ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022м. ДніпроСправа № 904/89/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

За позовом Керівника Херсонської окружної прокуратури (м. Херсон) в інтересах держави в особі Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (м.Херсон) та в особі Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини" (м. Херсон)

до Приватного підприємства "Авігея СТ" (м. Нікополь, Дніпропетровська область)

про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у загальному розмірі 98 943 грн. 62 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.05.2022)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Херсонської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (далі - позивач-1) та в особі Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини" (далі - позивач-2) з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просив суд стягнути з Приватного підприємства "Авігея СТ" (далі - відповідач) заборгованість у загальному розмірі 683 499 грн. 94 коп., з яких:

- 39 109 грн. 22 коп. - пеня;

- 628 535 грн. 63 коп. - інфляційні втрати;

- 15 855 грн. 09 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між Державною установою "Місцеві дороги Херсонщини" та Приватним підприємством "Авігея СТ" договору про закупівлю робіт за рахунок бюджетних коштів № 39/ДУ від 07.05.2020 в частині повернення невикористаної попередньої оплати (авансу) в сумі 766 101 грн. 77 коп. у встановлені договором строки. Так, кінцевий строк використання авансу сплив 31.12.2020. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 12.05.2021 по справі №923/227/21 стягнуто з Приватного підприємства "Авігея СТ" на користь Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини" невикористану суму попередньої оплати (авансу) у розмірі 766 101 грн. 77 коп. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання прокурором на підставі пункту 16.2. договору розраховано та заявлено до стягнення пеню за період прострочення з 01.01.2021 по 30.06.2021 в сумі 39 109 грн. 22 коп. Крім того, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховані та заявлені до стягнення інфляційні втрати за період з січня по вересень 2021 року в сумі 43 979 грн. 31 коп. та 3% річних за період прострочення з 01.01.2021 по 26.11.2021 в сумі 15 855 грн. 09 коп. В обґрунтування наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі позивачів, останній вказує на те, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Державна установа "Місцеві дороги Херсонщини", а в разі їх нездійснення - Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації. Про порушення відповідачем умов укладеного договору та вимог законодавства щодо несвоєчасного повернення попередньої оплати (авансу) Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та Державній установі "Місцеві дороги Херсонщини" відомо з лютого 2021 року, а саме: з моменту звернення прокурором до суду із позовом про стягнення з відповідача невикористаної суми попередньої оплати (авансу) у розмірі 766 101 грн. 77 коп. Однак, порушені інтереси держави залишаються незахищеними, питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій (неустойки) , а також інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне повернення авансу не вирішено. Тобто, нездійснення захисту згідно з положеннями статті 23 Закону України "Про прокуратуру" полягає в тому, що уповноважений суб`єкт за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам, за захистом до суду не звернувся. Отже, здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та Державній установі "Місцеві дороги Херсонщини", уповноважених здійснювати функції у спірних правовідносинах, викликано винятковою необхідністю захисту порушених інтересів держави в порядку, визначеному статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", у зв`язку з неналежним виконанням уповноваженими органами своїх обов`язків.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, установлених статтями 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2022 позовну заяву було залишено без руху.

В подальшому ухвалою суду від 31.01.2022 позовну заяву повернуто без розгляду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.05.2022 по справі №904/89/22 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області про повернення позовної заяви від 31.01.2022 скасовано; постановлено надіслати матеріали справи № 904/89/22 до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

11.05.2022 матеріали оскарження № 904/89/22 повернулися до Господарського суду Дніпропетровської області.

Враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування у вказаному спорі, які вказували на незначну складність даної справи, а також враховуючи, що дана категорія справ згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України не відноситься до тих, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, суд визнав дану справу малозначною та вважав за доцільне розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 16.05.2022 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від позивача-2 засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №15448/22 від 27.05.2022), в якому він просить суд задовольнити клопотання прокуратури про зменшення розміру позовних вимог та здійснювати його розгляд без участі представника Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини".

Від прокуратури засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 15722/22 від 30.05.2022), яка також надійшла засобами поштового зв`язку (вх. суду № 15721/22 від 30.05.2022), в якій прокурор просить суд зменшити розмір позовних вимог до загального розміру 98 943 грн. 62 коп., який складається з наступних сум:

- 39 109 грн. 22 коп. - пеня;

- 43 979 грн. 31 коп. - інфляційні втрати;

- 15 855 грн. 09 коп. - 3% річних. Подана заява обґрунтована помилковістю включення до розрахованої суми інфляційних втрат суми основного боргу у розмірі 584 556 грн. 32 коп., яка вже стягнута з відповідача рішенням Господарського суду Херсонської області по справі № 923/227/21.

Так, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки заява прокурора про зменшення розміру позовних вимог подана останнім з додержанням вимог статті 46 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв її до розгляду.

Від позивача-1 засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №15745/22 від 30.05.2022), в якому він просить суд задовольнити клопотання прокуратури про зменшення розміру позовних вимог та здійснювати його розгляд без участі представника Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації.

Від прокуратури засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 15990/22 від 31.05.2022), в якій вона просить суд повернути надмірно сплачені кошти судового збору у розмірі 7 771 грн. 50 коп., у зв`язку із поданням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Від позивача-2 засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №15788/22 від 31.05.2022), в якому він просить суд задовольнити клопотання прокуратури про зменшення розміру позовних вимог та здійснювати його розгляд без участі представника Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини".

Дослідивши наявні матеріали справи, судом було зазначено наступне.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2022 позовну заяву Керівника Херсонської окружної прокуратури з доданими документами було повернуто без розгляду прокурору.

В подальшому, як після скасування Центральним апеляційним господарським судом ухвали суду від 31.01.2022, так і станом на 30.06.2022 прокурором позовна заява з доданими документами до суду подана не була, отже, в матеріалах справи містилася лише копія позовної заяви та копія розрахунку, яку суд виготовляв під час постановлення ухвали про повернення позовної заяви від 31.01.2022.

Крім того, в матеріалах справи станом на 30.06.2022 фактично відсутній оригінал позовної заяви, а також інші докази, на підставі яких прокурором заявлено позов та які зазначені в додатку до позовної заяви від 23.12.2021.

Керуючись положеннями частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 30.06.2022 позовну заяву було залишено без руху та встановлено прокурору строк у 5 днів, з дня отримання вказаної ухвали суду, для усунення недоліків.

Від прокуратури надійшов лист (вх. суду № 21687/22 від 11.07.2022), до якого, на виконання вимог ухвали від 30.06.2022, додані позовна заява від 23.12.2021 № 55-8358-21 з додатками; копія платіжного доручення про сплату судового збору; докази надсилання позовної заяви всім учасникам судового процесу.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 12.07.2022 постановлено продовжити розгляд справи.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.01.2022, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вулиця Орлика Пилипа, будинок 2. У вказаному витягу в розділі "Інформація для здійснення зв`язку" містяться дані офіційної електронної пошти відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Слід відзначити, що у зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції, про що 23.05.2022 на сайті Судової влади України розміщене відповідне оголошення (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1276874/), всі ухвали суду направлялись учасникам справи засобами електронного звязку, а саме:

- Херсонській окружній прокуратурі до її електронного кабінету, який зареєстровано в системі "Електронний суд";

- Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (позивачу-1) до його електронного кабінету, який зареєстровано в системі "Електронний суд";

- Державній установі "Місцеві дороги Херсонщини" (позивачу-2) на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2, яку зазначено у позовній заяві;

- відповідачу на його офіційну електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, яку зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.01.2022 в розділі "Інформація для здійснення зв`язку".

Так, відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пункту 17 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення) особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 42 вказаного Положення засобами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

У відповідності до вказаних положень, господарським судом було долучено до матеріалів справи Довідки про доставку електронного листа, якими підтверджується, що ухвала суду від 12.07.2022 була доставлена:

- Херсонській окружній прокуратурі до її електронного кабінету, який зареєстровано в системі "Електронний суд" 12.07.2022 (а.с. 216);

- Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (позивачу-1) до його електронного кабінету, який зареєстровано в системі "Електронний суд" 12.07.2022 (а.с. 217);

- Державній установі "Місцеві дороги Херсонщини" (позивачу-2) на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2, яку зазначено у позовній заяві 12.07.2022 (а.с. 215);

- відповідачу на його офіційну електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, яку зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.01.2022 в розділі "Інформація для здійснення зв`язку" - 12.07.2022 (а.с. 214).

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, всі учасники справи належним чином та завчасно були повідомлені, про продовження розгляду справи судом.

Слід також відзначити, що ухвалою суду від 16.05.2022, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Довідки про доставку електронного листа, ухвала суду від 16.05.2022 була доставлена відповідачу на його офіційну електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, яку зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.01.2022 в розділі "Інформація для здійснення зв`язку" - 16.05.2022 (а.с. 218).

Враховуючи встановлену судом дату вручення ухвали суду відповідачу (16.05.2022), граничним строком для надання відзиву на позовну заяву є 31.05.2022.

Слід наголосити, що у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 (в період строку для надання відзиву на позовну заяву) воєнного стану, господарським судом був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема відповідачу, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції щодо позовних вимог прокурора. У даному випадку додатково надані два місяці господарський суд вважає достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин воєнного стану та ситуації у Дніпропетровській області (місцезнаходження відповідача та суду), а отже, вважає за доцільне здійснити розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Слід також наголосити, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій внесено не внесено.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 04.08.2022 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Одним із елементів права на судовий захист в контексті частини 1 статті 6 Конвенції є право на розгляд справи, тобто право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюкав проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

У даному випадку справа розглянута в межах розумного строку, з урахуванням, обставин того, що станом на 15.07.2022 (закінчення шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі) в матеріалах справи був відсутній відзив на позовну заяву, а також тривав воєнний стан, у зв`язку з чим, судом було надано додаткових час для висловлення сторонами своїх правових позицій, зокрема, заперечень відповідача, який суд вважає достатнім та розумним за існуючих обставин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору підряду, допущення прострочення виконання зобов`язання за договором, наявність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних до моменту повного виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором.

Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Такі випадки встановлено частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Вказаною нормою передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З зазначеної норми вбачається, що підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді складаються з чотирьох елементів:

1) наявність інтересів держави у спірних відносинах;

2) порушення/загроза порушення зазначених інтересів;

3) наявність/відсутність компетентного суб`єкта владних повноважень, який має захищати зазначені інтереси держави;

4) нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави компетентним суб`єктом владних повноважень (у разі його наявності).

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам "Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції", прийнятій 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів ( далі у тексті Рекомендації), якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

У пункті 7 Рекомендацій передбачено, що ілюстрацією повноважень публічних обвинувачів у системі загального права є визнання або анулювання шлюбів, захист дітей або недієздатних осіб і реєстрацію або припинення діяльності асоціацій та фондів. Іншою групою повноважень публічних обвинувачів є правовий контроль публічної адміністрації та інших юридичних осіб під кутом зору відповідності їх діяльності закону. В цілому, ці повноваження покладені на публічного обвинувача з міркувань публічного інтересу та захисту прав людини і, як правило, здійснюється в суді.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рп/99 визначено, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, а отже прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальним законом.

"Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, і який має передбачені законодавчим актом, тобто законом, повноваження на подання відповідного позову до суду.

Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) під час виконання договору про закупівлю робіт, у зв`язку з якою витрачаються ці кошти, не відповідає суспільним інтересам, оскільки такі обставини можуть призвести до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідатиме меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими у статті 5 даного Закону.

Вказана позовна заява прокурором була подана в інтересах держави в особі Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (далі - позивач-1) та в особі Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини" (далі - позивач-2).

Як зазначено в преамбулі Закону України "Про публічні закупівлі", цей Закон встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальної громади та об`єднаних територіальних громад.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону, замовниками, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону є юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів.

З наведеного слідує, що потреби держави у певних товарах, роботах та послугах, реалізуються виключно через правовий механізм публічних закупівель та раціональне використання бюджетних коштів безсумнівно становить суспільний інтерес.

При цьому, рішенням Господарського суду Херсонської області по справі № 923/227/21 встановлено, що відповідачем були порушені права Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини".

Проте, з матеріалів справи вбачається, що уповноваженими органами - Департаментом інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та Державною установою "Місцеві дороги Херсонщини" заходи щодо відновлення та захисту своїх порушених прав не вживаються, а саме: про порушення відповідачем умов укладеного договору та вимог законодавства щодо несвоєчасного повернення попередньої оплати (авансу) Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та Державній установі "Місцеві дороги Херсонщини" відомо з лютого 2021 року, а саме: з моменту звернення прокурором до суду із позовом про стягнення з відповідача невикористаної суми попередньої оплати (авансу) у розмірі 766 101 грн. 77 коп. Однак, порушені інтереси держави залишаються незахищеними, питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій (неустойки) , а також інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне повернення авансу не вирішено.

Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 26.05.2020 по справі №912/2385/18 зазначає, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Враховуючи, що Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та Державна установа "Місцеві дороги Херсонщини" були повідомлені прокурором про виявлене порушення у листі № 55-8358-21_ від 08.12.2021; у них було достатньо часу, щоб відреагувати на нього та виправити ситуацію, однак жодних заходів на захист порушених власних інтересів останні не вжили.

Вказане свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень заходів щодо захисту економічних інтересів держави, що проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень. Вказане підтверджує наявність "виключного випадку" для звернення прокурора з даним позовом до суду з урахуванням положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.

Зазначене повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного суду.

Зокрема, як вбачається з Огляду судової практики Європейського суду з прав людини, який опубліковано на сайті ЄСПЛ: "Роль прокурора при розгляді справ, що не відносяться до сфери кримінального права" - ЄСПЛ "никає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у провадженні по звичайних цивільних справах. Розглядаючи кожен випадок індивідуально, Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципам статті 6 Конвенції про право на справедливий розгляд справи незалежним та неупередженим судом, дотримання змагальності процесу, рівноправності сторін, права на доступ до суду, принципу правової певності, внаслідок чого в окремих випадках, зокрема у справі "Менчинська проти Російської Федерації" 15.01.2009, Суд дійшов висновку, що за певних обставин (для захисту прав безпомічних груп населення (дітей, інвалідів), у випадках, коли таке порушення стосується інтересів великої кількості громадян або коли вимагається захистити інтереси держави, виступ прокурора на боці однієї з сторін може бути виправданим.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання раціонального витрачання бюджетних коштів.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що прокурор при зверненні з даним позовом з дотриманням норм статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначив уповноважений орган державної влади та належним чином обґрунтував необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок у тому числі бездіяльності позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 07.05.2020 між Державною установою "Місцеві дороги Херсонщини" (далі - замовник, позивач-2) та Приватним підприємством "Авігея СТ" (далі - генпідрядник, відповідач) укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти № 39/ДУ (далі - договір, а.с.147-156), відповідно до умов пунктів 1.1. та 1.2. якого замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельних робіт. Об`єкт: "Капітальний ремонт проїзної частини вул. Паровозної (від вул. Вишневої до Миколаївського шосе) в м. Херсоні".

У пункті 18.2. договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його укладення, у частині зобов`язань щодо будівництва об`єкта діє до 31.12.2021, у інших частинах до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

У пункті 13.1. договору сторони визначили, що договірна ціна робіт визначається на 13 873 000 грн. 00 коп., у томі числі ПДВ 2 312 166 грн. 67 коп.

Відповідно до умов пункту 11.1. договору фінансування робіт (будівництва об`єкта) здійснюється за рахунок бюджетних коштів (субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам).

Доказів визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частини 1 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Слід також відзначити, що відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 2, частиною 5 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Норми статті 1291 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Господарського суду Херсонської області перебувала справа № 923/227/21 за позовом Заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі: позивача-1: Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації; позивача-2: Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини" до: Приватного підприємства "Авігея СТ" про стягнення суми невикористаної попередньої оплати за договором про закупівлю робіт за державні кошти.

За результатами розгляду даної справи, Господарським судом Херсонської області прийнято рішення від 012.05.2021, яким позовні вимоги було задоволено у повному обсязі та стягнуто з Приватного підприємства "Авігея СТ" на користь Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини" невикористану суму попередньої оплати (авансу) - у розмірі 766 101 грн. 77 коп.

Під час прийняття рішення Господарського суду Херсонської області від 12.05.2021 по справі № 923/227/21 судом були встановлені, зокрема, такі обставини:

- між Державною установою "Місцеві дороги Херсонщини" та Приватним підприємством "Авігея СТ" як Генпідрядником 07.05.2020 укладено договір № 39/ДУ про закупівлю робіт за державні кошти з "Капітального ремонту проїзної частини вул.Паровозної (від вул. Вишневої до Миколаївського шосе) в м. Херсоні" (далі по тексту - Договір № 39/ДУ від 07.05.2020), строком дії до 31.12.2020. Ціна договору склала 13 873 000 грн. Відповідно до пункту 11.1 договору від 07.05.2020 № 39/ДУ фінансування робіт на вищевказаному об`єкті здійснюється за рахунок бюджетних коштів (субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам);

- відповідно до пункту 12.6. Договору від 07.05.2020 № 39/ДУ Замовник може надати Генпідряднику, на відкритий в органах Казначейства рахунок, аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів у розмірі до 30% вартості річного обсягу робіт строком на 3 місяці. Генпідрядник, протягом 3 місяців з дня надходження коштів, як попередньої оплати, зобов`язаний підтвердити їх шляхом виконання робіт на суму не менше суми авансу, що підтверджується актами приймання виконаних робіт (форма КБ-2в). Невідпрацьовані протягом 3 місяців суми авансу повертаються Замовнику у триденний термін (у разі, коли строк повернення авансу підпадає на кінець грудня поточного року, то невикористані суми авансу повертаються Замовнику у триденний термін, але не пізніше 25 грудня поточного року). Генпідрядник зобов`язаний використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів та інших матеріалів;

- 28.09.2020 між ДУ "Місцеві дороги Херсонщини" та ПП "Авігея СТ" укладено додаткову угоду № 4 до договору про закупівлю робіт за рахунок бюджетних коштів №39/ДУ від 07.05.2020, якою пункт 12.6. Договору № 39/ДУ від 07.05.2020 викладено в новій редакції та збільшено строк використання Генпідрядником авансу до шести місяців;

- таким чином, кінцевий строк для використання Генпідрядником авансу у повному обсязі та надання Установі документів, що підтверджують використання коштів за призначенням, сплив 31.12.2020;

- Генпідрядником у вересні-листопаді 2020 року виконано частину робіт та частково підтверджено використання авансу шляхом надання актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2 в № 2 від 01.10.2020, № 2/1 від 19.10.2020, № 4 від 16.11.2020 на загальну суму 3 395 798 грн. 23 коп.;

- разом з цим, згідно довідки ДУ "Місцеві дороги Херсонщини" станом на 22.01.2021 ПП "Авігея СТ" не підтвердило цільове використання попередньої оплати та не повернуто аванс у сумі 766 101 грн. 77 коп.

- таким чином, у порушення умов пункту 12.6. договору від 07.05.2020 № 39/ДУ (зі змінами відповідно до додаткової угоди № 4 від 28.09.2020), пункту 19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764,1111 "Авігея СТ" порушено строки використання/повернення, отриманого від ДУ "Місцеві дороги Херсонщини" авансу у встановлені строки, а саме 31.12.2020;

- також, згідно з пунктом 12.6. договору №39/ДУ від 07.05.2020 у випадку наявності у Замовника зауважень щодо якості виконаних робіт, внаслідок чого Замовник не може прийняти виконані Генпідрядником роботи та підписати Акт виконаних робіт форми КБ-2в у визначений цим пунктом строк, отримані кошти вважаються такими, що не використані за цільовим призначенням та підлягають поверненню Замовнику протягом 3 (трьох) банківських днів;

- окрім того, 17.12.2020 між ДУ "Місцеві дороги Херсонщини" та ПП "Авігея СТ" укладено додаткову угоду № 5 до договору про закупівлю робіт за рахунок бюджетних коштів № 39/ДУ від 07.05.2020, згідно з пунктом 2 якої сторони домовилися розірвати договір № 39/ДУ від 07.05.2020 про закупівлю робіт за рахунок бюджетних коштів. Пунктом 3 додаткової угоди № 5 від 17.12.2020 встановлено, що Генпідрядник зобов`язується повернути Замовнику залишок авансу, отриманого за Договором протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення цієї додаткової угоди;

- таким чином, ПП "Авігея СТ" порушено строки використання/повернення, отриманого від ДУ "Місцеві дороги Херсонщини" авансу у встановлені строки, а саме 31.12.2020.

Як встановлено судом під час розгляду справи, рішення Господарського суду Херсонської області від 12.05.2021 по справі № 923/227/21 набрало законної сили 03.06.2021. Вказане підтверджується даними Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/969068520).

Зі змісту позовної заяви вбачається та відповідачем не спростовано, що рішення Господарського суду Херсонської області від 12.05.2021 по справі № 923/227/21 не було виконано відповідачем; доказів погашення стягнутої вказаним рішенням заборгованості в сумі 766 101 грн. 77 коп. матеріали справи не містять; будь-яких відомостей щодо даного факту жодним учасником справи суду не повідомлено. У зв`язку з чим, прокурором на підставі пункту 16.2. договору розраховано та заявлено до стягнення пеню за період прострочення з 01.01.2021 по 30.06.2021 в сумі 39 109 грн. 22 коп. Крім того, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховані та заявлені до стягнення інфляційні втрати за період з січня по вересень 2021 року в сумі 43 979 грн. 31 коп. та 3% річних за період прострочення з 01.01.2021 по 26.11.2021 в сумі 15 855 грн. 09 коп. та інфляційні збитки у розмірі 416 156,91 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Норми статті 1291 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

З урахуванням того, що:

- у справі № 923/227/21 було встановлено факт наявності у Приватного підприємства "Авігея СТ" перед Державною установою "Місцеві дороги Херсонщини" заборгованості у вигляді невикористаної суми попередньої оплати (авансу) у розмірі 766 101 грн. 77 коп., вказані обставини не доказуються під час розгляду даної справи судом, з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..

Преюдиційність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанови Верховного Суду від 03.08.2021 у справі № 904/2425/20, від 27.07.2021 по справі № 910/6161/20, від 27.07.2021 по справі № 910/4436/19, від 29.06.2021 по справі № 910/11287/16, від 18.06.2021 по справі № 910/16898/19 та ін.).

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Таким чином, заборгованість Приватного підприємства "Авігея СТ" перед Державною установою "Місцеві дороги Херсонщини" за договором про закупівлю робіт за рахунок бюджетних коштів № 39/ДУ від 07.05.2020 становить 766 101 грн. 77 коп.

Як було вказано вище, на час розгляду справи, доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

При цьому, з рішення Господарського суду Херсонської області від 12.05.2021 по справі № 923/227/21 вбачається, що вимоги щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних під час розгляду справи № 923/227/21 не заявлялись та, відповідно, судом не розглядались.

Так, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, у пункті 16.2. договору сторони передбачили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язання за договором, генпідрядник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойку) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення зобов`язання, від вартості невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання, а у разі здійснення попередньої оплати генпідрядник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання прокурором на підставі пункту 16.2. договору розраховано та заявлено до стягнення пеню за період прострочення з 01.01.2021 по 30.06.2021 в сумі 39 109 грн. 22 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, долученого до позовної заяви (а.с.13), та встановлено, що під час його проведення були вірно визначені сума заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Отже, розрахунок пені, долучений до позовної заяви, визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги прокурора в частині стягнення пені в сумі 39 109 грн. 22 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

При цьому, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Згідно із частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

У вказаному висновку суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

Таким чином, у разі коли судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Поряд із цим, слід відзначити, що обов`язок зі сплати відповідачем суми боргу виник у нього не на підставі судових рішень, а з договору про закупівлю робіт за рахунок бюджетних коштів № 39/ДУ від 07.05.2020, що був укладений між сторонами і умови якого відповідачем не були виконані належним чином.

Судовими рішеннями фактично тільки фіксується належна до стягнення сума боргу, однак, як вже зазначалося, наявність таких рішень не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сум.

При цьому, оскільки нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, то і подальше застосування до таких сум наслідків передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України є правомірним.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до формулювання частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України стягнення інфляційних втрат та 3% річних нерозривно пов`язано зі сплатою основного боргу (боржник зобов`язаний сплатити не відсотки річних та інфляційні втрати, а саме суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції а також 3 % річних від простроченої суми).

Отже, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховані та заявлені до стягнення з відповідача інфляційні втрати за період з січня по вересень 2021 року в сумі 43 979 грн. 31 коп.

Так, господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, долученого до позовної заяви (а.с.13), та встановлено, що під час його проведення було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно. Отже, розрахунок інфляційних втрат, долучений до позовної заяви (а.с.13), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги прокурора в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 43 979 грн. 31 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання прокурором на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення 3% річних за період прострочення з 01.01.2021 по 26.11.2021 в сумі 15 855 грн. 09 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, долученого до позовної заяви (а.с.13), та встановлено, що під час його проведення було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Враховуючи викладене, вимоги прокурора в частині стягнення 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 15 855 грн. 09 коп.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь прокуратури підлягає 2 481 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Керівника Херсонської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та в особі Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини" до Приватного підприємства "Авігея СТ" про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у загальному розмірі 98 943 грн. 62 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.05.2022) - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "Авігея СТ" (53200, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вулиця Орлика Пилипа, будинок 2; ідентифікаційний код 33796221) на користь Державної установи "Місцеві дороги Херсонщини" (73000, м. Херсон, проспект Ушакова, будинок 47; ідентифікаційний код 43538115) 39 109 грн. 22 коп. - пені, 43 979 грн. 31 коп. - інфляційних втрат, 15 855 грн. 09 коп. - 3% річних.

Стягнути з Приватного підприємства "Авігея СТ" (53200, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вулиця Орлика Пилипа, будинок 2; ідентифікаційний код 33796221) на користь Херсонської обласної прокуратури (73000, м. Херсон, вулиця Михайлівська, будинок 33; ідентифікаційний код 04851120) 2 481 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 04.08.2022.

Суддя Ю.В. Фещенко