РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2022Справа № 910/3693/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного Товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"

про стягнення 1061,40 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про стягнення збору за маневрову роботу під час переадресування вантажів у сумі 1061,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані нарахуванням позивачем відповідачу збору за додаткові послуги, які виникли при переадресуванні вагонів №95403374, №95403739, №95603411, №95940623, №95481263, №954888904.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.05.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/3693/22, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

16.06.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов відповідач просив суд проводити розгляд справи за участі представника відповідача.

Суд зазначає, що згідно із ухвалою від 20.05.2022 суд постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відтак, судове засідання не проводиться.

При цьому, згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Однак, відповідач із відповідним клопотанням у порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України до суду не звертався.

Окрім того, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у даному спорі суд не вважає обставини, на які посилається відповідач такими, що вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За таких обставин клопотання, заявлене відповідачем у відзиві, суд залишає без задоволення.

23.06.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач звернувся до філії "Центр транспортної логістики" AT "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" із листом №618 від 30.11.2021 30.11.2021 в якому, посилаючись на виробничу необхідність, просило переадресувати на шляху прямування по первинному перевізному документу вагони, які прямували зі станції відправлення Ксенієво Одеської залізниці до станції Красне Львівської залізниці, до іншої станції призначення - Здолбунів Львівської залізниці (350002).

При здійсненні переадресування вантажу станцією Роздільна-Сортувальна позивачем нараховано додаткові збори: за переадресування, маневрова робота до 30 хв. Даний факт засвідчено у акті загальної форми №98 від 03 грудня 2021 року.

Позивачем за маневрові роботи було нараховано збір в сумі 1061,40 грн виходячи із розрахунку: 292,60 х 3,023 х 1,2.

Додаткові послуги, які виникли при переадресуванні вагонів по ст.Роздільна-Сортувальна на станцію нового призначення Здолбунів Львівської залізниці, а саме: збір за маневрову роботу, були нараховані на станції переадресування, згідно наказу № 8219 та включені у накопичувальну карту по станції призначення Здолбунів Львівської залізниці, однак відповідач заперечив щодо суми маневрової роботи в зв`язку з відсутністю затримки вагонів при їх переадресуванні вніс заперечення у накопичувальну картку №11121975.

Оскільки, відповідач заперечує щодо нарахованої позивачем плати за маневрову роботу при переадресації спірних вагонів, нарахованого позивачем збору не сплатив, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" збору за маневрову роботу під час переадресування вантажів у сумі 1061,40 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що для нарахування збору за маневрову роботу необхідна сукупність таких обставин: маневрова робота має виконуватись локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів; маневрова робота виконується на вимогу власника під`їзної колії, вантажовласника або порту; маневрова робота має бути оформлена пам`яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45) із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась така робота; маневрова робота нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (додаток 10 до Правил), які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів.

За наведеного, відповідач наголошує, що збір за маневрову роботу у розмірі 292,60 грн на підставі п. 1.8 Розділу III Збірника тарифів нараховується виключно у випадку, коли така маневрова робота оформлена відповідною Пам`яткою форми ГУ-45.

Відповідачем зазначено, що збір за маневрову роботу при переадресуванні нараховується виключно у випадку здійснення додаткової маневрової роботи, тобто такої, що не передбачена технологією роботи конкретної станції. Натомість, наказ на переадресування №8219 оформлено, а згідно акту загальної форми №98 спірні вагони прибули на станцію переадресування 03.12.2021. Таким чином, за твердженнями відповідача, оскільки наказ на переадресування видано ще до моменту прибуття поїзда на станцію, операції з вагонами, що переадресовуються, мають проводитись виключно у відповідності до Технологічного процесу роботи станції за час встановлений цим процесом, а збір за маневрову роботу при переадресуванні не підлягає нарахуванню.

Також у відзиву відповідачем викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, яка складає 12000,00 грн, а докази понесення яких будуть подані в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

06.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (замовник) та Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (перевізник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір) шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується Повідомленням про укладення договору від 06.03.2020 № 43-41564379/2020-001.

19.10.2021 року Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" оприлюднено нову редакцію договору, яка введена в дію з 19.11.2021 року.

Згідно з пунктом 1.1 договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.4 договору визначено, що надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Відповідно до пунктів 1.6, 9.4 договору зміни та доповнення до нього оприлюднюються перевізником на веб-сайті: http://uz-cargo.com/.

У пункті 8.1. договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

Згідно із наявних у матеріалах справи копій залізничних накладних №41819921, №41819947, №41819954, №41819962, №41821976, №41821984 вбачається, що 26.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" як вантажовідправником та вантажоодержувачем на станції відправлення Ксенієво Одеської залізниці було відправлено на станцію Красне Львівської залізниці порожні залізничні вагони, які перевозяться на своїх осях, а саме: вагон №95403374 згідно із залізничною накладною №41819921, вагон №95403739 згідно із залізничною накладною №41819947, вагон №95603411 згідно із залізничною накладною №41819954, вагон № 95940623 згідно із залізничною накладною №41819962, вагон №95481263 згідно із залізничною накладною №41821976, вагон №95488904 згідно із залізничною накладною №41821984.

30.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" звернулося до філії "Центр транспортної логістики" AT "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" із листом №618 від 30.11.2021, в якому, посилаючись на виробничу необхідність, просило переадресувати на шляху прямування по первинному перевізному документу вагони, які прямували зі станції відправлення Ксенієво Одеської залізниці до станції Красне Львівської залізниці, до іншої станції призначення - Здолбунів Львівської залізниці (350002). При цьому, у вказаному листі відповідач зазначив, що плату за додаткові збори по переадресації та плату за залізничний тариф слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД".

30.11.20211 року о 18 год. 12 хв. заступником директора з експедирування філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" було видано наказ на переадресування №8219, згідно з яким вагони: №95403374, №95403739, №95603411, № 95940623, №95481263, №95488904 по залізничним накладним №41819921, №41819947, №41819954, №41819962, №41821976, №41821984 були переадресовані на станцію Здолбунів Львівської залізниці. Відповідно до наказу №8219 оплата за перевізними документами та по додатковим зборам здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" на станції призначення.

03.12.2021 року представниками позивача складено акт загальної форми ГУ-23 №98 без зазначення відповідальності, зі змісту якого вбачається, що вартість переадресації вищенаведених вагонів становить 2711,00 грн., маневрових робіт 30 хв. - 884,50 грн.

Позивачем сформовано накопичувальну картку №11121975 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу), відповідно до якої Товариству з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" нараховано до сплати за переадресування 6 вагонів кошти у розмірі 1826,50 грн (що разом з ПДВ складає 2191,80 грн) та за маневрову роботу локомотива залізничного кошти у розмірі 884,50 грн (що разом з ПДВ складає 1061,40 грн).

Водночас, уповноважена особа Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД", враховуючи відсутність затримки вагонів при їх переадресуванні, заперечила проти нарахованої суми вартості маневрової роботи (стягнення якої становить предмет спору в даній справі) та внесла відповідні заперечення до накопичувальної картки №11121975.

Посилаючись на наявність у відповідача обов`язку здійснити сплату за маневрову роботу при переадресації вагонів №95403374, №95403739, №95603411, № 95940623, №95481263, №95488904, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відносини з перевезення та переміщенням продукції залізницями регламентуються, зокрема, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонам і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 (надалі - Правилами користування вагонам і контейнерами), та іншими підзаконними актами.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Перевезенням вантажів, відповідно до ст.306 Господарського кодексу України, визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як підтверджено матеріалами справ, відповідачем було замовлено у позивача послуги з перевезення залізничних вагонів №95403374, №95403739, №95603411, № 95940623, №95481263, №95488904 на своїх осях із станції Ксенієво Одеської залізниці до станції до станції Красне Львівської залізниці.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, (надалі - Статут).

Пунктом 44 Статуту визначено, що залізниця може на заяву відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення (переадресувати вантаж), з оплатою витрат за договірним тарифом. За час затримки вагонів (контейнерів) в очікуванні переадресування справляється плата, встановлена згідно із статтею 119 цього Статуту. Час затримки обчислюється з моменту, коли минуло дві години після повідомлення про прибуття вантажу.

Як зазначалося вище, відповідач звернувся до філії "Центр транспортної логістики" AT "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" із заявою про переадресацію вагонів зі станції відправлення Ксенієво Одеської залізниці до станції Красне Львівської залізниці, до іншої станції призначення - Здолбунів Львівської залізниці (350002), у зв`язку з чим 30.11.2021 о 18 год. 12 хв. було видано наказ на переадресування №8219.

У розумінні Правил переадресування вантажів (статті 44, 45 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001 (надалі - Правила переадресування вантажів), переадресацією вагонів (вантажу) є зміна станції призначення або разом з нею і одержувача вагонів (вантажу) (переадресування).

Абзацом 3 пункту 4 Правил переадресування вантажів унормовано, що переадресування вантажу може здійснюватися на станціях призначення та станціях на шляху прямування.

У даному випадку переадресація вагонів №95403374, №95403739, №95603411, №95940623, №95481263, №95488904 була здійснена на станції на шляху прямування, а саме: Роздільна-Сортувальна Одеської залізниці.

Переадресування вантажу здійснюється за первинними документами (із внесенням відповідних змін) і з оформленням перевезення новими перевізними документами (крім імпортних та транзитних вантажів) в паперовому або електронному виглядах, що обумовлюється в наказі на переадресування (п. 5 Правил переадресування вантажів).

Оплата провізних та інших платежів при переадресуванні може здійснюватися як на станції переадресування, так і на станції призначення, що обумовлюється в наказі на переадресування вантажу (п. 12 Правил переадресування вантажів).

З урахуванням вище наведеного, відповідач скористався наданим йому правом на зміну напрямку руху вагонів №95403374, №95403739, №95603411, №95940623, №95481263, №95488904, яке підлягало оформленню у відповідній документації - шляхом внесенні змін до первинних документів (залізничних накладних №41819921, №41819947, №41819954, №41819962, №41821976, №41821984).

У будь-якому разі зміна станції призначення вказаних вагонів є неможливою без вчинення позивачем певних дій - надання дозволу на переадресування вантажу у вигляді наказу, який надається начальникові станції, яка оформляє переадресування засобами телеграфного зв`язку, телефонограмою або в електронному вигляді, а також без внесення змін у первинну документацію (оформлення переадресації).

Саме за вчинення відповідних дій з оформлення Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" переадресації і підлягає сплата послуг переадресації.

Пунктом 8.1 параграфу 8. "Збори за оформлення переадресування" Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009 (надалі - Збірник тарифів), передбачено, що за оформлення переадресування вантажів за кожний вагон при переадресуванні одночасно одним вантажовласником двох і більше вагонів з вантажем або порожніх власних чи орендованих вагонів, оформлених окремими відправками, нараховується збір у розмірі 100,70 грн.

До тарифів, плат та зборів, що вказані в Розділах II і III Збірника тарифів застосовується коефіцієнт 3,023 (п. 19 Коефіцієнтів що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009).

Позивачем було нараховано відповідачу плату за переадресацію шести вагонів у розмірі 1826,50 грн (100,70 грн. х 6 вагонів х 3,023), що відповідачем не оспорюється.

Натомість відповідач заперечив щодо нарахувань за маневрову роботу локомотива залізничного кошти у розмірі 1061,40 грн (у тому числі ПДВ).

Згідно із пункту 3 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту і зв`язку України №507 від 31.08.2005, маневровою роботою є будь-які пересування рухомого складу залізничного транспорту станційними й іншими коліями для забезпечення поїзної роботи і виробничої діяльності підприємств.

Маневри - будь-які пересування рухомого складу залізничного транспорту станційними й іншими коліями для забезпечення поїзної роботи і виробничої діяльності підприємств.

Одиницею залізничного рухомого складу є локомотив та вагон.

Тобто, на відміну від послуг переадресування, які полягають у документальному оформленні переадресування (в даному випадку, зміни станції призначення вагонів), маневровою роботою є фізична зміна вагонами напрямку руху шляхом їх відчеплення від одного поїзду (який йшов в напрямку призначення за первинним провізним документом) до іншого поїзду, який йде в напрямку нової станції призначення після переадресації.

У свою чергу, переадресування вагонів не завжди є невідривно пов`язаним із виконанням маневрових робіт щодо таких вагонів, оскільки нова станція призначення (після переадресування) може знаходитись на шляху слідування відповідного поїзда, до якого було причеплено вагони за первинним провізним документом.

Пунктом 8.2 параграфу 8. "Збори за оформлення переадресування" Розділу ІІІ Збірника тарифів передбачено, що крім збору за оформлення переадресування, сплачуються збори за виконані залізницею додаткові операції і послуги, пов`язані з переадресуванням, - маневрова робота, користування вагонами (контейнерами), вартість документів тощо.

У пункті 8.2 параграфу 8. "Збори за оформлення переадресування" Розділу ІІІ Збірника тарифів відсутнє таке словосполучення як "додаткові маневрові роботи", а мова йде про додаткові операції та послуги, якими, зокрема, є маневрові роботи.

Відтак, жодних підстав вважати, що плата за послуги з переадресування вантажу (вагонів) включає в себе плату за маневрову роботу немає.

Судом враховано, що "додатковою маневровою роботою", яка не передбачена технологією роботи станції з розформування (формування) поїздів, є ситуація коли відповідна станція не може здійснювати маневрові роботи з огляду на певні обставини, наприклад, відсутність маневрового локомотиву, тому технологічним процесом такої станції не передбачається виконання відповідних маневрових робіт. Проте, у разі необхідності маневровий локомотив може бути поданий з іншої залізничної станції та виконати відповідні роботи, що і є додатковою маневровою роботою (у наведеному прикладі) - подача локомотива з іншої станції, для виконання маневрових робіт на станції, які не передбачені технологічним процесом станції, та які підлягають оплаті замовником послуг.

Наведене також підтверджується як пунктом 1.10 параграфу 1. "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів, яким передбачено, що за пробіг локомотива залізниці з іншої станції для виконання маневрової роботи на вимогу вантажовласника сплачується збір у розмірі 44,40 грн за кожний кілометр тарифної відстані між цими станціями у два кінці, але не менше ніж 118,5 грн, а також листом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" №ЦУМ-12/12 від 06.05.2021, в якому зазначено, що збори за додаткові операції і послуги, пов`язані з переадресуванням, такі як: зберігання, користування, маневрова робота, та ін. нараховуються тільки у випадку фактичного виконання цих операцій чи надання послуг.

Отже, маневрові роботи підлягають оплаті замовником у разі їх фактичного виконання.

Суд зазначає, що положення Збірника тарифів, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи, Правил переадресування вантажів, які передбачають оплатність виконання АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" маневрової роботи у разі переадресування вагонів, мають вищу юридичну силу ніж листи керівників позивача, незалежно від їх змісту.

Щодо посилань відповідача на те, що наказ на переадресування №8219 оформлено, а згідно акту загальної форми №98 спірні вагони прибули на станцію переадресування 03.12.2021, суд зазначає наступне.

Перш за все необхідно розмежовувати, що нормативно-правові акти, що регламентують правовідносини, які виникають у зв`язку з здійсненням залізничних перевезень, передбачають оплату коштів в якості відповідальності та оплату коштів в якості плати за надані послуги/виконані роботи.

Оплата коштів в якості відповідальності передбачає в обов`язковому порядку складання акту відповідної форми.

У разі якщо кошти сплачуються в якості оплати за певні послуги/виконані роботи, то складання є обов`язковим в певних, визначених нормативними документами/договором, випадках.

Відповідно до п.п. 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, у відповідності до яких про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Однак, судом враховано, що у даному випадку маневрові роботи виконувались залізницею не у зв`язку із затримкою вагонів, а на виконання переадресування вагонів №95403374, №95403739, №95603411, №95940623, №95481263, №95488904, а відтак в даному випадку нараховані відповідачу до сплати кошти не є відшкодуванням витрат у зв`язку з порушенням вантажовідправника/вантажоодержувача, а є наданням послуг.

Позивачем складено акт загальної форми (форма ГУ-23) №98 без зазначення відповідальності, чим фактично визначено, що вказані маневрові роботи виконувались не у зв`язку з допущенням порушення однією із сторін (наприклад, допущенням затримки вагонів з вини вантажовідправника), а є платою за надані послуги у зв`язку з переадресуванням вагонів, які замовлені відповідачем згідно з листом відповідача від 30.11.2021 року № 618. Разом з тим, у зазначеному листі відповідач, зокрема, зазначив, що плату за додаткові збори по переадресації (користування, маневрову роботу) та плату за залізничний тариф слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД".

З приводу доводів позивача про те, що маневрова робота має бути оформлена пам`яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), суд зазначає наступне.

Абзацом 21 пункту 4 Правил користування вагонам і контейнерами, унормовано, що плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (додаток 10), які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.

Зі змісту пункту 4 Правил користування вагонам і контейнерами в цілому вбачається, що наведені положення стосуються саме випадків визначення плати за користування вагонами, контейнерами, що подаються під навантаження та вивантаження. Відтак, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Однак, вагони №95403374, №95403739, №95603411, №95940623, №95481263, №95488904 не подавались під навантаження та/або вивантаження, а отже у залізниці не було обов`язку із складення відповідних пам`яток, повідомлень.

Таким чином, у даному випадку спір стосується стягнення з відповідача плати за маневрові роботи, які виконувались в якості надання послуг.

Пунктом 1.4 договору визначено, що надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Обставини надання позивачем послуг з виконання маневрових робіт підтверджуються актом загальної форми №98 від 03.12.2021 та Інформацією про вагонні операції із вагонами №95403374, №95403739, №95603411, №95940623, №95481263, №95488904, з якої вбачається, що спірні вагони із станції відправлення виїхали із поїздом з одним індексним номером, а після переадресування - спірні вагони рухались із поїздом з іншим індексним номером.

Відчеплення спірних вагонів від одного поїзда та причеплення їх до іншого поїзда є нічим іншим як маневровими роботами, виконання яких потребує понесення позивачем витрат (на дизельне паливо для локомотива, оплату трудових ресурсів тощо).

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позивачем доведено виконання ним маневрових робіт при переадресуванні вагонів №95403374, №95403739, №95603411, №95940623, №95481263, №95488904, а відтак вказані роботи підлягають оплаті відповідачем.

Пунктом 1.8 параграфу 1 "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів унормовано, що за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів нараховується збір у розмірі 292,60 грн за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. До такої роботи належать:

- переставляння вагонів з одного вантажного фронту на інший, переміщення вагонів на фронті;

- подача вагонів на ваги і для дозування;

- прибирання вагонів після зважування та дозування;

- у випадках, коли навантаження або вивантаження виконується в присутності локомотива залізниці (подача стисненого повітря від локомотива тощо);

- інша маневрова робота з вагонами на станціях, під`їзних коліях та інших місцях незагального користування.

Оскільки пункт 1.8 параграфу 1 "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника тарифів в першу чергу стосується встановлення збору за роботи та послуги, пов`язані за подачею й забиранням вагонів (даний пункт розміщений у відповідному розділу Збірника тарифів), однак посилання на встановлений цією нормою тариф міститься і в інших розділах Збірника тарифів. Тобто, встановлений пунктом 1.8 Розділу ІІІ Збірника тарифів збір за маневрову роботу є універсальним та застосовується до всіх маневрових робіт, незалежно від причин, що обумовили їх виконання.

При цьому, посилання у пункті 1.8 параграфу 1 "Збір за подачу й забирання рейкового рухомого складу локомотивом залізниці" Розділу ІІІ Збірника на те, що вимога власника під`їзної колії, вантажовласника або порту, повинна оформлюватися пам`яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), стосується оформлення саме процесу збирання та подачі вагонів, однак не підлягає застосуванню до даного випадку виконання маневрових робіт при переадресуванні вагонів (вантажу) на замовлення вантажовідправника за відсутності затримки таких вагонів.

Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази виконання маневрових робіт, сам факт не складення пам`ятки про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45) не свідчить про їх невиконання залізницею, у той час як неналежне документальне оформлення надання послуги не звільняє замовника, що одержав послугу, від її оплати.

За розрахунками позивача, вартість спірних маневрових робіт складає 1061,40 грн (292,60 грн тарифу х коефіцієнт 3,023 + 20% суми ПДВ від одержаної суми). Судом встановлено, що розрахунок здійснено позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та є правильним.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" наявний обов`язок з оплати Акціонерному товариству "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" збору за маневрові роботи, виконаної з вагонами №95403374, №95403739, №95603411, №95940623, №95481263, №95488904 при їх переадресації на іншу станцію призначення - Здолбунів Львівської залізниці, у розмірі 1061,40 грн.

Щодо посилань відповідача на досудове врегулювання спору, то суд зазначає, що обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в Рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Окрім того, за змістом пункту п.19 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/917, якщо платник підписує накопичувальні картки із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Оскільки, відповідач підписав накопичувальну картку №11121975 із запереченням, чим висловив свою позицію щодо відмови оплатити збір за маневрову роботу, позивач правомірно звернувся до суду із даним позовом.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оскільки спірна сума збору за маневрову роботу під час переадресування вантажів у сумі 1061,40 грн підтверджена належними доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ".

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про стягнення збору за маневрову роботу під час переадресування вантажів у сумі 1061,40 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (03038, місто Київ, ВУЛИЦЯ ІВАНА ФЕДОРОВА, будинок 32 ЛІТЕРА А, 3-Й ПОВЕРХ, ідентифікаційний код 41564379) на користь Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ідентифікаційний код 40081195) збір за маневрову роботу під час переадресування вантажів у сумі 1061,40 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.08.2022.

Суддя С.О. Турчин