ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2022 р. Справа№ 910/580/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2022

у справі №910/580/22 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего"

до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алего" звернулося з позовом до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 161038,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу завдані збитки незаконним демонтажем належних позивачу рекламних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 відкрито провадження у справі №910/580/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2022 у справі №910/580/22 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно встановлені обставини, які мають значення для справи.

За твердженнями відповідача, позивач звертаючись до суду з даним позовом не надав належних доказів факту заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, доказів невиконання зобов`язань та не довів причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Так, скаржник стверджує, що на момент здійснення демонтажу рекламних засобів, що належать позивачу, дозволів на їх розміщення не було. А тому демонтаж належних позивачу рекламних засобів здійснено в законний спосіб, в силу Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253.

Також до апеляційної скарги відповідачем додано клопотання про долучення нових доказів у справі №910/580/22, які не були подані до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 апеляційну скаргу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у справі №910/580/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 поновлено відповідачу строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі №910/580/22, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2022 у справі №910/580/22, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

25.07.2022 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просить залишити її без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач зауважує, що суд першої інстанції дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки понесені позивачем матеріальні витрати (збитки) у зв`язку із незаконними рішеннями відповідача на загальну суму 161038,28 грн доведені належними доказами.

Судова колегія зазначає, що скаржником до апеляційної скарги додано клопотання про долучення нових доказів у справі №910/580/22, які не були подані до суду першої інстанції, а саме актів приймання-передачі рекламних засобів від Комунального підприємства "Київреклама" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего".

Апеляційний суд розглянувши подане відповідачем клопотання, проаналізувавши приписи чинного процесуального законодавства, приходить до висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Разом з цим, заявник не надав доказів неможливості подання до суду першої інстанції актів приймання-передачі рекламних засобів. При цьому, подаючи відзив на позовну заяву відповідач не повідомив місцевий господарський суд про неможливість подання відповідних доказів у встановлений законом строк та не зазначив про намір подання таких доказів. Натомість, такі докази надано безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

За вказаних обставин, у задоволенні клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи нових доказів слід відмовити на підставі ст. ст. 80 та 269 ГПК України.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №924 від 31.05.2018 "Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами" відмовлено в продовжені строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, зокрема, 17 дозволів Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" за порядковими номерами 4, 9, 10,11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 26, 27, а саме:

- №09939-05-П-1, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Святошинський район, Велика кільцева Дорога/вул. Зодчих, 62, площею 72 кв.м.;

- №28714-11-П-1, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Дніпровський район, проспект Юрія Гагаріна, 8, площею 18 кв.м.;

- №28715-11-П-1, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Дніпровський район, проспект Визволителів, 1, площею 18 кв.м.;

- №28719-11-П-1, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Дніпровський район, проспект Юрія Гагаріна, 13, площею 36 кв.м.;

- №28721-11-П-1, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Дніпровський район, проспект Визволителів, 15, площею 36 кв.м.;

- №28716-11-П-1, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Дніпровський район, проспект Визволителів, 3, площею 36 кв.м.;

- №29581-12, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Оболонський район, вул. Маршала Тимошенка, 12, площею 36 кв.м.;

- №29578-12, щит, що стоїть окремо (призматрон), Оболонський район, вул. Маршала Тимошенка, 18/проспект Героїв Сталінграда, площею 18 кв.м.;

- №29579-12, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Оболонський район, вул. Маршала Малиновського, 27/23, №2, площею 18 кв.м.;

- №29580-12, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Оболонський район, вул. Маршала Малиновського, 11 (перед зупинкою), площею 36 кв.м.;

- №29576-12, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Оболонський район, вул. Маршала Тимошенка, 2-г, площею 18 кв.м.;

- №29584-12, щит, що стоїть окремо (призматрон), Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда/Московський міст, площею 36 кв.м.;

- №29585-12, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Оболонський район, вул. Йорданська (вул. Лайоша Гавро), 14, площею 18 кв.м.;

- №29582-12, щит, що стоїть окремо (призматрон), Оболонський район, проспект Оболонський, 5, площею 18 кв.м.;

- №31259-12, щит, що стоїть окремо (призматрон), Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда, 19, площею 36 кв.м.;

- №29573-12, щит, що стоїть окремо (призматрон), Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда/проспект Московський, 26-в (навпроти), площею 36 кв.м.;

- №28718-11-П-1, щит, що стоїть окремо (суцільний щит), Дніпровський район, проспект Юрія Гагаріна, 16, площею 36 кв.м.

Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято наказ №638 від 17.07.2018 "Про демонтаж рекламних засобів", відповідно до якого директору Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" доручено забезпечити демонтаж рекламних засобів у кількості 233 одиниці згідно з додатком до цього наказу, серед яких, за порядковими номерами 75, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 84, 85, 88, 90, 91, 92, 94, 95, 98 вказані рекламні засоби, що є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего".

Відповідно до зазначеного наказу Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" було проведено демонтаж перерахованих вище 17 рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" згідно з актами про демонтаж рекламного засобу від 24.01.2019, від 26.07.2019, від 01.08.2019, від 24.05.2019, від 29.05.2019, від 23.05.2019, від 25.07.2019, від 11.05.2019, від 31.07.2019, від 12.07.2019, від 30.07.2019, від 08.04.2019, від 19.05.2019, від 07.05.2019, від 04.07.2019, від 29.05.2019, від 07.05.2019.

Надання послуг по демонтажу рекламних засобів підтверджено також актами приймання-передачі виконаних робіт від 02.08.2019, від 08.08.2019, від 13.06.2019, від 04.06.2019, від 15.05.2019, від 24.05.2019, від 17.07.2019, від 08.08.2019, від 16.04.2019, від 13.05.2019, підписаними позивачем та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" як виконавцем.

За демонтаж рекламних засобів, який позивач не замовляв, позивачем було сплачено Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" грошові кошти у розмірі 141142,88 грн, а також 19895,40 грн за зберігання демонтованих рекламних засобів, що підтверджується відповідними рахунками, актами виконаних робіт та платіжними дорученнями, належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

В подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 у справі №640/22289/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" до Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання протиправними та скасування розпорядження та наказу, зобов`язання вчинити дії, зокрема, скасовано наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.07.2018 №638 "Про демонтаж рекламних засобів" в частині пунктів 75-79, 81-85, 88, 90-92, 94, 95, 98 додатку 1 до наказу.

Адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що відмова товариству в продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, з підстав невключення таких рекламних засобів до схеми розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва є протиправною, оскільки наведена підстава для відмови у видачі (продовженні дії) дозволу відсутня у Законах України "Про рекламу" та "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", що мають пріоритет над положеннями Порядку розміщення реклами у місті Києві. Також, суд звернув увагу на той факт, що під час розгляду заяви Товариства з обмеженою відповдіальністю "Алего" про продовження строку дії дозволу, суб`єктом владних повноважень було порушено встановлені законодавством строки розгляду заяв на одержання суб`єктом господарювання документів дозвільного характеру.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №924 від 31.05.2018 "Про відмову в подовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами" та наказу №638 від 17.07.2018 "Про демонтаж рекламних засобів" в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего", оскільки він є похідним.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше встановлено законом.

Оскільки факти встановлені у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 у справі №640/22289/18 є преюдиційними при розгляді даної справи, судом першої інстанції вірно встановлено факти неправомірних дій суб`єктів владних повноважень, зокрема, Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо прийняття наказу №638 від 17.07.2018 "Про демонтаж рекламних засобів" в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего".

Звертаючись до суду з даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Алего" обґрунтовує свої вимоги неправомірністю дій відповідача, що спричинили понесення позивачем збитків у розмірі витрат за демонтаж рекламних засобів та їх зберігання на загальну суму 161038,28 грн.

Таким чином спір у справі стосується питання стягнення з відповідача матеріальних витрат (збитків) за демонтаж і зберігання 17 рекламних засобів, що понесені позивачем у зв`язку із незаконним рішенням відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В силу приписів ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди (деліктної відповідальності за шкоду) викладено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Правила щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади встановлені ст. 1173 ЦК України, згідно якої завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Крім того, згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. ст. 1173, 1174 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

За таких обставин необхідною підставою для притягнення державного органу до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Господарський суд міста Києва, встановивши неправомірність дій Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме прийняття наказу №638 від 17.07.2018 "Про демонтаж рекламних засобів" в частині пунктів 75-79, 81-85, 88, 90-92, 94, 95, 98 додатку 1 до наказу, на підставі якого діяло Комунальне підприємство "Київреклама" та яким було проведено демонтаж 17 рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего", внаслідок чого позивачем було сплачено грошові кошти на рахунок Комунального підприємства "Київреклама" на загальну суму 161038,28 грн за демонтаж рекламоносіїв та за їх зберігання, відтак, встановивши причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та сплатою позивачем зазначених коштів, правомірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" та стягнення з відповдіача збитків у розмірі 161038,28 грн.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про недоведеність позовних вимог є безпідставним та не узгоджуються зі встановленими обставинами справи.

Стосовно доводів відповідача, що на момент здійснення демонтажу рекламних засобів, що належать позивачу, дозволів на їх розміщення не було, а тому демонтаж належних позивачу рекламних засобів здійснено в законний спосіб, в силу Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253, суд відмічає наступне.

Регулювання правовідносин, пов`язаних з розміщенням зовнішньої реклами у місті Києві здійснюється відповідно до Закону України «Про рекламу», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 (далі - Типові правила), Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Порядок).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу» рекламою є інформація про особу чи товар, що розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, а під рекламними засобами розуміються засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

У відповідності до п. п. 5, 45 Типових правил для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства.

Рішенням Київської міської ради №733/2895 від 06.07.2017 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з регулюванням діяльності з розміщення зовнішньої реклами та вирішенням питань, пов`язаних з розміщенням вивісок у місті Києві, реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва» функції з регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами, вирішення питань, пов`язаних з розміщенням вивісок та реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва, а також вирішення питань щодо розміщення соціальної реклами та інформації соціального характеру покладено на Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до Положення про Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.01.2017 №85, основним завданням вказаного органу є регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами, вирішення питань, пов`язаних з розміщенням вивісок та реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Підпунктом 6.23 пункту 6 вказаного Положення передбачено, що Управління з питань реклами приймає рішення про демонтаж засобів зовнішньої реклами, вивісок, реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади м. Києва, організовує проведення відповідних робіт.

Порядок демонтажу рекламного засобу передбачений п. 17 Порядку.

За приписами п. 17.1 Порядку демонтаж рекламного засобу є засобом протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення рекламного засобу) або усунення порушень договірних зобов`язань розповсюджувачами реклами за договорами про надання у тимчасове користування місць (власниками та/або законними користувачами рекламного засобу), а також засобом усунення порушень в інших випадках.

Демонтаж рекламного засобу здійснюється відповідно до цього Порядку, зокрема, якщо термін дії дозволу закінчився і не був продовжений або дозвіл було скасовано у встановленому порядку (п. 17.2. Порядку).

Пунктом 17.3 Порядку визначено, що демонтаж рекламного засобу у випадках, встановлених пунктом 17.2 цього Порядку, здійснюється на підставі наказу дозвільного органу.

У разі необхідності демонтажу рекламного засобу дозвільний орган складає перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу, затверджує його наказом та направляє до Комунального підприємства "Київреклама" для забезпечення його виконання (п. 17.6. Порядку).

Організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснюється Комунальним підприємством "Київреклама" на підставі наказу дозвільного органу на умовах, визначених цим Порядком (п. 17.7. Порядку).

Компенсація витрат, понесених підприємством, яке організувало або самостійно проводило демонтаж рекламного засобу, покладається на власника демонтованого рекламного засобу на підставі акта здачі-приймання виконаних робіт та виставленого рахунка. Компенсація витрат здійснюється в строк, вказаний у рахунку. Компенсація витрат підприємства за зберігання демонтованого рекламного засобу здійснюється власником рекламного засобу за період з дати демонтажу рекламного засобу та по дату повернення рекламного засобу включно на підставі виставленого підприємством рахунка (п. 17.10 Порядку).

Як встановлено судом, демонтаж 17 рекламних засобів позивача був проведений відповідачем згідно наказу №638 від 17.07.2018, який скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 у справі №640/22289/18, у зв`язку із визнанням протиправною відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Алего" в продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

А отже, майнова шкода, завдана позивачу незаконним рішенням Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №638 від 17.07.2018, в силу положень ст. 1173 ЦК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. При цьому, відсутність у позивача дозволів на розміщення рекламних засобів на момент здійснення їх демонтажу є наслідком протиправних дій відповідача (щодо відмови товариству у продовженні строку дії відповідних дозволів) та не може слугувати підставою для відмови у стягненні понесених збитків. Тоді як вчинення відповідачем дій, спрямованих на дотримання законності у сфері розміщення реклами у м. Києві не повинно бути прямо пов`язане з порушенням гарантованого Конституцією України права власності особи, яка виконала всі вимоги передбачені чинним законодавством для продовження дії строку дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2022 у справі №910/580/22 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2022 у справі №910/580/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2022 у справі №910/580/22.

4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов