ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2022 р. Справа №914/80/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» б/н від 16.05.2022 року (вх. №01-05/1096/22 від 20.05.2022 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 14.04.2022 року (суддя Н.Є. Березяк; повний текст рішення складено 19.04.2022 року)

у справі № 914/80/22

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі АТ «Українська залізниця») в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Світлобуд-Монтаж» (надалі ТзОВ «Світлобуд-Монтаж»)

про стягнення штрафу в розмірі 134281,26 грн. та 23295,30 грн. пені,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

06.01.2022 року АТ «Українська залізниця» звернулась до господарського суду Львівської області з позовом в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» до ТзОВ «Світлобуд-Монтаж» про стягнення 157576,56 грн., з яких: штраф в розмірі 134281,26 грн. та пеня в сумі 23295,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено строки поставки продукції, передбачені укладеним між сторонами договором поставки № ЦЗВ-02-02020-01 від 13.05.2020, що відповідно до п.10.1 договору є підставою застосування відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 15 % від вартості непоставленого товару та пені в розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції за кожен день прострочки.

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.04.2022 року у справі №914/80/22 (суддя Н.Є. Березяк) відмовлено повністю у задоволенні позову (а.с. 144-152).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світлобуд-Монтаж» (Постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ 02-02020-01 від 13.05.2020. Договором поставки передбачено, зокрема, що поставці продукції повинна передувати рознарядка, якою передбачено, що саме і в якій кількості Постачальник повинен передати Замовнику. Умовами договору також передбачено строк поставки продукції протягом 30 календарних днів з дати письмової рознарядки, що є логічним, з врахуванням необхідності виготовлення зазначеної в рознарядці продукції та її поставки у м. Фастів Київської області. Суд зазначив, що договором поставки сторони також погодили порядок направлення рознарядки, а саме: шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення або направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Суд встановив, що рознарядка на поставку продукції отримана відповідачем 18.01.2021, доказів на спростування наведеного позивач не надав (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи відсутні). Суд також вказав, що відповідач повідомив позивача письмово про наявність форс-мажорних обставин 02.03.2021, а 23.03.2021 року надіслав Сертифікат Львівської торгово-промислової палати № 4600-21-0288 на підтвердження існування форс-мажорних обставин в період з 18.01.21 по 08.02.2021. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку, що надання рознарядки Постачальнику без дотримання правил, передбачених умовами договору (поштовою кореспонденцією цінним листом з повідомленням про вручення), яка отримана відповідачем лише 18.01.2021, наявність форс-мажорних обставин в період з 18.01.2021 по 08.02.2021 унеможливила своєчасне виконання договору відповідачем у встановлений строк. Разом з тим, станом на 01.03.2021 року, вся продукція, визначена в рознарядці була поставлена і прийнята позивачем без жодних зауважень, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає його необґрунтованим, прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначає, що на виконання умов, закріплених договором поставки від 13.05.2020 № ЦЗВ-02-02020-01, Філія «ЦЗВ» 22.12.2020 направила засобами поштового зв`язку (Укрпошта) на адресу ТзОВ «Світлобуд-Монтаж» рознарядку (дозвіл) від 18.12.2020 № ЦЗВ- 20/3944. Скаржник стверджує, що положеннями договору поставки сторони узгодили альтернативні варіанти, за яких рознарядка вважається отриманою Постачальником, а саме: з дня відправлення Замовником оригіналу такої рознарядки засобами поштового зв`язку та/або з дня направлення її скан-копії Замовником на електронну адресу Постачальника за реквізитами, передбаченими у договорі. За таких обставин, перебіг 30-денного строку для виконання відповідачем свого обов`язку з поставки продукції починається з наступного дня, що настає з дати письмової рознарядки від 18.12.2020 № ЦЗВ-20/3944, а саме з 19.12.2020. Кінцевою датою поставки за рознарядкою від 18.12.2020 № ЦЗВ-20/3944 є 17.01.2021 включно. Стосовно наявності форс-мажорних обставин скаржник зауважив, що настання форс-мажорних обставин мало місце 18.01.2021, а кінцевою датою поставки за рознарядкою від 18.12.2020 № ЦЗВ-20/3944 є 17.01.2021 включно. Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що Сертифікат Львівської торгово-промислової палати від 12.03.2021 № 19-08-16/249 про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий виробнику продукції ТзОВ ВНФ «ГАЛАКТОСЕРВІС», а не безпосередньо відповідачу. При цьому, останнім засвідчується настання форс-мажорної обставини, яка не передбачена п. 8.1 договору, а саме: пошкодження обладнання (гідравлічного електрообмазувального преса). Лист з повідомленням про настання форс-мажорних обставин відповідачем відправлено 02.03.2021, тобто через 44 календарних дні після настання таких обставин, в той час як пунктом 8.3 договору передбачено п`ятиденний сгрок для письмового сповіщення іншої сторони. Крім того, у відповідності до цього ж пункту строк для надання підтверджуючих документів з Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили (форс-мажору) становить 30 робочих днів (з дня настання таких обставин), але відповідач надав Сертифікат Львівської торгово-промислової палати від 12.03.2021 № 19-08-16/249 лише 30.03.2021, тобто через 51 робочий день після їх настання. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 14.04.2022 року у справі №914/80/22 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» задоволити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач не надав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2022 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/80/22 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, І.Б. Малех.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 року (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: В.М. Гриців, І.Б. Малех) відкрито апеляційне провадження у справі № 914/80/22 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Львівської області від 14.04.2022 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Сторони у справі обізнані з порядком розгляду даної справи шляхом надсилання ухвали Західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 року у справі №914/80/22 на їх електронні адреси, повідомлені в позовній заяві та в апеляційній скарзі.

На час винесення даної постанови від сторін не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» на судове рішення у справі №914/80/22, яке є предметом оскарження.

Обставини справи

13.05.2020 року між Філією «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світлобуд-Монтаж» (Постачальник) укладено договір поставки №ЦЗВ-02-02020-01. Згідно із п. 1.1 договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а Замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, що є невід`ємною частиною договору, на умовах, які викладені у цьому договорі (а.с. 10-18).

Найменування продукції: вироби з дроту (електроди покриті металеві для ручного дугового зварювання сталей та наплавлення). Виробник продукції: ТзОВ ВНФ «Галелектросервіс» м. Львів, Україна (п.п. 1.2,1.3 договору).

У відповідності до п. 5.1 договору Постачальник здійснює поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до…) пункт призначення відділ матеріальних ресурсів м. Фастів філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», Київська область, м. Фастів, вул. Шевченко, 48 (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010 р.). Вантажовідправником продукції може бути третя особа, зазначена Постачальником.

Пунктом 5.2 договору сторони зокрема, погодили, що поставка продукції проводиться партіями протягом строку дії договору, тільки після письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника до прийому продукції. Рознарядка надається Постачальнику в оригіналі шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення або направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Сторони погоджують, що рознарядка вважається отриманою Постачальником з дня її відправлення Замовником засобами поштового зв`язку (Укрпошта) або електронною поштою (Е-mail). Кожна партія продукції постачається протягом 30 календарних днів з дати письмової рознарядки Замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції Замовником у відділі матеріальних ресурсів м. Фастів філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко, 48, що підтверджується належно оформленою видатковою накладною (п. 5.3 договору).

Відповідно до п.8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор), а саме: а) повінь, землетрус, шторм, осідання грунту, цунамі, інші стихійні лиха природи; епідемії; б) пожежі, вибухи, вихід з ладу чи пошкодження машин та устаткування; в) страйки, саботаж, локаут та інші непередбачені зупинки на виробництві; г) оголошена або неоголошена війна, інші військові дії, революція, масові заворушення, страйки, піратство; г) законні або незаконні дії органів державної влади або управління та їх структурних підрозділів, які перешкоджають виконанню договору (наприклад, ембарго на експорт/імпорт, валютні обмеження тощо); д) інші обставини, які не залежать від сторін, якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання цього договору.

У цьому випадку строк виконання зобов`язань за договором змінюється за взаємною згодою сторін, про що сторони укладають додаткову угоду (п. 8.2 договору).

