ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. Справа№ 910/16305/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Шморгун Р.М. (ордер серія КВ № 484074 від 20.07.2022)

від відповідача: не з`явився

від третіх осіб: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 (повний текст рішення складено 03.02.2022),

у справі № 910/16305/21 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп"

до Акціонерного товариства "ОТП Банк"

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркада-Будівництво"

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгеній Станіславович

про визнання неправомірними дій та стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання неправомірними дій та стягнення матеріальної шкоди у розмірі 60 884,55 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача (шкодою).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 по справі № 910/16305/21 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем було надано суду першої інстанції всі можливі та допустимі докази, а також аргументовано те, що рішення суду по справі № 910/11568/20 виконати не можливо, так як у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

При цьому, позивач наголошує на тому, що ним доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками (шкодою) позивача, оскільки на день відкриття розрахункового рахунку боржника в Акціонерному товаристві "ОТП Банк", на думку позивача, було наявне обтяження рухомого майно щодо боржника в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, тобто відповідач повинен був зупинити проведення видаткових операцій з такого рахунку на суму обтяження та повідомити приватного виконавця про відкриття рахунку.

Однак відповідачем вищевказані дії не були вчинені, що в свою чергу, призвело до виникнення збитків (шкоди) позивача.

Узагальнений виклад позицій інших учасників по справі

Відповідач та треті особи не скористалися правом подати письмовий відзив чи пояснення на апеляційну скаргу. Неподання відзиву чи письмових пояснень не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2022, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/16305/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16305/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/16305/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 20.07.2022.

В судове засідання, яке відбулося 20.07.2022 з`явився представник позивача, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання були сповіщені належним чином, про що свідчить долучений до матеріалів справи електронний лист про направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 на зазначену в матеріалах справи офіційну електронну адресу учасників по справі.

Також слід вказати, що інформація про судове засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судової влади України", тому учасники по справі не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Враховуючи, що явка представників відповідача та третіх осіб у судове засідання не була визнана судом апеляційної інстанції обов`язковою, апеляційний господарський суд визнав можливим здійснювати розгляд апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників відповідача та третіх осіб.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 у справі № 910/11568/20 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада-Будівництво" (боржника, третьої особи-1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (позивач) підлягає стягненню заборгованість в розмірі 363 278,41 грн.

16.11.2020 приватним виконавцем (третьою особою-2) було відкрито виконавче провадження №63622265 з примусового виконання наказу № 910/11568/20, виданого 03.11.2020 Господарським судом міста Києва.

Згідно відповіді на запит до Державної фіскальної служби України від 16.11.2020, отриманої на запит приватного виконавця, боржник має відкриті рахунки в: АТ "Ощадбанк", АТ "Укргазбанк" та АТ АКБ "Аркада".

16.11.2020 приватним виконавцем, відповідно до вимог ст.ст. 48, 52, 56 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову № 63622265 про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на кошти боржника в межах суми заборгованості за наказом, а також основної винагороди та витрат у виконавчому провадженні на загальну суму 399 815,31 грн.

Копію постанови було надіслано боржнику та до банківських установ відповідно до п. 9.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004.

18.11.2020 приватним виконавцем, відповідно до вимог ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову № 63622265 про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все майно боржника та визначено, що арешт накладено в межах суми заборгованості за наказом, а також основної винагороди та витрат у виконавчому провадженні на загальну суму 399 815,31 грн. Інформацію про арешт майна боржника того ж дня було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Постанова про відкриття виконавчого провадження та всі інші постанови з супроводжувальними листами були направлені боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "Аркада-Будівництво" рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер 113), відповідно до вимог ст.ст. 26, 28 Закону України "Про виконавче провадження" та вручені 23.11.2020 представнику боржника за довіреністю.

Згідно відповіді АТ "Ощадбанк" у боржника відсутні кошти на рахунку. Згідно відповіді АТ "Укргазбанк" залишок коштів на рахунку боржника становить 85,90 грн.

15.12.2020 приватним виконавцем, відповідно до вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", направлено вимогу до АТ АКБ "Аркада" про надання інформації, необхідної для проведення виконавчих дій, а саме відомостей про рух грошових коштів на рахунках боржника (копія вимоги додається до позовної заяви, оригінал знаходиться в матеріалах виконавчого провадження у приватного виконавця).

Згідно відповіді АТ АКБ "Аркада" відповідно до постанови Правління Національного банку України № 601-рш від 24.09.2020, 25.09.2020 прийнято рішення № 1744 "Про початок процедури ліквідації акціонерного товариства акціонерний комерційний банк "Аркада" з 25.09.2020.

Згідно відповіді на запит до Державної фіскальної служби України від 20.05.2021, отриманої на запит приватного виконавця, боржник відкрив 19.05.2021 року нові рахунки в АТ "ОТП Банк".

21.05.2021 приватним виконавцем, винесено постанову № 63622265, про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на кошти боржника в межах суми заборгованості за наказом, а також основної винагороди та витрат у виконавчому провадженні на загальну суму 399 815,31 грн. Копію постанови було надіслано боржнику та до АТ "ОТП Банк".

Згідно відповіді АТ "ОТП Банк" від 24.05.2021 у боржника відсутні кошти на рахунках.

Також відсутні договори про зберігання цінностей. Індивідуальний банківський сейф, що охороняється банком, в майновий найм (оренду) не надавався. Відповідно до виписки наданій АТ "ОТП Банк", на вимогу приватного виконавця, за 20.05.2021 року по рахунку НОМЕР_1 , боржник отримав на рахунок 70 000 грн та витратив 60 884,55 грн на власні потреби. Решту суми в розмірі - 9 115,45 грн було стягнуто приватним виконавцем в рахунок погашення боргу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що на день відкриття розрахункового рахунку в АТ "ОТП Банк", було наявне обтяження рухомого майна щодо боржника в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, тобто відповідач повинен був зупинити проведення видаткових операцій з такого рахунку на суму обтяження та повідомити приватного виконавця про відкриття рахунку.

Таким чином, за твердженням позивача, відповідач в порушення вимог ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", положень п.п. 3 п. 16 розділу І Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і - нерезидентів, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11. 2003 № 492, не повідомив приватного виконавця про відкриття рахунку юридичної особи, відносно якої в наявності є обтяження рухомого майна та дозволив боржнику проведення вихідних фінансових операцій до належного реагування приватного виконавця, як обтяжувача майна.

Отже, на думку позивача, внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача щодо безпідставного проведення видаткових операцій з рахунку боржника на суму обтяження та неповідомлення приватного виконавця про відкриття рахунку, позивачем було понесено збитки в розмірі 60 884,55 грн неотриманих коштів, що і стало причинною виникнення даного спору в справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з приписами ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків ті інші способи відшкодування майнової шкоди.

В силу вимог ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, наведеними у ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, а також вини.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Цивільного кодексу відшкодування збитків розглядається як один із способів відшкодування майнової шкоди, яка, на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи може відшкодовуватися. Тобто залежно від виду шкоди, умов та чинників, що її спричинили, обставин справи передбачена можливість застосування різних способів та порядку відшкодування шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною (ст. 225 Господарського кодексу України).

Судом першої інстанції встановлено, що виконавче провадження № 63622265 є відкритим, в рамках якого здійснюються заходи примусового виконання рішення суду, спрямовані на фактичне стягнення грошових коштів на користь позивача. Виконати рішення суду можливо за рахунок коштів боржника або будь-якого іншого майна.

Таким чином, у даному випадку сума заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 у справі № 910/11568/20 не може вважатися майновою шкодою або збитками в розумінні статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, зважаючи на те, що зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача в порядку виконання судового рішення, оскільки відсутні законні підстави вважати, що можливість виконання зазначеного судового рішення втрачена.

Колегія суддів погоджується з правомірним висноском суду першої інстанції про те, що в даному випадку відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача (шкодою).

Отже позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він безповоротно втратив право та можливість на отримання належних йому сум за вказаним виконавчим документом.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що покладення відповідальності на відповідача є фактичним намаганням здійснити виконання судового рішення замість боржника.

Окрім цього, судова колегія зауважує на тому, що в разі задоволення позовних вимог позивач може отримати кошти в подвійному розмірі, шляхом стягнення за рахунок відповідача шкоди, а потім задовольнити свої вимоги за виконавчим документом за рахунок стягнення заборгованості з боржника у справі № 910/11568/20.

В силу вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявності шкоди та, відповідно причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а позовні вимоги за вказаних обставин, є такими, що не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги позивача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/16305/21 - без змін.

Матеріали справи № 910/16305/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.08.2022.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська