РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2022Справа № 454/2964/15-ц
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

За позовом Фермерського господарства "Бурки Віталія Володимировича" (вулиця Шевченка, будинок 42, село Тартаків, Сокальський район, Львівська область, 80033)
доСокальського районного суду Львівської області (площа Січових Стрільців, будинок 19, місто Сокаль, Львівська область, 80000) Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (вулиця Терещенківська, будинок 11, літера А, місто Київ, 01601)
провідшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн 00 коп.
Представники сторін:
від позивача: не з`явились

від відповідача-1: не з`явились

від відповідача-2: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.07.2016 Фермерське господарство "Бурки Віталія Володимировича" звернулося до суду з позовом до Сокальського районного суду Львівської області та Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення на користь позивача 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями судді Сокальського районного суду Львівської області, які полягають у постановленні суддею цього суду незаконної ухвали, що призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.09.2016 у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "Бурки Віталія Володимировича" відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 02.07.2021 скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.09.2016 та закрито провадження у справі.

04.10.2021 представник Фермерського господарства "Бурки Віталія Володимировича" - Бурка В.В. подав до Львівського апеляційного суду заяву про направлення справи до Господарського суду Львівської області, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи у даних правовідносинах.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16.11.2021 справу № 454/2964/15-ц за позовом представника Фермерського господарства "Бурки Віталія Володимировича" - Бурка В.В. до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди передано до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.12.2021 справу № 454/2964/15-ц за позовом Фермерського господарства "Бурки Віталія Володимировича" до Сокальського районного суду Львівської області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України передати за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 справу № 454/2964/15-ц передано на розгляд судді Плотницькій Н.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2022 справу № 454/2964/15-ц прийнято до провадження, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.02.2022.

07.02.2022 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача.

Ухвалою від 10.02.2022, в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, сторін повідомлено про оголошення перерви до 03.03.2022.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжувався двічі на той самий строк Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 та № 259/2022 від 18.04.2022.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 "Про продовження дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Підготовче засідання, призначене на 03.03.02.2022 не відбулось у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та активними бойовими діями у Київській області та місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 підготовче призначено на 30.06.2022.

22.06.2022 на електронну адресу Господарського суду міста Києва від Головного управління Державної казначейської служби України надійшла заява про пере направлення документів за належністю.

Ухвалою від 30.06.2022, в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, сторін повідомлено про те, що у підготовчому засіданні 30.06.2022 суд протокольною ухвалою постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 25.07.2022.

Представники сторін в судове засідання 25.07.2022 не з`явились.

У судовому засіданні 25.07.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2015 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства "Бурка В.В." до Галицького районного суду м. Львова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.02.2016 скасовано ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2015 в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства "Бурка В.В." до Галицького районного суду м. Львова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, питання про відкриття провадження у справі в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач зазначає, що винесена ухвала Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2015 у справі № 454/2964/15 є незаконною, оскільки така не ґрунтується на вимогах законності, верховенства права, винесена з порушенням Конституції України та законів України. Внаслідок порушення норм Конституції України йому було спричинено моральні страждання, які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних страждань у зв`язку з позбавленням права доступу до правосуддя, порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 91 Цивільного кодексу юридична особа має такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди міститься у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Поняття "моральна шкода" визначено у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року. Тож моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому під немайновим шкодою, завданою юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням ділової репутації, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їхньої реалізації, ступеня провини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо провина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин,що мають істотне значення. Під час визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 Цивільного кодексу України). Таким чином, позивач має довести факт завдання йому шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди має визначатися залежно від характеру немайнових втрат (їхньої тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вимога позивача про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути виражена в грошовому (матеріальному)вигляді, що передбачено статтею 23 Цивільного кодексу України, в такому розмірі, який може компенсувати завдану позивачеві моральну шкоду.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У той же час позивачем не було в установленому законом порядку доведено суду факту завдання йому моральної шкоди неправомірними діями Сокальського районного суду Львівської області, а також безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача у вигляді постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження у справі та моральною шкодою позивача.

Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що постановлена Сокальським районним судом Львівської області ухвала від 18.12.2015, позбавила його в короткі терміни захистити права фермерського господарства в результаті чого фермерському господарству, було нанесено моральну шкоду яка полягала у приниженні ділової репутації фермерського господарства. Також, було порушено нормальні ділові зв`язки через неможливість продовження активної підприємницької діяльності для забезпечення діяльності фермерського господарства та порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя. Окрім того, було порушено стосунки з оточуючими людьми так як всі родичі та знайомі глузують з мене повторюючи, як стверджуючи, що живу та дію в межах закону не можу доказати свою правоту в суді, адже кожне рішення суду, яке відмовляє в задоволенні моїх вимог говорить, що мої вимоги незаконні.

Проте, вищевказані твердження не беруться судом до уваги з огляду на те, що постановлена Сокальським районним судом Львівської області ухвала не може безпосередньо свідчити про завдання репутаційних збитків фермерському господарству.

Окрім того, суд зазначає, що посилання позивача у більшій мірі стосуються про неможливість продовження ним, як фізичною особою активного громадського життя та про порушення стосунків з оточуючими людьми, які глузують з нього. Таким чином, суд дійшов висновку, що дані посилання не можуть розглядатись як завдання репутаційних збитків позивачу, оскільки стосуються безпосередньо фізичної особи Бурки Віталія Володимировича , а не Фермерського господарства " Бурки Віталія Володимировича " як суб`єкта господарської діяльності та позивача у даній справі.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності всіх елементів складу правопорушення, що є необхідною умовою для притягнення відповідачів до відповідальності у вигляді відшкодуванні моральної шкоди, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з Сокальського районного суду Львівської області та Держави України в особі Державної казначейської служби України 1 000 000 грн. моральної шкоди визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 04.08.2022

Суддя Н. Плотницька