ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. Справа№ 910/1047/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Луцюк А.В.

За участю представників учасників процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 року у справі №910/1047/22 (м. Київ, суддя Марченко О.В., повний текст рішення складено 28.04.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Юг»,

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця»

про стягнення 363 384,39 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Магістраль - ЮГ» (далі - позивач/ТОВ «Магістраль - ЮГ» ) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач/Залізниця) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (далі - Філія): 295 000 грн заборгованості за виконані роботи, що утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем укладеного сторонами договору підряду у спрощений спосіб; 17 700,00 грн пені; 13 661,89 грн 3% річних та 37 022,50 грн втрат від інфляції, а всього 363 384,39 грн.

Позов мотивовано тим, що:

- в червні 2020 року позивачем було відвантажено Залізниці в особі Філії відокремленого підрозділу «Моторвагонне депо Тернопіль» два комплекти вкладишів корінних дизеля М756 згідно з видатковою накладною від 16.06.2020 №РН-000123 на суму 25 300 грн та видатковою накладною від 16.06.2020 №РН-000124 на суму 25 300 грн;

- також позивачем в червні 2020 року було виконано роботи, а саме: укладка колінчастого вала в картер дизеля М756 з розточування вкладишів в розмірі креслення, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.06.2020 №ОУ-0000117 на суму 39 000 грн; укладка колінчастого вала в картер дизеля М756 з розточування вкладишів в розмірі креслення, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.06.2020 №ОУ-0000118 на суму 39 000 грн; відновлення посадочних місць картера дизеля М756 б/н, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.06.2020 №ОУ-0000119 на суму 41 200 грн; відновлення посадочних місць картера дизеля М756 б/н, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.06.2020 №ОУ-0000120 на суму 41 200грн; розточка картера дизеля М756 з заміною фіксатора вкладишів, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.06.2020 №ОУ-0000121 на суму 42 000 грн; розточка картера дизеля М756 з заміною фіксатора вкладишів, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.06.2020 на суму 42 000 грн;

- відповідач прийняв виконані роботи, жодних претензій щодо якості їх виконання не надавав, підписав акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та видаткові накладні, проте виконані роботи не оплатив;

- станом на 31.12.2021 загальна сума заборгованості за виконані роботи позивачем становить 295 000 грн; прострочення відповідача за даним платежем складає 564 дні;

- 10.11.2021 позивач надіслав відповідачу претензію-вимогу про сплату грошових коштів за виконанні роботи вих. №1289 у сумі 295 000,00 грн, проте відповіді не отримав; заборгованість не сплачена;

- у зв`язку з неналежним виконанням умов договору підряду у спрощений спосіб позивачем нараховано 17 700,00 грн пені, 13 661,89 грн 3% річних та 37 022,50 грн втрат від інфляції.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 року у справі №910/1047/22 Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль - ЮГ» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про стягнення 363 384,39 грн задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль - ЮГ» 295 000,00 грн основної заборгованості; 37 022,50 грн втрат від інфляції; 13 637, 70 грн 3% річних і 5 184,91 грн судового збору. У стягненні решти позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи своє рішенням місцевий господарський суд із посиланням на положення ст.ст. 202, 205, 525, 526, 610, 625, 692, 836-838, 854 Цивільного кодексу України встановив, що між позивачем і відповідачем укладений договір підряду у спрощений спосіб та факт надання (виконання) позивачем робіт та факт несплати відповідачем за надані позивачем роботи, тому дійшов висновку про стягнення з відповідача 295 000,00 грн.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача штрафних санкцій у порядку ст. 625 Цивільного кодексу України суд першої інстанції здійснивши перерахунок наданого позивачем розрахунку встановив, що останній здійснений невірно, однак враховуючи межі позовних вимог, тому дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 37 022,50 втрат від інфляції та 13 637, 70 грн 3% річних.

Відмовляючи у стягненні пені місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами не укладено договору, який би передбачав нарахування пені, а відтак і не підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності до вимоги про стягненні пені, заявлені відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 у справі №910/1047/22 скасувати в частині стягнення з відповідача 37 022,50 грн інфляційних втрат та 13 637,70 грн 3% річних та в цій частині прийняти нове рішення, яким у відмовити у стягненні інфляційних втрат та 3% річних повністю. Вирішити питання судових витрат.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суму інфляційних втрат та 3% річних залишив поза увагою той факт, що про те, що договір про надання послуг у спірних правовідносинах був укладений сторонами у спрощений спосіб, а відтак не передбачає домовленості сторін щодо порядку (строку, терміну) виконання боржником обов`язку з оплати цих послуг, а відтак, у спірних правовідносинах обов`язок з оплати послуг повинен виникати з моменту пред`явлення позивачем відповідної вимоги, та може бути виконаний протягом семиденного строку, як це передбачено положеннями ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України. Однак, матеріали справи не містять вимоги позивача про оплату послуг, а також доказів на підтвердження факту її пред`явлення (надсилання, вручення) відповідачу, у зв`язку із чим, твердження позивача про те, що у відповідача виник обов`язок з оплати цих послуг є необґрунтованим та суперечить обставинам справи та нормам Закону.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що позивач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, не подав відзиву на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання позивачем відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 у справі №910/1047/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Михальської Ю.Б., Іоннікова І.А.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.02.2022 у справі №910/1047/22, зокрема, вирішено відкласти розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 у справі №910/1047/22 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/1047/22

04.07.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/1047/22.

Проте головуючий суддя (суддя-доповідач) Разіна Т.І. з 27.06.2022 по 01.07.2022 перебувала у відпустці, а з 04.07.2022 по 08.07.2022 на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/1047/22; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 у справі №910/1047/22 призначено на 02.08.2022.

Явка представників сторін

Позивач і відповідач своїх представників у судове засідання 03.08.2022 не направили.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від позивача та відповідача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що позивач та відповідач належні чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від позивача та відповідача клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що між позивачем та відповідачем було підписано та скріплено печатками юридичних осіб такі документи:

- акти приймання-передачі (надання послуг) від 16.06.2020:

№ОУ-0000117 на суму 45 600 грн - укладка колінчастого вала з розточкою та установкою вкладишів дизеля М756;

№ОУ-0000118 на суму 45 600 грн - укладка колінчастого вала з розточкою та установкою вкладишів дизеля М756;

№ОУ-0000119 на суму 41 200 грн - відновлення посадочних місць картера дизеля М756 б/н;

№ОУ-0000120 на суму 41 200 грн - відновлення посадочних місць картера дизеля М756 б/н;

№ ОУ-0000121 на суму 42 000 грн - розточка картера дизеля М756 з заміною фіксаторів вкладишів;

№ОУ-0000122 на суму 42 000 грн - розточка картера дизеля М756 з заміною фіксаторів вкладишів;

- видаткові накладні від 16.06.2020: №РН-000123 на суму 25 300 грн - вкладиші корінні дизеля М756 і №РН-000124 на суму 25 300 грн - вкладиші корінні дизеля М756.

Вказані акти підписані та скріпленні печатками юридичних осіб. Жодних зауважень щодо виконаних позивачем робіт акти та видаткові накладні не містять.

Товариством складено рахунки-фактури від 16.06.2020 №СФ-0000117 на суму 39 000 грн, №СФ-0000118 на суму 39 000 грн, №СФ0000119 на суму 41 200 грн, №СФ-0000120 на суму 41 200 грн, №СФ-0000121 на суму 42 000 грн, №СФ-0000122 на суму 42 000 грн, №СФ-0000123 на суму 25 300 грн, №СФ-0000124 на суму 25 300 грн.

Доказів надіслання або вручення нарочно відповідачу матеріали справи не містять.

На вказані роботи позивачем реєстровано податкові накладні.

Претензією-вимогою від 10.11.2021 №1289 позивач просив відповідача сплатити прийняті за актами та видатковими накладними послуги.

Доказів надіслання відповідачу вказаної претензії-вимоги матеріали справи не містять.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, однак здійснивши перевірку правильності поданого позивачем розрахунку встановив, що розрахунок 3% та інфляційних втрат здійснено не вірно, однак врахувавши межі заявлених позовних вимог, у зв`язку із чим задовольнив позов частково.

Відмовляючи у стягненні пені місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами не укладено договору, який би передбачав нарахування пені, а відтак і не підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності до вимоги про стягненні пені, заявлені відповідачем.

Відповідач у апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Частинами 1, 2 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду першої інстанції (в оскаржуваній відповідачем частині) не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Предметом апеляційного перегляду є наявність/ відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального права в частині задоволених позовних вимог, апеляційний господарський суд встановив, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору підряду, який між сторонами було укладено у спрощений спосіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 854 ЦК України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вже зазначалось вище та убачається із матеріалів справи, що між позивачем та відповідачем було підписано та скріплено печатками юридичних осіб такі документи:

- акти приймання-передачі (надання послуг) від 16.06.2020:

№ОУ-0000117 на суму 45 600 грн - укладка колінчастого вала з розточкою та установкою вкладишів дизеля М756;

№ОУ-0000118 на суму 45 600 грн - укладка колінчастого вала з розточкою та установкою вкладишів дизеля М756;

№ОУ-0000119 на суму 41 200 грн - відновлення посадочних місць картера дизеля М756 б/н;

№ ОУ-0000120 на суму 41 200 грн - відновлення посадочних місць картера дизеля М756 б/н;

№ ОУ-0000121 на суму 42 000 грн - розточка картера дизеля М756 з заміною фіксаторів вкладишів;

№ОУ-0000122 на суму 42 000 грн - розточка картера дизеля М756 з заміною фіксаторів вкладишів;

- видаткові накладні від 16.06.2020: №РН-000123 на суму 25 300 грн - вкладиші корінні дизеля М756 і №РН-000124 на суму 25 300 грн - вкладиші корінні дизеля М756 .

Вказані акти підписані та скріпленні печатками юридичних осіб. Жодних зауважень щодо виконаних позивачем робіт акти та видаткові накладні не містять.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 статті 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи наведені положення законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку проте, що обов`язок щодо оплати за договором підряду виник у відповідача з моменту отримання товару, тобто, з моменту підписання зазначених актів приймання-передачі (надання послуг).

А тому обов`язок позивача направляти відповідачеві вимогу, у розумінні 530 ЦК України не було обов`язковим, оскільки, наявність у відповідача зобов`язання щодо оплати за надані послуги випливає безпосередньо зі змісту ч. 1 ст. 692 ЦК України та ч. 1 ст. 854 ЦК України тобто, з моменту отримання такої послуги.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про не застосування апеляційним судом ч. 2 ст. 530 ЦК України до спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач порушив умови договору підряду, який укладений у спрощений спосіб щодо своєчасної оплати отриманих від позивача послуг, тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснений місцевим господарським судом вважає його вірни

Відтак, з урахуванням меж позовних вимог, стягненню підлягають з відповідача на користь позивача підлягають 37 022,50 грн втрат від інфляції за розрахунком позивача і 13 637,70 грн 3% річних за розрахунком суду; у стягненні решти суми 3% річних (24,19) слід відмовити.

Інші наведені доводи скаржника, викладені в поданій ним апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову, у зв`язку його частковою доведеністю та обгрунтованістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 року у справі №910/1047/22 (в оскаржуваній відповідачем частині), та, відповідно, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 року у справі №910/1047/22 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 року у справі №910/1047/22 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу №910/5047/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 08.08.2022

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова