ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.2022 Справа № 905/2393/21

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Лободи Т.О.

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу

за позовом Маріупольського міського центру зайнятості, м. Маріуполь Донецької області, код 24815706,

до Державної екологічної інспекції у Донецькій області, м. Костянтинівка, Донецької області, код 38034476,

про стягнення 65 083,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державної екологічної інспекції у Донецькій області про стягнення суми отриманої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у зв`язку з її поновленням на роботі за рішенням суду у розмірі 65 083,04грн. Також позивач просить стягнути з відповідача суму судових витрат.

В обґрунтування заявленого позову посилається на положення статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному уразі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.12.2021 позовну заяву Маріупольського міського центру зайнятості до Державної екологічної інспекції у Донецькій області про стягнення 65 083,04грн залишено без руху, надано строк 7 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків.

04.01.2022 на адресу суду надійшла заява Маріупольського міського центру зайнятості про усунення недоліків позовної заяви з додатками до неї.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/2393/21 за позовом Маріупольського міського центру зайнятості до Державної екологічної інспекції у Донецькій області про стягнення 65 083,04 грн. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи. Позивачем та відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у встановлений судом строк надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає позовні вимоги необґрунтованими. У відзиві відповідач вказує про те, що позивач в своїй позовній заяві не зазначає ні підстави, ні докази того, що може діяти в інтересах Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України а випадок безробіття, а також безпідставно посилається на ст. 1166 ЦК України як на підставу стягнення коштів. Також відповідач вказує, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано жодного документа, який би засвідчував перерахування позивачем на рахунок ОСОБА_1 суми допомоги по безробіттю в розмірі 65 083,04 грн та жодного первинного документа про отримання ОСОБА_1 зазначеної суми в конкретно визначену дату. На думку відповідача, довідка позивача №6 від 16.09.2021 не може вважатись достатнім та беззаперечним доказом виплати позивачем та отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 65 083,04 грн.

Крім того, відповідач зазначає, що сума допомоги по безробіттю, яка повинна була виплачуватись позивачем ОСОБА_1 не може становити 65 083,04 грн, оскільки не повинна включати нарахування за січень 2021 року в розмірі 2 050,00грн та частину за лютий 2021 року орієнтовно в розмірі 7 039,68 грн, так як такі нарахування суперечать приписам ч. 4 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 1 розділу ІV Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2020 за №537/34820, відповідно до яких виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_1 на період з 25.12.2020 по 25.02.2021 повинна бути відкладена у зв`язку з виплатою вказаній особі вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Також, на думку відповідача, позовна заява підлягає поверненню, оскільки копія заяви про усунення недоліків позовної заяви та доданих до неї документів не була надіслана позивачем на адресу відповідача, що є порушенням ч. 1 ст. 172 та ч. 9 ст. 80 ГПК України, а тому не може брати братися до уваги.

Позивач у встановлений судом строк надіслав до суду відповідь на відзив, в якій не погоджується з запереченнями відповідача, викладеними у відзиві на позов, та просить суд відхилити наведені відповідачем у відзиві заперечення та задовольнити позовну заяву Маріупольського міського центру зайнятості у повному обсязі. Стосовно заперечень відповідача щодо розміру допомоги по безробіттю, яка повинна була виплачуватись позивачем ОСОБА_1 та мала бути відкладена на період з 25.12.2020 по 25.02.2021 у зв`язку з виплатою вказаній особі вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат, позивач зазначає, що оскільки ОСОБА_1 звільнена з посади 24.12.2021 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, тобто з підстави, визначеної у п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, тому відповідно до абз. 2 п. 1 Розділу ІV Порядку виплата допомоги по безробіттю відкладається не більше ніж на один місяць, що і було здійснено позивачем на підставі наказу №НТ210106 від 06.01.2021.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, під час розгляду справи дотримано обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Статтею 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з цим, суд зазначає, що 24.02.2022 була розпочата військова агресія Російської Федерації проти України та почались обстріли м. Харкова.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан. На даний час Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/22 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Також продовжуються обстріли міста Харкова та Харківської області.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Господарський суд Донецької області продовжує свою роботу.

Враховуючи викладені обставини, справу не було вирішено судом своєчасно у встановлений ст. 248 ГПК України строк.

Суд враховує, що учасники справи належним чином та достеменно обізнані про знаходження на вирішенні суду даного спору, однак, після 24.02.2022 від учасників справи не надходило ніяких заяв по суті справи, клопотань, пояснень.

За таких обставин, відповідно до положень ч. 4 ст. 240 ГПК України суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 34 вказаного Закону Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Пунктом 15 Статуту Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затвердженого Постановою правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття №2 від 06.07.2000, виконавчим органом правління Фонду є виконавча дирекція Фонду. Функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №90 від 05.03.2014 "Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення" до внесення змін до Законів України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення" органи державної служби зайнятості продовжують виконувати завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і фінансуються за рахунок і в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Отже, положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачають право Маріупольського міського центру зайнятості як виконувача функцій виконавчої дирекції Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, що спростовує доводи відповідача щодо відсутності у позивача прав діяти в інтересах Фонду загальнообов`язкового соціального страхування на випадок безробіття.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області №321-о від 24.12.2020 звільнено ОСОБА_1 24 грудня 2020 року з посади заступника начальника відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону Донецької області - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу".

06.01.2021 ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.

Наказом Маріупольського міського центру зайнятості №НТ210106 від 06.01.2021 ОСОБА_1 надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю з 06.01.2021 по 31.12.2021 та відкладено виплату допомоги по безробіттю з 06.01.2021 по 24.01.2021 у зв`язку з наданням вказаній особі вихідної допомоги або інших виплат при звільненні з ПОУ або закінченні строку повноважень за виборною посадою, що забезпечують часткову або тимчасову компенсацію втраченого заробітку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.03.2021 по справі №200/577/21-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2021, визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 24 грудня 2020 №321-о про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області Державної екологічної інспекції у Донецькій області з 25 грудня 2020. Стягнуто з Державної екологічної інспекції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2020 року у розмірі 66 670,56 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Вказана постанова у справі №200/577/21-а набрала законної сили з 22.03.2021, про що зазначено в постанові.

На виконання вказаних судових рішень наказом Державної екологічної інспекції №201-о від 27.08.2021 скасовано наказ від 24.12.2020 №321-о "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу інструментально-лабораторного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 23 грудня 2020 року.

Згідно наказу Маріупольського міського центру зайнятості від 15.09.2021 №НТ 210915 ОСОБА_1 з 27.08.2021 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію як безробітної у зв`язку з виданням відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі відповідно до абз. 10 пп. 1 п. 30 Порядку.

За весь час перебування на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості безробітній ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю за період з 06.01.2021 по 26.08.2021 у загальному розмірі 65 083,04 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 6 від 16.09.2021.

16.09.2021 Маріупольським міським центром зайнятості видано наказ № 368 "Про відшкодування коштів роботодавцем", яким, окрім іншого, вирішено утримати з Державної екологічної інспекції у Донецькій області виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 65 083,04 грн, у зв`язку з поновленням її на роботі за рішенням суду, доручено начальнику юридичного відділу Оксані Росоловій здійснити контроль за поверненням роботодавцем коштів до Фонду у добровільному порядку протягом 15-ти календарних днів та у разі їх неповернення у визначений термін - провести претензійно-позовну роботу.

З метою врегулювання спору щодо повернення виплачених ОСОБА_1 коштів у вигляді допомоги по безробіттю Маріупольським міським центром зайнятості було направлено відповідачу лист № 07/3455/06-16/21 від 17.09.2021 про відшкодування допомоги по безробіттю в розмірі 65 83,04 грн на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття".

У відповідь на вказаний лист Державною екологічною інспекцією у Донецькій області листом №12-3266/21 від 05.10.2021 повідомлено про неможливість виконання рішення Маріупольського міського центру зайнятості про утримання суми виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 65 083,04 грн оскільки такий не відповідає встановленим нормам Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2020 за №537/34820.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Внаслідок несплати відповідачем вказаних коштів, з огляду на норми вищезазначеної статті, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача виплаченої суми забезпечення безробітному, якого поновлено на роботі за рішенням суду, у розмірі 65 083,04 грн.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (надалі - Закон).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 8 вказаного Закону Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст. 1 Закону передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.7 Закону видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю.

Частина 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

Частина 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 Закону передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 34 Закону передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, статтями 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця сплатити суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 914/2087/17, від 06.07.2018 у справі № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018 у справі № 914/1875/17, в яких зазначено, що за положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Отже, обов`язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі.

Враховуючи те, що судовим рішенням у справі № 200/577/21-а визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 24 грудня 2020 №321-о про звільнення ОСОБА_1 , який став підставою для втрати заробітної плати, що в подальшому призвело до призначення та виплати позивачем допомоги по безробіттю, суд прийшов до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У даному випадку саме Державна екологічна інспекція у Донецькій області по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем у розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а тому саме на Державну екологічну інспекцію у Донецькій області покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Стосовно доводів відповідача, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано жодного документа, який би засвідчував перерахування позивачем на рахунок ОСОБА_1 суми допомоги по безробіттю в розмірі 65 083,04грн та жодного первинного документа про отримання ОСОБА_1 зазначеної суми в конкретно визначену дату, суд зазначає наступне.

До матеріалів справи позивачем надано копію довідки Маріупольського міського центру зайнятості №6 від 16.09.2021, відповідно до якої дохід ОСОБА_1 за період з 06.08.2021 по 26.08.2021 становить 65 083,04 грн. Вказана довідка підписана в.о. директора та головним бухгалтером Маріупольського міського центру зайнятості, на ній проставлено гербову печатку установи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

Згідно зі статтями 76-78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності сторін в судовому процесі забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Відповідні правові висновки викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18.

Таким чином, на думку суду, надана до матеріалів справи довідка Маріупольського міського центру зайнятості №6 від 16.09.2021 підтверджує розмір виплаченої позивачем ОСОБА_1 допомоги по безробіттю. Відповідачем не наведено жодних обставин чи підстав, які б могли свідчили про недостовірність зазначених у довідці даних.

Доводи відповідача щодо необґрунтованості нарахувань допомоги по безробіттю за січень 2021 року в розмірі 2 050,00 грн та частини за лютий 2021 року орієнтовно в розмірі 7 039,68 грн, оскільки такі нарахування повинні були бути відкладені у зв`язку з виплатою ОСОБА_1 вихідної допомоги по безробіттю у розмірі двох середньомісячних заробітних плат, судом не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 вказаного Закону допомога по безробіттю не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом.

Порядок надання допомоги по безробіттю визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття").

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства №624 від 06.04.2020 затверджено Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності (далі - Порядок).

Відповідно до ч. 1 Розділу ІІ Порядку допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. У період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій допомога по безробіттю призначається з першого дня після надання статусу безробітного.

Частиною 1 Розділу IV Порядку визначено, що виплата допомоги по безробіттю відкладається на строк, що дорівнює періоду, протягом якого застрахованій особі відповідно до законів надаються вихідна допомога або інші виплати при звільненні з підприємств, установ та організацій або закінченні строку повноважень за виборною посадою, що забезпечують часткову або тимчасову компенсацію втраченого заробітку.

Особам, які звільнені з підстав, зазначених у пункті 6 частини першої статті 36, пунктах 1, 2 та 6 частини першої статті 40 та пункті 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України, унаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (частина третя статті 38 і стаття 39 Кодексу законів про працю України) виплата допомоги по безробіттю відкладається не більше ніж на один місяць. Відкладення виплати допомоги по безробіттю починається з наступного дня після дня звільнення особи.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області №321-о від 24.12.2020 ОСОБА_1 звільнено 24 грудня 2020 року з посади заступника начальника відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону Донецької області - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу".

Вказана стаття кореспондується з п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Оскільки ОСОБА_1 було звільнена із займаної посади у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу", тобто в даному випадку застосована спеціальна норма до державного службовця, яка є аналогічною підставі звільнення, яка передбачена загальною нормою, а саме п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, тому відповідно до ч. 1 Розділу IV Порядку виплата допомоги по безробіттю вказаній особі могла бути відкладена не більше ніж на один місяць, що і було зроблено Маріупольським міським центром зайнятості на підставі наказу № НТ210106 від 06.01.2021, яким було відкладено виплату допомоги по безробіттю з 06.01.2021 (дата набуття статусу безробітного) по 24.01.2021.

Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахування та виплата ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у січні-лютому 2021 року, а саме з 25.01.2021, здійснювалась відповідно до вимог законодавства, а заперечення відповідача в цій частині безпідставні.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на необхідність повернення позовної заяви з підстав її не направлення відповідачу, оскільки ухвалою суду від 06.01.2021 було відкрито провадження у справі №905/2393/21 та при постановленні вказаної ухвали судом було надано оцінку наданим позивачем документам.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, приймаючи до уваги, що на час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 65 083,04 грн на користь Маріупольського міського центру зайнятості відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору в сумі 2 270,0 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, суд повідомляє, що у зв`язку із закінченням знаків поштової оплати (поштових марок) та проведенням відповідних процедур закупівлі, з 22 лютого 2022 року неможливе здійснення відправки вихідної кореспонденції.

Враховуючи викладене, з метою вручення сторонам рішення по справі, суд вважає можливим використати альтернативні способи вручення процесуальних документів учасникам справи, а саме шляхом направлення даного рішення на електронні адреси позивача та відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статями 1-5, 10, 11, 12, 20, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Донецькій області (85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Театральна, буд. 18-А, код 38034476, ) на корить Маріупольського міського центру зайнятості (87539, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, буд. 84-б, код 24815706, , рахунок НОМЕР_1 в ДКСУ у м. Києві, МФО 820172, ) відшкодування суми виплаченої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з її поновленням на роботі за рішенням суду, в розмірі 65 083,04 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.08.2022.

Суддя Т. О. Лобода