ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

08 серпня 2022 року Справа № 926/2156/22

За позовом Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України

до Виробничо-комерційної фірми «МОМ»

про стягнення заборгованості в сумі 150000,000 грн

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Меленко О.С.

Представники:

від позивача (в режимі ВКЗ) - Петрик М.М.

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України звернулась до Господарського суду Чернівецької області із позовною заявою до відповідача Виробничо-комерційної фірми «МОМ» про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 09/06 від 16 червня 2016 року у розмірі 200000,000 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором безвідсоткової поворотної допомоги №09/06 від 16 червня 2016 року.

Позивач вказує про те, що відповідно до умов укладеного договору позивач надав відповідачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, що підтверджується платіжним дорученням № 8724 від 16 червня 2016 року, а останній взяв на себе зобов`язання по закінченню терміну даного договору повернути її у повному обсязі.

З огляду на те, що відповідач, в порушення своїх зобов`язань за договором безвідсоткової поворотної допомоги №09/06 фінансову допомогу позивачу не повернув, сторони погодили продовжити термін для повернення коштів до 28 лютого 2021 року, що також підтверджується додатковою угодою №1 до договору №09/06 від 16 червня 2016 року.

Однак, відповідач у визначений термін та станом на момент подання позовної заяви до суду взяті на себе зобов`язання знову не виконав, у зв`язку із чим, позивач звернувся до господарського суду Чернівецької області з позовною вимогою про стягнення суми основної заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 09/06 від 16 червня 2016 року у розмірі 200000,000 грн з відповідача на користь позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2022 року, позовну заяву №926/2156/22 передано судді Тинку О.С.

Ухвалою суду від 14 червня 2022 року прийнято справу № 926/2156/22 до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначити 04 липня 2022 року.

Ухвалою суду від 21 червня 2022 року задоволено заяву представника Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України про розгляд справи 04 липня 2022 року о 11 годині 00 хвилин в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

04 липня 2022 року представник позивача звернувся до суду із заявою (вх. №2496) про зменшення розміру позовних вимог .

Заява обґрунтована тим, що відповідач 24 червня 2022 року часткового погасив заборгованість у сумі 50000,00 грн. З огляду на викладене представник позивача повідомляє суд про зменшення суми позовних вимог та просить суд стягнути з Виробничо-комерційної фірми «МОМ» на користь Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України суму заборгованості у розмірі 150000,00 грн та судові витрати. До вказаної вище заяви представником позивача додано докази, на які він посилається у заяві, як на підставу зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 04 липня 2022 року задоволено заяву Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України про зменшення розміру позовних вимог (вх. №2496 від 04 липня 2022 року); розгляд справи по суті в судовому засіданні відкладено на 18 липня 2022 року.

Ухвалою суду від 18 липня 2022 року відкладено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 08 серпня 2022 року; вирішено провести судове засідання у режимі відеоконференції з представником Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису за допомогою сервісу vkz.court.gov.ua за наступними реквізитами: електронна адреса: .

В судовому засіданні 08 серпня 2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач явку належного представника в судове засідання 08 серпня 2022 року не забезпечив, причини неявку суду не відомі, відзив на позовну заяву до суду не подано.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктом 1 частини 3 цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався своїми процесуальними правами, суд вважає, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на те, що судом було здійснено всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

16 червня 2016 року між Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України (далі-Асоціаціація) та Виробничо-комерційною фірмою «МОМ» (далі-Підприємство) укладено договір безвідсоткової поворотної допомоги №09/06.

Пунктами 1.1. та 1.2. Договору встановлено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, Асоціація зобов`язується надати Підприємству поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (надалі - фінансову допомогу), а останнє зобов`язується по закінченню терміну даного договору повернути її Асоціації у повному обсязі. Допомога надається на безготівковій основі, так як ВКФ "МОМ" є учасником Асоціації

Згідно з пунктом 2.1. Договору, сума фінансової допомоги за цим договором становить 200000,00 гривень (двісті тисяч гривень).

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Договору, Асоціація зобов`язується надати фінансову допомогу в слідуючи терміни: Перерахувати на поточний рахунок Підприємства 200000,00 гривень ( двісті тисяч гривень) до 17 червня 2016 року. Фінансова допомога надається у безготівковій формі шляхом переказу необхідних коштів на поточний рахунок Підприємства відповідно до договору.

У відповідності до вимог пунктів 5.1 та 5.2 Договору, термін повернення фінансової допомоги до 17 червня 2017 року, у безготівковому порядку платіжним доручення шляхом переказу необхідних коштів на поточний рахунок Асоціації.

Згідно пунктів 6.1 та 6.2 Договору, у випадку порушення Підприємством своїх зобов`язань за цим договором, для нього наступає відповідальність згідно чинного законодавства України. Усі спори, що пов`язані з цим договором, його укладанням або такі, що виникли в процесі виконання умов цього договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному відповідним чинним в Україні законодавством.

Пунктом 7.1 Договору унормовано, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Зміни в цей договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору. Зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін (пункти 7.3. та 7.4 Договору).

16 червня 2020 року між Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України та Виробничо-комерційною фірмою «МОМ» укладено додаткову угоду №1 до договору безвідсоткової поворотної допомоги №09/06 від 16 червня 2016 року.

Так, пунктом 1 Додаткової угоди №1 унормовано, що сторони підтверджують, що станом на 16 червня 2020 року Підприємство не виконало свої зобов`язання перед Асоціацією щодо повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в сумі 200000,00 грн (двісті тисяч гривень, 00 коп), що є предметом Договору.

Сторони продовжили термін повернення фінансової допомоги до 28 лютого 2021 року (пункт 2 Додаткової угоди №1).

Згідно пункту 3 Додаткової угоди №1, інші умови договору не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше, і сторони підтверджують відносно них свої обов`язки.

Договір та додаткова угода підписані та скріплені печатками сторін.

В матеріалах справи дані про визнання договору у встановленому законом порядку недійсним відсутні.

У зв`язку з порушенням умов договору, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути фінансову допомогу, що підтверджено листами від 24 листопада 2020 року №1/16/809п та від 09 квітня 2021 року №1/16/261п.

Однак, відповідач в порушення умов договору №09/06 від 16 червня 2016 року та додаткової угоди №1 від 16 червня 2021 року фінансову допомогу не повернув, що стало підставою для звернення позивача з позовом про її стягнення у судовому порядку.

З урахуванням вищенаведеного вбачається, що позивач покладені на нього обов`язки виконав в повному обсязі, надавши відповідачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в розмірі 200000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №8724 від 16 червня 2016 року на суму 200000,00 грн.

При цьому, 04 липня 2022 року представник позивача звернувся до суду з заявою (вх. №2496) про зменшення розміру позовних вимог, в якій вказав, що відповідач 24 червня 2022 року, а саме після звернення з позовом до суду, часткового погасив заборгованість у сумі 50000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №30882847SB.

Отже, відповідач свої зобов`язання в частині повернення фінансової допомоги не виконав у повному розмірі, в результаті чого заборгованість за договором № 09/06 від 16 червня 2016 року становить 150000,00 грн.

За положеннями частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи цивільно-правову природу договору про надання поворотної фінансової допомоги прийнято застосовувати норми цивільного законодавства. За своєю суттю поворотну фінансову допомогу вважають позикою, а правовою підставою для її надання є договір позики.

У відповідності до вимог статті 1046 Цивільного кодексу України, договір позики передбачає, що одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми (частини 1 статті 1047 Цивільного кодексу України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 статті 1047 Цивільного кодексу України).

Згідно з частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Згідно із статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приписами статті 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до пункту 1 статті 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частини 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову та беручи до уваги те, що даний спір виник з вини відповідача, судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73-79, 86, 129, 222, 232, 233, 236-238, 240-241, 247-248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (08133, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, буд. 1 А, код 16307261) до Виробничо-комерційної фірми «МОМ» (60427, Чернівецька обл., Глибоцький район, с. Кам`янка, вул. Гуцульська, буд.21, код 31003986) про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №09/06 від 16 червня 2016 року в розмірі 150000,00 грн - задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Виробничо-комерційної фірми «МОМ» (60427, Чернівецька обл., Глибоцький район, с. Кам`янка, вул. Гуцульська, буд.21, код 31003986) на користь Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (08133, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, буд. 1 А, код 16307261) суму заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №09/06 від 16 червня 2016 року в розмірі 150000,00 грн та судовий збір в сумі 3000,00 грн.

У судовому засіданні 08 серпня 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 233 ГПК України, повне рішення складено та підписано 10 серпня 2022 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя О.С. Тинок