ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" серпня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1129/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О. за участю секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича про відстрочення виконання рішення від 24.05.2022 у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Володан" та Приватне акціонерне товариство "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів"

про відшкодування шкоди у сумі 712 855,90 грн

за участю представників сторін:

- від позивача: Михалевський Юрій Романович (в режимі ВКЗ);

- від відповідача: Берун Роман Вікторович

- від третіх осіб: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Фізична особа-підприємець Лукасяк Гжегош звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича про відшкодування заподіяної майнової шкоди та додатково понесених збитків в загальному розмірі 485 455,90 грн, з яких: 454 805,00 грн відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження товару при перевезенні автомобільним транспортом, збитки у розмірі витрат на проведення комплексної експертизи - 15 444,90 грн, на перевезення товару в розмірі 12 500,00 грн та на переклад документів 2 706,00 грн.

Ухвалою від 27.01.2022, зокрема, прийнято заяву Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош від 26.01.2022 про збільшення розміру позовних вимог до розгляду. Подальший розгляд справи визначено здійснювати із врахуванням заяви Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош від 26.01.2022 про збільшення розміру позовних вимог (в межах позовних вимог про стягнення 712 855,90 грн.).

Рішенням від 24.05.2022 (із урахуванням ухвали суду від 01.08.2022 про виправлення описки) позов Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош до Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича про відшкодування шкоди у сумі 712 855,90 грн задоволено, ухвалено стягнути з Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича на користь Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош 741 548,74 грн, з яких: 682 205, 00 грн - матеріальна шкода заподіяна внаслідок пошкодження товару при перевезенні автомобільним транспортом, 15 444,90 грн - збитки у розмірі витрат на проведення комплексної експертизи, 12 500,00 грн - за перевезення товару, 2 706,00 грн - за переклад документів, 10 692,84 грн - судовий збір та 18 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.05.2022 у справі № 918/1129/21 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 24.05.2022 у справі № 918/1129/21 залишено без змін.

19 липня 2022 року від Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича надійшла заява про відстрочення виконання рішення у справі № 918/1129/21.

21 липня 2022 року на виконання рішення суду від 24.05.2022, яке набрало законної сили 13.07.2022 та на виконання додаткової постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.07.2022, яка набрала законної сили 19.07.2022 видано відповідні накази.

Ухвалою від 22.07.2022 заяву Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича про відстрочення виконання рішення від 24.05.2022 у справі № 918/1129/21 призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.08.2022, запропоновано стягувачу у строк до 01.08.2022 (включно) надати суду письмові пояснення на заяву боржника про відстрочку виконання рішення.

01 серпня 2022 року від Приватного акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

01 серпня 2022 року від представника Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош надійшли заперечення на заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення.

У судове засідання 02.08.2022 представники третіх осіб на з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Присутній у режимі ВКЗ представник позивача (стягувача) у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення у справі № 918/1129/21 з підстав, викладених у запереченнях від 01.08.2022.

Представник відповідача просив заяву про відстрочення виконання рішення у справі № 918/1129/21 задоволити із підстав, викладених у даній заяві.

Розглянувши заяву відповідача про відстрочку виконання рішення, суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що зі змісту судового рішення у справі № 918/1129/21 вбачається, що жодного умислу у виникненні спору зі сторони відповідача не було.

Відповідач не утримував протиправно у себе майно іншої особи, не нарощував дебіторської заборгованості шляхом неоплати наданих йому послуг, не переховувався від комунікації при виникненні спору з іншими учасниками процесу. Відповідно до змісту рішення у цій справі товар було пошкоджено навіть не з вини відповідача та жодного умислу у діях заявника судом також встановлено не було. Виходячи зі змісту рішення, спір виник внаслідок пошкодження товару іншим суб`єктом - перевізником, який був залучений відповідачем для перевезення вантажу.

Відповідач підкреслює, що відстрочка виконання судового рішення є єдиним можливим варіантом забезпечення реального виконання судового рішення на користь позивача з огляду на поточний майновий стан відповідача.

Станом на момент звернення із цією заявою у відповідача немає грошових коштів для погашення заборгованості перед позивачем, що очевидно не даватиме змоги стягти з ФОП Галагуз С.В. більше, ніж півмільйона гривень.

Разом з тим, відповідач є працюючим підприємцем, який розвиває свою діяльність та навіть для цього отримував банківський кредит.

Відповідач зауважує, що ним укладені договори з іншими суб`єктами господарювання, що дозволить продовжити його господарську діяльність та сприятиме обігу грошових коштів, у тому числі необхідних для погашення заборгованості перед позивачем.

Однак, на переконання відповідача, примусове виконання судового рішення шляхом звернення позивача до органу ДВС, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» обумовить накладення арешту, зокрема, на його рахунки. Таким чином, це не просто заблокує всю діяльність заявника, а обумовить відмову контрагентів у співпраці із відповідачем через відкрите щодо нього виконавче провадження та арешт його майна (рахунків), А отже, не дасть змоги акумулювати кошти на рахунку для погашення заборгованості перед позивачем та не принесе жодного бажаного результату ні одній зі сторін.

Відповідач припускає, що співпрацювати з підприємцем, відносно якого відкрите виконавче провадження на суму більше, ніж півмільйона гривень, та на якого накладено арешт, інші суб`єкти не будуть.

Відстрочка виконання судового рішення, надана судом на один рік, є реальним та об`єктивним часом, що на думку відповідача сприятиме погашенню перед позивачем заборгованості. По-перше, відповідач зможе продовжити свою підприємницьку діяльність та у такий спосіб акумулювати за цей час якісь грошові кошти на рахунку, взаємодіючі з іншими суб`єктами господарювання. По-друге, відповідач, буде звертатися до суду із позовною заявою до ТОВ «Володай» - перевізника, який фактично перевозив вантаж, наданий позивачем та як свідчить зміст судового рішення, допустив його пошкодження. З урахуванням можливих строків судового розгляду, за рік спір може бути вирішений, а стягнені з ТОВ «Володан» грошові кошти також будуть спрямовані на погашення позивачеві заборгованості.

Додатково відповідач вказує, що Президент України, всі урядові структури, стверджують про важливість роботи економіки в країні та функціонування підприємців попри війну. 09.07.2022 Міністр оборони України зробив заяву, що для підвищення обороноздатності України вітчизняна економіка повинна працювати. Таким чином, війна вимагає, щоб всі суб`єкти підприємницької діяльності працювали, розвивали свій бізнес, оскільки це є важливою складовою функціонування економіки в країні та наповнення бюджету Держави, що особливо важливо в умовах воєнного стану.

ФОП Галагуз С.В. є платником податків, розвиває свою діяльність в обраній сфері підприємництва, а отже також являється наповнювачем Державного бюджету. Проте, невідстрочення виконання судового рішення заблокує діяльність відповідача, призведе до втрати взаємозв`язків з його контрагентами, та в умовах воєнного стану призведе до його банкрутства.

Як результат, відповідач переконаний, що з`явиться ще одна непрацююча одиниця, на яку Держава лише витрачатиме кошти щодо допомоги по безробіттю, замість того, щоб отримувати від такого суб`єкта податки, які з поміж-іншого сприятимуть оборонній сфері.

Тому, ні Державі, ні позивачеві, ні відповідачеві невідстрочення виконання судового рішення не принесе жодного позивного результату.

Відтак відповідач просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 24.05.2022 у справі № 918/1129/21 на один рік.

Позивач у своїх запереченнях проти задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення вказує, що перед тим як звернутися до суду із даним позовом зі сторони позивача вчинялися дії щодо спонукання відповідача до добровільного виконання зобов`язання.

В свою чергу, ФОП Галагуз С.В. не пропонував ФОП Лукасяку Г. будь-якої відстрочки чи розстрочки виконання зобов`язання, чи будь-якого іншого способу виконання зобов`язання.

Із заяви ФОП Галагуза С.В. вбачається, що він начебто не мав жодного умислу на виникнення спору. Вказане повністю суперечить змісту дій, які вичинялись відповідачем з моменту виникнення зобов`язання до ухвалення постанови судом апеляційної інстанції. Відповідачу про неналежне виконання договору транспортно-експедиційних послуг та про пошкодження товару стало відомо ще 17.05.2021. Із вказаного моменту ФОП Лукасяк Г. вживав усіх можливих заходів для досудового врегулювання спору. Зокрема, ФОП Лукасяк Г. неодноразово повідомляв ФОП Галагуза С.В. про необхідність пошуку шляхів вирішення вказаної ситуації. Однак, за результатом перемовин ФОП Галагуз С.В. відмовився добровільно відшкодовувати заподіяний збиток, а також не запропонував будь-якого свого бачення щодо вирішення спору.

У зв`язку із цим, 20.09.2022 ФОП Лукасяк Г. на адресу ФОП Галагуза С.В. надіслав претензію про відшкодування шкоди.

22 вересня 2022 року ФОП Лукасяк Г. звернувся до судового експерта за проведенням судової експертизи для визначення розміру збитку. Під час експертного огляду пошкодженого товару був присутній представник Галагуза С.В.

За результатом судової експертизи судовими експертами Бурдьо І.М, та Дуць Д.Л. було видано Висновок експерта № 56 від 22.10.2021.

05 листопада 2022 року ФОП Лукасяк Г. на адресу ФОП Галагуза С.В. відправив доповнення до претензії від 20.09.2022 із копією зазначеного висновку експерта.

Однак, зазначена претензія від 20.09.2022 з урахуванням доповнення до претензії від 05.11.2022 була відхилена ФОП Галагузом С.В.

Саме у зв`язку із повною бездіяльністю ФОП Галагуза С.В. та байдужістю до заподіяного збитку, ФОП Лукасяк Г. був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Таким чином, в даному випадку спір у справі № 918/1129/21 виник виключно через недобросовісну поведінку ФОП Галагуза С.В.

Також позивач вказує, що ФОП Галагуз С.В., не надано будь-яких доказів, які б показували його матеріальне становище на момент виникнення спору та на час судового провадження. Будь-яких даних про те, що матеріальне становище відповідача погіршилось порівняно із минулим періодом в матеріалах справи відсутні. Сама по собі інформація по залишку на рахунках ФОП Галагуза С.В. свідчить лише про обсяг коштів на момент надання такої інформації.

Позивач зазначає, що ФОП Галагузу С.В на праві приватної власності належали об`єкти нерухомого майна. При цьому, позивач звертався із завою про забезпечення позову, однак, ухвалою Господарського суду Рівненської області було відмовлено у задоволенні цієї заяви у зв`язку із недоведеністю ризиків того, що ФОП Галагуз С.В. вживатиме заходів по відчуженню цього майна. Таким чином, у відповідача було наявне майно, за рахунок якого можна було виконати зобов`язання. А наразі у зв`язку із відсутністю доступу до Державного реєстру нерухомого майна на час дії воєнного стану, перевірити наявність цього майна у власності відповідача на даний час, у позивача можливість відсутня.

На переконання позивача єдину мету, яку переслідує відповідач є уникнення матеріальної відповідальності. Саме у зв`язку із цим, відповідач надав суду неповну інформацію про свій матеріальний стан.

Позивач звертає увагу, що обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання судового рішення, відповідач послався на розвиток своєї діяльності, на отримання кредиту, на блокування його діяльності в разі накладення арешту на рахунки.

Однак, відповідач не врахував, що ФОП Лукасяк Г. вже фактично зазнав збитку та поніс супутні витрати для захисту своїх порушених прав на загальну суму 745 548, 74 грн.

Зазначена істотна сума завдала непомірної шкоди господарській діяльності ФОП

Лукасяка Г., позаяк невиконання зобов`язання ФОП Галагузом С.В. впродовж 1,5 роки з моменту виникнення спору і ще заявляючи про відстрочку на 1 рік, тим самим ФОП Галагуз С.В. допускає і вважає абсолютно нормальним перекладення всього тягаря на ФОП Лукасяк Г.

Позивач стверджує, що ФОП Галагуз С.В. бажає втримати особисте фінансове благополуччя, збалансований розвиток діяльності і комфорт, ціною фінансових проблем ФОП Лукасяка Г., що є недопустимо.

Саме на ФОП Галагуза С.В. повинен покладатись тягар і негативні наслідки невиконання зобов`язання.

Додатково позивач звертає увагу, що на момент сплати ФОП Лукасяком Г. відшкодування шкоди на рахунок МХП, курс національної валюти ГРИВНІ по відношенню до іноземної валюти ЄВРО становив 33, 44 грн/Євро. На даний момент курс національної валюти ГРИВНІ по відношенню до іноземної валюти ЄВРО становить 36,99 грн/Євро. Ринкова вартість зазначеної іноземної валюти взагалі становить понад 40 грн./ЄВРО. При цьому, вартість національної валюти постійно знижується.

Таким чином, у зв`язку із інфляційними процесами в державі, цінність стягуваної суми 745 548, 74 грн. на даний момент, порівняно із її цінністю на момент пред`явлення позову, істотно знизилась (більше як на 25%) та продовжує знижуватись.

Відстрочення виконання судового рішення неминуче призведе до багаторазового знецінення стягуваної суми та збільшення збитку ФОП Лукасяка Г., що є недопустимим.

На думку позивача посилання відповідача на розпорядження Президента України щодо підвищення функціонування підприємців попри війну є маніпуляцією відповідача.

Функціонування не є персональною вказівкою для Відповідача, а така стосується усіх підприємців, в тому числі ФОП Лукасяка Г. Відповідно, для належного і повноцінного функціонування господарської діяльності ФОП Лукасяка Г., очевидно, що йому необхідно повернути понесені ним збитки і витрати у загальному розмірі 745 548, 74 грн.

До того, війна в Україні почалась 24.02.2022, тобто, з моменту пошкодження майна (17.05.2021) і до початку війни у ФОП Галагуза С.В. було 9 місяців для відшкодування шкоди. Незважаючи на це, ФОП Галагуз С.В. вживав лише заходів для уникнення відповідальності і будь-якого відшкодування не виплатив.

Додатково позивач зазначає, що незважаючи на вказані фінансові втрати (745 548, 74 грн.), 15.07.2022 ФОП Лукасяк Г. на адресу ФОП Галагуза С.В. відправив пропозицію про добровільне виконання судового рішення з укладенням договору про зарахування зустрічних вимог, оскільки, рішенням Господарського суду Львівської області від 06.06.2022 стягнуто з ФОП Лукасяка Г. на користь ФОП Галагуза С.В. 199 734,92 грн. заборгованості та 2996, 02 грн. судового збору.

Тобто, ФОП Лукасяком Г. було запропоновано в описаний спосіб зменшити зобов`язання Галагуза С.В. до 546 317,80 грн. У відповідь на вказану пропозицію, ФОП Галагуз С.В. повідомив, що не має можливості виконати зобов`язання, та заявив про бажання відстрочити виконання судового рішення на 1 рік. Разом із тим, у зарахуванні зустрічних вимог ФОП Галагуз С.В. відмовив у зв`язку із необхідністю оплати перевізнику плати за перевезення.

Позивач вважає, що викладене додатково підтверджує, що ФОП Галагуз С.В. розцінює свої зобов`язання, як такі, що можуть не виконуватись, натомість вимагає від ФОП Лукасяка Г. чіткого і неухильного виконання зобов`язання.

Також у зв`язку із необґрунтованим зверненням ФОП Галагуза С.В. до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення, ФОП Лукасяк Г. вимушене поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Відтак позивач просить суд стягнути з відповідача 5 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу правову допомогу адвоката.

Розглянувши подану заяву ФОП Галагузом С.В. заяву про відстрочення виконання судового рішення та наявні в матеріалах справи докази, заслухавши представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви виходячи з наступного.

Суд зазначає, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, слід враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За приписом ст. 18 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Разом з тим, згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Так, ст. 239 ГПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президентом України підписаний Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України "2102-ІХ від 24.02.2022 року.

Воєнний стан в Україні введено з 5:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому дія воєнного стану продовжена до 25.05.2022 року.

Указом Президента України від 18.05.2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Судом враховано, що Галагуз С.В. є фізичною особою-підприємцем, видом діяльності якого є 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Крім того, до матеріалів справи відповідачем долучено:

- витяг з реєстру платників єдиного податку,

- виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

- довідку Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про рахунок і залишок коштів станом на 18.07.2022,

- кредитний договір № -КД-1 від 06.07.2021, укладений із Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем на суму 436515 грн 82 коп., термін повернення кредиту - до 01.07.2024,

- додаткову угоду № 1 до кредитного договору № -КД-1 від 06.07.2021,

- договір № 9 на транспортно-експедиційні послуги від 24.02.2020, укладений між ТОВ "ЛПС Україна" (замовник) та відповідачем (експедитор), згідно з п. 3.1. якого вартість послуг узгоджується сторонами у заявках шляхом прийняття до перевезення вантажу;

- договір № 23 на транспортно-експедиційні послуги від 10.05.2019, укладений між ТОВ "ЕКСПОРТ ТРЕЙДИЕНГ ГРУП" (замовник) та відповідачем (експедитор), згідно з п. 3.1. якого вартість послуг узгоджується сторонами у заявках шляхом прийняття до перевезення вантажу;

- договір № 7 на транспортно-експедиційні послуги від 16.07.2019, укладений між ТОВ "КОЛОРСГРУП" (замовник) та відповідачем (експедитор), згідно з п. 3.1. якого вартість послуг узгоджується сторонами у заявках шляхом прийняття до перевезення вантажу;

- договір № 59 про надання транспортно-експедиційних послуг від 19.09.2019, укладений між ФОП Поварчук Л.М. (перевізник) та відповідачем (експедитор), згідно з п. 4.1. якого вартість послуг по перевезенню вантажу (партії вантажу) визначається сторонами за фактично надані послуги та обумовлюється в заявці. (контракт заявці).

- договір № 24 про надання транспортно-експедиційних послуг від 05.08.2019, укладений між ФОП Поварчук Л.М. (перевізник) та відповідачем (експедитор), згідно з п. 4.1. якого вартість послуг по перевезенню вантажу (партії вантажу) визначається сторонами за фактично надані послуги та обумовлюється в заявці. (контракт заявці).

- договір № 32 про надання транспортно-експедиційних послуг від 16.08.2019, укладений між ТОВ "ОЛ ТРАНС ГРУП" (перевізник) та відповідачем (експедитор), згідно з п. 4.1. якого вартість послуг по перевезенню вантажу (партії вантажу) визначається сторонами за фактично надані послуги та обумовлюється в заявці. (контракт заявці).

Із вказаних документів вбачається, що на рахунку боржника станом на 18.07.2022, відкритому у Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" знаходиться сума коштів, що не дозволяє погасити заборгованість за наказом Господарського суду Рівненської області від 21.07.2022 на суму 741 548,74 грн., адже згідно з довідкою про рахунок, залишок коштів знаходиться 00 грн 00 коп.

Крім того, у ФОП Галагуза С.В. існують зобов`язання щодо здійснення оплат по кредиту за Договором № -КД-1 від 06.07.2021 та додатковою угодою № 1 до нього на суму 436 515 грн 82 коп., термін повернення кредиту - до 01.07.2024.

Також, вбачається, що ФОП Галагузом С.В. укладено із замовниками та перевізниками договори про надання транспортно-експедиційних послуг.

Із заяви боржника вбачається, що відповідач прагне добровільно виконати рішення суду. Проте може зробити шляхом застосування відстрочення виконання рішення на 1 рік, так як для здійснення його господарської діяльності недопустимо застосування блокування рахунків та накладення арештів на кошти, позаяк це вплине на його господарську репутацію та можливість проведення розрахунків з контрагентами, а також не дасть змоги акумулювати кошти на рахунку для погашення заборгованості перед позивачем та не принесе жодного бажаного результату ні одній зі сторін.

Суд зауважує, що враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:

1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами;

2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми;

3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони";

4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Введення в Україні воєнного стану, складне фінансове становище заявника, відсутність достатніх коштів на його рахунку, необхідність здійснення господарської діяльності за відсутності блокування коштів на рахунках та необхідність погашення кредитних зобов`язань (чим обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення) з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, на переконання суду не є підставою для надання відстрочки виконання судового рішення.

Заявник не надав суду доказів того, що рішення від 24.05.2022 буде виконане через 1 рік, а лише надав докази про наявність у нього укладених із контрагентами ТОВ "ЛПС Україна", ТОВ "ЕКСПОРТ ТРЕЙДИЕНГ ГРУП", ТОВ "КОЛОРСГРУП", ФОП Поварчук Л.М., ТОВ "ОЛ ТРАНС ГРУП" договорів про надання транспортно-експедиційних послуг. При цьому із наданих боржником документів неможливо встановити строк виконання зобов`язань та суми коштів, які надійдуть на рахунок відповідача у випадку оплати за вищевказаними договорами.

При цьому інші докази, надані відповідачем, свідчать про те, що ФОП Галагуз С.В. неспроможний виконати рішення від 24.05.2022, а ні станом на дату подання заяви про відстрочення, а ні через рік.

Попри аргументи відповідача, що він планує вживати заходів про стягнення із ТОВ «Володай» - перевізника, який фактично перевозив вантаж, наданий позивачем та як свідчить зміст судового рішення, допустив його пошкодження грошових коштів, суд зауважує, що жодних доказів на підтвердження означеного відповідач не надав. Окрім того, суд зауважує, що рішення у справі приймається судом за результатами оцінки доказів та встановлених судом обставин, відтак стверджувати про позитивний результат ухвалення рішення на користь тієї чи іншої особи ще до подання позову до суду - неприпустимо.

Докази надані заявником ґрунтуються на доведенні скрутного матеріального становища боржника та необхідності відстрочення виконання рішення з метою здійснення господарської діяльності. Однак суд зауважує, що відповідач не довів суду, що через рік буде спроможним виконати рішення у справі № 918/1129/21 у повному обсязі.

Будь-якої інформації про обсяг коштів напередодні отримання зазначеної довідки та за минулі періоди в матеріалах справи відсутні; будь-яких доказів про рух коштів на банківських рахунках відповідача в матеріалах справи немає; будь-яких доказів про відсутність у відповідача депозитних вкладів на банківських рахунках матеріали справи також не містять.

Крім цього, ФОП Галагузом С.В. не надано будь-яких доказів про свій майновий стан на момент виникнення спору, під час судового провадження та на даний час. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б в вказували про відсутність нерухомого і рухомого майна, чи часток у спільному майні подружжя.

Суд зазначає, що рішенням у справі № 918/1129/21 встановлено, що з моменту виплати позивачем відшкодування за пошкоджений товар, ФОП Лукасяк Г. отримав право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки, у розмірі виплаченого відшкодування. Відтак позовна вимога ФОП Лукасяк Г. до ФОП Галагуз С.В. про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження товару при перевезенні автомобільним транспортом підлягає до задоволення. Окрім того, ФОП Лукасяк Г. задля відновлення свого порушеного права додатково поніс витрати.

Відповідачу про неналежне виконання договору транспортно-експедиційних послуг та про пошкодження товару стало відомо 17.05.2021. Жодних дій для мирного врегулювання спору чи намагання в добровільному порядку за попередній рік відповідачем вчинено не було. При цьому, вказані обставини виникли до початку військової агресії російської федерації проти України 24.02.2022 та введення воєнного стану, тому посилання на означені події в якості аргументів для відстрочення виконання рішення суду, суд розцінює як суб`єктивні.

Натомість суд зауважує, що саме позивачем вживалися до подання даного позову до суду і після ухвалення рішення дії щодо добровільного виконання зобов`язання відповідачем. Зокрема, 15.07.2022 ФОП Лукасяк Г. на адресу ФОП Галагуза С.В. відправив пропозицію про добровільне виконання судового рішення з укладенням договору про зарахування зустрічних вимог, оскільки, рішенням Господарського суду Львівської області від 06.06.2022 стягнуто з ФОП Лукасяка Г. на користь ФОП Галагуза С.В. 199 734,92 грн. заборгованості та 2996, 02 грн. судового збору. Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач не вчиняє жодних дій по зменшенню суми стягнутої за рішенням суду від 24.05.22.

Суд, давши оцінку дотримання принципу пропорційності, тобто встановлення справедливого балансу між інтересами суспільства в цілому та вимогою захисту основних прав стягувача і можливістю тимчасового обмеження його права на законне сподівання отримати кошти, вважає, що наведені боржником обставини не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь стягувача наразі та будуть усунуті в майбутньому через рік.

Статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

При цьому суд, враховуючи матеріальні інтереси сторін, фінансовий стан відповідача, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 24.05.2022, яке набрало законної сили 19.07.2022 року у справі № 918/1129/21 на загальну суму 741 548 грн 74 коп.

Поряд з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу у зв`язку із необґрунтованим зверненням ФОП Галагуза С.В. до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення та необхідність у наданні професійної правничої допомоги на написання заперечень на заяву відповідача.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у запереченнях наведено попередній (орієнтовний) розрахунок, зокрема, суми витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн 00 коп. Дана сума витрат підтримана представником позивача у судовому засіданні 02.08.2022.

Частинами 1 та 2 статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з цим, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем, у підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, подано наступні документи:

- договір про надання правової допомоги від 17.09.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням "Танасишин, Михалевський і Партнери" та ФОП Лукасяком Г.;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 023 від 31.10.2013, видане на ім`я Михалевського Юрія Романовича;

- ордер на надання правничої допомоги Серія ВС №1112137 на представництво інтересів у Господарському суді Рівненської області;

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Михалевським Ю.Р. від 30.07.2022;

- акт виконаних робіт № 30/07/2022 від 30.07.2022.

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом витраченим адвокатом на виконання робіт.

У судовому засіданні 02.08.2022 відповідач просив суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаної адвокатом Михалевським Юрієм Романовичем робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

Суд встановив, що витрати, які поніс позивач згідно з актом виконаних робіт № 30/07/2022 від 30.07.2022 та Договором про надання правової допомоги від 17.09.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням "Танасишин, Михалевський і Партнери" та ФОП Лукасяком Г. є витратами на професійну правничу допомогу у справі № 918/1129/21 відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, при цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 р. у справі №823/2638/18 та від 09.07.2019 р. у справі №923/726/18).

Однак, суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат є надмірним та завищеним.

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 року у справі № 910/353/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату адвокатських послуг суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях у справах "Двойних проти України", "Гімайдуліна і інших проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Господарський суд враховує заперечення відповідача проти задоволення заяви представника позивача щодо розподілу судових витрат на професійну (правничу) допомогу в частині, що заявлена вимога не відповідає критеріям розумності, а заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатами роботою.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Надавши оцінку усім доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, зокрема щодо розгляду заяви відповідача про відстрочення виконання рішення, її важливості для відповідача, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності, зважаючи на клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом позивача, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2 000,00 грн від попередньо заявленої суми (5 000 грн 00 коп.), який відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та їх документальному обґрунтуванню.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача щодо розподілу судових витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката та стягненні з відповідача на користь позивача 2 000 грн 00 коп. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, а у решті витрат (3 000 грн 00 коп.) відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 123, 126, 129, 234, 235, 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича про відстрочення виконання рішення від 24.05.2022 у справі № 918/1129/21 - відмовити.

2. Заяву представника Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош про стягнення з Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича на користь Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Галагуза Сергія Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

4. Наказ видати після набрання даною ухвалою законної сили.

5. У решті заяви представника Фізичної особи-підприємця Лукасяк Гжегош про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду у порядку та строки визначені 254-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.08.2022.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич