ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року Справа № 902/33/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2022 р. ухваленого у м. Вінниці, повний текст складено 11.05.2022 р.

у справі № 902/33/22 (суддя Маслій І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дом "ДНЛ Груп"

до Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод"

про стягнення 504708,71 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2022 р. у справі № 902/33/22 позов задоволено частково. Відповідно до рішення підлягає стягненню з Державного підприємства "45 Експериментальний механічний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ДНЛ Груп" 469416,92 грн. боргу, 8027,03 грн. інфляційних втрат, 4051,13 грн. 3% річних.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Державне підприємство "45 експериментальний механічний завод" подало скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2022 р. та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим і вказує, що судом не з`ясовано, чи мав можливість відповідач оплатити отриманий товар. Пояснює, що у відповідача склалися обставини, які ускладнювали виконання зобов`язань за договором сторін в повному обсязі у строки, визначені договором, а саме - несприятлива фінансова ситуація, пов`язана із несвоєчасним отриманням авансового платежу за укладеними державними контрактами та за відсутності обігових коштів.

Звертає увагу, що основний напрямок діяльності підприємства - це виконання замовлень для Міністерства оборони України, і застосування до ДП « 45 ЕМЗ» примусових заходів стягнення заборгованості унеможливить виконання державних завдань та поставить підприємство на межу повної зупинки виробництва.

Посилається на п.4.6 укладеного між сторонами договору та висновки, сертифікати Вінницької ТПП і доводить, що вищевказані непередбачувані обставини, які підтверджені компетентними органами, є істотними обставинами та безпосередньо вплинули на строки виконання договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем. Вважає, що з урахуванням таких обставин подання позову до відповідача є передчасним, а застосування до підприємства пень та штрафів є таким, що не відповідає законодавству та умовам договору.

Просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 04 травня 2022 року у справі № 902/33/22.

Позивач ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що вважає вимоги апеляційної скарги Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" від 24.05.2022 р. № 455 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказує, що апеляційна скарга ДП "45 експериментальний механічний завод" не містить жодної вказівки на незгоду з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп», натомість скаржник посилається на те, що відповідач замовив у позивача товар (продукцію) з метою виконання договорів, укладених з Міністерством оборони України (договори № 370/3/5/2/1//9 та № 370/3/5/2/1/8 від 25.08.2021 р.) та зазначає про виникнення форс-мажорних обставин за укладеними з МОУ договорами від 25.08.2021 р.

Позивач звертає увагу суду, що договір поставки № 67-45П-21, за яким утворилась заборгованість, був укладений з відповідачем за результатом визнання ТОВ «Торговий Дом «ДНЛ Груп» переможцем у процедурі публічних закупівель за тендером № UA-2021-08-02-005799-b.

Позивач робить висновок, що укладений позивачем та відповідачем ще 19.08.2021 р. договір поставки № 67-45П-21 жодним чином не пов`язаний із договорами № 370/3/5/2/1//9 та № 370/3/5/2/1/8, укладеними відповідачем та Міністерством оборони України 25.08.2021 р.

Наголошує, що відповідно до п. 4.6. договору поставки № 67-45П-21 від 19.08.2021 р. сторони договору звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), які не існували під час укладання договору, виникли поза волею сторін, якщо ці обставини вплинули на виконання договору. Відсутність у боржника коштів, потрібних для виконання зобов`язань за договором або відсутність у сторони відповідних дозвільних документів необхідних для виконання договору не є обставинами непереборної сили.

За визначенням підпункту 3.1.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням президії ТПП України від 15.07.2017р. №40(3) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу. Не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язань товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо (пункт 3.2 Регламенту).

Доводить з посиланням на наведені положення Регламенту, що порушення зобов`язань контрагентами відповідача, зокрема і за договорами № 370/3/5/2/1/9 та № 370/3/5/2/1/8, не є форс-мажорними обставинами та не звільняють відповідача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання договору поставки № 67-45П-21 від 19.08.2021 р., який є предметом дослідження у даній справі.

Вважає, що не можуть бути прийняті в якості доказів неможливості своєчасного виконання обов`язків відповідача по оплаті товару за договором поставки № 67-45П-21 від 19.08.2021 р. висновки Вінницької торгово-промислової палати від 24.12.2021 р. № 23/12/501, 23/12/502, та сертифікати № 0500-22-0070, № 0500-22-0071, № 0500-22-0072 від 18.02.2022р. № 23/12/49, № 23/12/50, № 23/12/51, оскільки останні підтверджують неможливість виконання своїх обов`язків Державним підприємством "45 Експериментальний механічний завод" за договорами про закупівлю послуг за державні кошти №370/3/5/2/1/10, №370/3/5/2/1/9 та №370/3/5/2/1/8 від 25.08.2021р., укладеними з Міністерством оборони України, а не з ТОВ "Торговий Дом "ДНЛ Груп".

На підставі викладеного просить залишити апеляційну скаргу ДП «45 експериментальний механічний завод» без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2022 р. у справі № 902/33/22 без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої заперечення проти апеляційної скарги.

Відповідач не забезпечив явку представника у судове засідання, тоді як був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с.111, 123 у т.1/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення відповідача/скаржника про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача/скаржника за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

19.08.2021 р. ТОВ "Торговий дім "ДНЛ Груп"/постачальник та Державне підприємство "45 Експериментальний механічний завод"/покупець уклали договір поставки № 67-45П-21, згідно із п. 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених даним договором, постачальник зобов`язується партіями відповідно до заявок покупця поставляти покупцю у власність товар (код за ДК 021:2015 (CPV): Сплави 14620000-3), найменування, кількість та ціна якого визначаються згідно зі специфікацією, яка міститься в додатку 1 до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах даного договору /а.с.10-13 у т.1/.

Загальна сума (ціна) договору та ціна за одиницю товару зазначаються в специфікації та включають у себе вартість тари та упаковки товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються постачальником, вартість доставки товару до місця поставки, вартість страхування, завантаження, розвантаження та всі інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням цього договору. Ціна товару визначається в національній валюті України (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору розрахунок здійснюється за кожну окрему поставлену партію товару протягом 14 календарних днів після підписання акта приймання-передачі або видаткової накладної на партію товару.

У пункті 2.4. договору сторони передбачили, що розрахунок здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника на підставі специфікації, заявки покупця, виставленого рахунку, акту приймання-передачі або видаткової накладної на партію товару, а також відповідно до інших умов договору.

Поставка товару здійснюється згідно з Правилами Інкотермс у редакції 2010 року на умовах поставки FCA (склад постачальника, м. Дніпро), що визначено в специфікації до договору та у строк відповідно до заявок покупця транспортом покупця (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 4.1. договору визначено, що за неналежне виконання своїх зобов`язань по договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами даного договору.

Згідно із п. 5.1. договору останній набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021 р., а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань до повного виконання зобов`язань за даним договором.

Додатком № 1 до договору (специфікація) /а.с.14-15 у т.1/ сторони погодили найменування, кількість та ціну за одиницю товару на загальну суму 469093,83 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 5 специфікації оплата товару здійснюється наступним чином: оплата 100% після постачання товару на протязі 14 календарних днів.

Пунктом 7 специфікації визначено, що постачальник зобов`язаний поставити партію товару до 27.08.2021 р.

Договір, додаток № 1 до договору підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Позивач здійснив поставку товару на загальну суму 469416,92 грн., що підтверджено підписаною сторонами видатковою накладною № 5877 від 01.09.2021 р. та товарно-транспортною накладною № Р5877 від 01.09.2021 р. /а.с.16-19 у т.1/. Останнім днем строку оплати за поставлену продукцію є 15.09.2021 р. - з урахуванням умов про оплату 100% після постачання товару на протязі 14 календарних днів та з урахуванням графіку роботи банківської системи України у зв`язку з перенесенням робочих днів у 2021 році.

Протягом 14 календарних днів після поставки товару кошти за поставлений товар покупцем не сплачені.

Отже, на умовах договору № 67-45П-21 від 19.08.2021 р. між сторонами відбулись правовідносини з поставки, які врегульовані нормами пар.1,3 глави 54 ЦК України та пар.1 глави 30 ГК України.

Господарський договір згідно зі ст.174 ГК України є однією із підстав виникнення господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст.1-4,181 ГК України до господарських відносин застосовуються правила Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом. Статтею 175 ГК України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.712 ЦК України та ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.6 ст.265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст.712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

У відповідності до ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання договору відповідач одержав від позивача товари загальну суму 469416,92 грн. згідно з видатковою накладною № 5877 від 01.09.2021, натомість відповідач/покупець не виконав обов`язку щодо сплати 100% вартості поставленого товару у строк, передбачений п.2.3. договору та п.5 специфікації на протязі 14 календарних днів. Така обставина відповідачем не спростована.

За таких обставин колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги ТОВ "Торговий дім "ДНЛ Груп" про стягнення з ДП "45 Експериментальний механічний завод" заборгованості 469416,92 грн.

Оскільки несвоєчасне виконаня грошового зобов`язання має місце, є також правомірними позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, порушення відповідачем умов договору щодо оплати товару в обумовлений сторонами строк є підставою для відповідальності, спрямованої на відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та на компенсацію за користування утримуваними боржником грошовими коштами.

Період прострочення з 16.09.2021 р. по 29.12.2021 р. правильно визначений позивачем відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи. Суд апеляційної інстанції перевірив розрахунки 8027,03 грн. інфляційних втрат за період прострочення жовтень 2021 по листопад 2021 включно та 4051,13 грн. 3% річних за період з 16.09.2021 р. по 29.12.2021 р. і встановив, що розрахунки є арифметично вірними. Відтак колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення цих позовних вимог.

Оцінюючи обґрунтованість вимог позивача про стягнення з Державного підприємства "45 Експериментальний механічний завод" 23213,63 грн. пені, колегія суддів враховує наступне.

Частиною 1 статті 216 та частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України передбачено, що господарсько-правова відповідальність застосовується до учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. В статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ч.6 ст. 231 ГК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати граничний розмір, який установлено законом.

Отже, норми ч.6 ст. 231 ГК України регулюють виключно правовідносини щодо відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, тоді як конкретний розмір має бути визначений сторонами у договорі.

Разом з тим, за змістом наведених вище норм законодавства розмір штрафних санкцій (пені) за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування неустойки, або містить умову про те, що неустойка нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені та штрафу може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови їх сплати визначено певним законодавчим актом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 904/4156/18.

Апеляційним судом встановлено, що у договорі, на умовах якого грунтуються позовні вимоги про стягнення пені, сторонами передбачено лише те, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством України та умовами даного договору. За порушення строків поставки товару або умов якості товару постачальник несе відповідальність та зобов`язаний сплатити покупцю штрафні санкції в розмірі відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України (п.4.1. та п. 4.3. договору). Натомість відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у вигляді пені сторонами не визначена. Спеціальний нормативний акта, який регулює відповідні правовідносини відсутній, а відтак в даному випадку не може бути застосована з посиланням ч.6 ст.231 ГК України не може бути застосована у даному випадку як підстава для визначення розміру стягуваної пені.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення 23213,63 грн.

Доводи відповідача про наявність форс-мажорних обставин як підставу для відмови у задоволенні позову колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Колегія суддів бере до уваги, що укладений 19.08.2021 р. позивачем та відповідачем договір поставки № 67-45П-21 (за результатом визнання 13.08.2021 р. ТОВ Торговий Дім ДНЛ Груп переможцем процедури публічних закупівель згідно тендера № UА-2021-08-02-005799-b), жодним чином не пов`язаний із договорами № 370/3/5/2/1//9 та № 370/3/5/2/1/8, укладеними між відповідачем та Міністерством оборони України 25.08.2021 р. - тобто після визнання позивача переможцем процедури публічних закупівель згідно тендера №UА-2021-08-02-005799-b та укладення з відповідачем договору поставки № 67-45П-21, за яким виникла заборгованість.

Посилання відповідача на скрутне фінансове становище могло оцінюватися судом як підстава для зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до ст. 232 ГК України, натомість суд взагалі відмовив у стягненні пені.

З урахуванням наведених обставин у справі не має значення посилання відповідача на виникнення форс-мажорних обставин за укладеними з Міністерством оборони України договорами № 370/3/5/2/1//9 та № 370/3/5/2/1/8 від 25.08.2021 р. (підтвердженими висновками Вінницької торгово-промислової палати № 23/12/501 та № 23/12/502 від 24.12.2021 р. /а.с.39-47 у т.1/) як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2022 р. у справі № 902/33/22 ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2022 р. у справі № 902/33/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 902/33/22 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 10 серпня 2022 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Петухов М.Г.