережу м. Суми.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (40021, м. Суми, вул. Лебединська, 13, ) 2270 грн 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 05.08.2022.

Суддя В.В. Яковенко