Пунктом 8.3 договору передбачено, що у разі виникнення форс-мажорних обставин сторони протягом 5 календарних днів письмово сповіщають одна одну про наявність вказаних обставин з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк до 30 робочих днів. Якщо сторони без поважних причин не сповістили у зазначений строк про виникнення і наявність форс-мажорних обставин, то вони в подальшому не мають права вимагати зміни строків виконання договору.

Достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий компетентними органами (п. 8.4 договору).

У відповідності до п.10.1 договору за порушення строків постачання Постачальник оплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від суми непоставленої в строк продукції на умовах передбачених п. 5.2 цього договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції. При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово Замовник.

На виконання умов договору поставки №ЦЗВ-02-02020-01 від 13.05.2020 позивач 22.12.2020 надіслав відповідачу рознарядку №ЦЗВ-20/3944 від 18.12.2020 на відвантаження електродів Протон Е 6012 діаметр 3 мм в кількості 28915 кг на суму 895208,40 грн. з ПДВ за адресою: відділ матеріальних ресурсів м. Фастів філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», Київська область, м.Фастів, вул. Шевченко,48. В матеріалах судової справи наявні копії: рознарядки, опису вкладення у відправлення з відміткою поштового відділення від 22.12.2020; накладної АТ «Укрпошта» 572 від 22.12.2020; фіскального чека ПН 55 від 22.12.2020 (в підтвердження плати за пересилання відправлення), фіскального чека ПН 55 від 12.01.2021 плата за повернення ПВ (а.с. 22-24).

Як зазначає позивач у позовній заяві, виходячи із змісту п. 5.2 договору, а також враховуючи дату рознарядки, граничний термін поставки продукції був 17.01.2021 включно.

Листом №03-02-01 від 02.03.2021 відповідач повідомив позивача, що рознарядка на поставку продукції отримана Товариством 18.01.2021 року та передана виробнику продукції для її виконання, проте 19.01.2021 року відповідачем було отримано лист-повідомлення №01/19-01 від 19.01.21 про затримку у виробництві в зв`язку з аварією на підприємстві виробника. Станом на 02.03.2021 рознарядка була виконана в повному обсязі. У вказаному листі ТзОВ «Світлобуд-Монтаж» просило Філію ЦЗВ АТ «Українська залізниця» не застосовувати штрафні санкції до Товариства. Також відповідач повідомив, що у разі потреби, обставини непереборної сили будуть підтверджені належною установою (а.с. 29).

ТзОВ «Світлобуд-Монтаж» було здійснено поставку продукції АТ «Українська залізниця» філія «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» на загальну суму 895208,40 грн., що підтверджується видатковими накладними № 3 від 08.02.2021 та № 5 від 01.03.2021 (а.с. 32-33).

18.03.2021 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію № ЦЗВ-20/931 в якій у зв`язку із порушенням строків поставки продукції просив на підставі п.10.1 договору сплатити на його користь штраф в сумі 134281,26 грн. та пеню в розмірі 23295,30 грн. (а.с. 25-27).

23.03.2021 у відповідь на претензію відповідач супровідним листом вих № 03/23-03 надіслав позивачу «Сертифікат №4600-21-0288 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)». У Сертифікаті зазначено, що у зв`язку з пошкодженням обладнання (гідравлічного електрообмазувального преса) є неможливим виконання зобов`язання на поставку електродів Протон Е 6012 діаметр 3 мм в кількості 28915 кг за договором поставки №010301 від 03.01.2020 , укладеним з ТзОВ «Світлобуд-Монтаж» у встановлений договором термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання 18.01.2021 року, дата закінчення: 08 лютого 2021 року. В зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин відповідач просив не застосовувати штрафних санкцій (а.с. 30-31).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарський кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом, між Філією «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світлобуд-Монтаж» (Постачальник) укладено договір поставки №ЦЗВ-02-02020-01 від 13.05.2020. Відповідно до умов договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність продукцію - вироби з дроту (електроди покриті металеві для ручного дугового зварювання сталей та наплавлення). Виробник продукції: ТзОВ ВНФ «Галелектросервіс» м. Львів, Україна, а Замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, що є невід`ємною частиною договору, на умовах, які викладені у цьому договорі.

Згідно із частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 664 ЦК України визначає, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Як зазначалось вище, п. 5.1 договору поставки №ЦЗВ-02-02020-01 від 13.05.2020 сторони погодили, що Постачальник здійснює поставку продукції на умовах СРТ за правилами «ІНКОТЕРМС-2010» , за реквізитами, зазначеними договорі.

Водночас п. 5.2 договору сторони передбачили, що поставка продукції проводиться партіями протягом строку дії договору, тільки після письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника до прийому продукції. Рознарядка надається Постачальнику в оригіналі шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та/або направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Кожна партія продукції постачається протягом 30 календарних днів з дати письмової рознарядки Замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Отже, умовами укладеного між сторонами договору поставки №ЦЗВ-02-02020-01 від 13.05.2020 передбачено, що поставці продукції повинна передувати рознарядка, якою передбачено що саме і в якій кількості Постачальник повинен передати Замовнику.

Слід також зауважити, що умовами договору поставки сторонами також погоджено строк поставки продукції протягом 30 календарних днів з дати письмової рознарядки, що є логічним, з врахуванням необхідності виготовлення зазначеної в рознарядці продукції та її поставки у м. Фастів Київської області (п. 5.2 договору).

Крім того, договором поставки обумовлено порядок направлення рознарядки , а саме: шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та/або направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail) (п. 5.2 договору).

Позивач у позовній заяві стверджує, що рознарядку № ЦЗВ-20/3944 від 18.12.2020 року на відвантаження електродів Протон Е 6012 діаметр 3 мм в кількості 28915 кг на суму 895208,40 грн. з ПДВ за адресою: відділ матеріальних ресурсів м.Фастів філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», Київська область, м.Фастів, вул. Шевченко,48, АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» направила ТзОВ «Світло буд-Монтаж» 22.12.2020 року, а відтак вважає кінцевою датою поставки продукції 17.01.2021.

Однак, в матеріалах даної господарської справи відсутні докази надсилання письмової рознарядки відповідачу електронною поштою.

Судом встановлено, що рознарядку на поставку продукції відповідач отримав лише 18.01.2020, чого позивачем не спростовано, (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи відсутнє).

Враховуючи дату отримання рознарядки 18.01.2021, доводи позивача (скаржника) про кінцевий термін поставки продукції 17.01.2021 є необґрунтованими, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Колегія суддів зауважує, що 08.02.2021 року відповідачем було здійснено частину поставки продукції на суму 681120,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №3 від 08.02.2021. Решта продукції на суму 214088,40 грн. поставлено 01.03.2021 року, що підтверджується видатковою накладною №5 від 01.03.2021.

За твердженням скаржника, відповідач із запізненням повідомив позивача про наявність форс-мажорних обставин та із запізненням надав докази на їх підтвердження, тому не звільняється від відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання.

Колегія суддів критично оцінює ці доводи, з огляду на наступне.

Пунктом 8.1 договору поставки № ЦЗВ-02-02020-01 від 13.05.2020 передбачено, зокрема, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор). У цьому випадку строк виконання зобов`язань за договором змінюється за взаємною згодою сторін, про що сторони укладають додаткову угоду (п. 8.2 договору).

Разом з тим, п. 8.3 договору передбачено, що у разі виникнення форс-мажорних обставин сторони протягом 5 календарних днів письмово сповіщають одна одну про наявність вказаних обставин з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк до 30 робочих днів. Якщо сторони без поважних причин не сповістили у зазначений строк про виникнення і наявність форс-мажорних обставин, то вони в подальшому не мають права вимагати зміни строків виконання договору.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач повідомив позивача письмово про наявність форс-мажорних обставин 02.03.2021, а 23.03.2021 року позивач надіслав відповідачу Сертифікат Львівської торгово-промислової палати № 4600-21-0288 від 12.03.2021 на підтвердження існування форс-мажорних обставин в період з 18.01.2021 по 08.02.2021.

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання встановлено у частині 1 статті 617 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Зазначені норми кореспондуються із нормами статті 218 Господарського кодексу України, відповідно до яких підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Зазначеною нормою також передбачено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палата України та уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат.

Наведені в Сертифікаті Львівської Торгово-промислової палати від 12.03.2021 року №4600-21-0288 обставини є надзвичайними (тобто попри те, що факт настання таких обставин можливо припустити, але час, місце, тривалість, наслідки їх настання передбачити неможливо) та невідворотними (знаходяться поза контролем сторін і не пов`язані з їх діями), об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань, передбачених умовами договору поставки № ЦЗВ-02-02020-01 від 13.05.2020. Відтак, є обставинами непереборної сили у розумінні положень статті 218 ГК України, статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні" та вказують на відсутність вини відповідача у невиконанні взятого на себе обов`язку, а тому виключають відповідальність у вигляді штрафу за поставку продукції.

Умови укладеного між сторонами договору поставки від 13.05.2020 та наявна інформація на час його укладання щодо об`єму та строків поставки дозволяє стверджувати про наявність можливості повного та своєчасного виконання відповідачем взятих на себе обов`язків за договором. Тобто при визначенні об`ємів та строків поставки сторони мали достатні підстави розраховувати на стабільну роботу по виготовленню продукції, передбаченої договором та її поставки.

Проте, надання рознарядки Постачальнику без дотримання правил, передбачених умовами договору (відсутність повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення, вмістом якого є відповідна рознарядка, або докази про направлення сканкопії рознарядки електронним листом), наявність форс-мажорних обставин в період з 18.01.2021 по 08.02.2021 унеможливила своєчасне виконання договору відповідачем у встановлений строк.

Разом з тим, станом на 01.03.2021 року, вся продукція, визначена в рознарядці, була поставлена і прийнята позивачем без жодних зауважень, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними.

З аналізу змісту вищеописаних пунктів 8.1 та 8.3 договору поставки № ЦЗВ-02-02020-01 від 13.05.2020 випливає, що ці умови договору не пов`язують порушення стороною строків повідомлення про наявність форс-мажорних обставин зі звільненням (чи не звільненням) її від відповідальності за невиконання зобов`язання.

Звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відбувається в силу закону (ч.1 статті 617 ЦК України), якщо сторона довела належними та допустимими доказами наявність форс-мажорних обставин, котрі призвели до невчасного виконання зобов`язання.

Матеріалами справи № 914/80/22 підтверджено, що відповідач повідомив позивача письмово про наявність форс-мажорних обставин 02.03.2021, а 23.03.2021 року відповідач надіслав позивачу Сертифікат Львівської Торгово-промислової палати № 4600-21-0288 від 12.03.2021 на підтвердження існування форс-мажорних обставин в період з 18.01.2021 по 08.02.2021.

У випадку незгоди із засвідченими у цьому Сертифікаті обставинами, позивач (як сторона договору) вправі був оскаржити цей Сертифікат.

Відповідно до п.7.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України №40(3) від 15.07.2014 - виданий Торгово-промисловою палатою України/регіональними торгово-промисловими палатами сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) може бути оскаржений в Регламентний комітет ТПП України з питань сертифікації форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який призначається рішенням Президії ТПП України.

Згідно із п.7.3 Регламенту - Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) може бути оскаржено стороною по договору, контракту, угоді протягом трьох місяців з дати, коли стороні стало відомо про його видачу.

Однак, позивач у встановленому порядку Сертифікат Львівської Торгово-промислової палати № 4600-21-0288 від 12.03.2021 не оскаржував, такі докази в матеріалах справи відсутні. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що такий документ вважається належним та допустимим доказом на підтвердження форс-мажорних обставин.

Беручи до уваги вищенаведені норми права, умови укладеного між сторонами договору поставки № ЦЗВ-02-02020-01 від 13.05.2020, фактичні обставини справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 134281,26 грн. та пені в сумі 23295,30 грн.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 14.04.2022 року у справі №914/80/22.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» б/н від 16.05.2022 року (вх. №01-05/1096/22 від 20.05.2022 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 14.04.2022 у справі № 914/80/22 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех