ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 серпня 2022 року Справа № 903/367/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Улашина Олександра Петровича

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Богдана Павла Юрійовича

про стягнення 108553грн.

встановив: ФОП Улашин Олександр Петрович (позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з ФОП Богдана Павла Юрійовича (відповідача) 108553грн. заборгованості за надані послуги перевезення. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати наданих послуг з перевезення згідно договору-заявки №49 та договору-заявки №50 від 29.09.2021р. на перевезення вантажу.

У позовній заяві позивач просив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 03.06.2022 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України. Також, відповідачу встановлено строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 03.06.2022, що була надіслана відповідачу на адресу, зазначену в позовній заяві та у витязі з ЄДРПОУ (Волинська обл., Ковельський район, с.Волошки, вул.Івана Франка, 24), повернулася до суду без вручення адресату з відміткою пошти "Причина повернення: адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім того, 15.06.2022 на сайті Господарського суду Волинської області було оприлюднено повідомлення для Богдана П.Ю. про відкриття провадження у справі №903/367/22 та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідач не подав відзиву на позовну заяву та інших письмових заяв чи клопотань, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

29.09.2021 року між ФОП Улашин О.П. (надалі - перевізник, позивач) та ФОП Богдан П.Ю. (надалі - замовник, відповідач) укладено Договір-Заявка №49 на перевезення вантажу по маршруту с. Колодяжне Ковельський район Волинська область (Україна) - Александрія (Італія), транспортним засобом НОМЕР_5/НОМЕР_6. Дата завантаження: 29.09.2021. Вартість перевезення і форма оплати: 1700 євро/безнал по оригіналам документів.

Договір-Заявка №49 підписаний сторонами без зауважень та завірений їх печатками.

Перевізником - ФОП Улашин О.П. було здійснено обумовлене перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) з відміткою про одержання вантажу 12.10.2021.

Документи для оплати послуг з перевезення по Договору-Заявці №49: рахунок на оплату №0388 від 12.10.2021 р., акт здачі-приймання послуг №0383 від 12.10.2021 року та СМR направлено відповідачу Новою поштою, про що свідчить копія експрес-накладної №1008.

Також, 29.09.2021 між сторонами укладено Договір-Заявка №50 на перевезення вантажу по маршруту с. Колодяжне Ковельський район Волинська область (Україна) - 12069кв (Італія), транспортним засобом НОМЕР_4/ НОМЕР_1 . Дата завантаження: 29.09.2021. Вартість перевезення і форма оплати: 1800 євро/безнал по оригіналам документів.

Договір-Заявка №50 підписаний сторонами без зауважень та завірений їх печатками.

Перевізником - ФОП Улашин О.П. було здійснено перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) з відміткою про одержання вантажу 06.10.2021.

Документи для оплати послуг з перевезення по Договору-Заявці №50: рахунок на оплату №0380 від 06.10.2021 р., акт здачі-приймання послуг №0372 від 06.10.2021 року та СМR направлено відповідачу Новою поштою, про що свідчить копія експрес-накладної №2423.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов`язання по перевезенню вантажу, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (СМR) з відповідними відмітками.

Однак, відповідач отримані послуги з перевезення не оплатив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість згідно Договору-Заявки №49 на суму 53377грн, по Договору-Заявці №50 - 555176грн., а всього 105553грн.

13.01.2022 ФОП Улашин О.П. надіслав на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості по перевезенню вантажів, що підтверджується фіскальним чеком, накладною Укрпошти та описом вкладень до листа. До претензії позивач додав рахунки на оплату, акти здачі-приймання послуг та СМR.

02.02.2022 від відповідача на електронну пошту позивача надійшла відповідь на претензію, в якій відповідач повідомив, що він зобов`язується сплатити заборгованість по рахунку №0388 від 12.10.2021 р. на суму 53377 грн. до 10.02.2022, по рахунку №0380 від 06.10.2021 на суму 55176грн. до 28.02.2022.

Відповідачем не здійснено оплату за надані послуги, а тому у нього утворилася заборгованість у розмірі 108553грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ст.908 ЦК України).

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. ст. 306, 307 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі - Конвенція) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Статтею 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Пунктом І статті 9 Конвенції визначено, що вантажна накладна є первинним доказом укладення договору перевезений, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

В порушення вимог договору, заявки та вимог ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193. 307 Господарського кодексу України та Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів відповідач послуги з перевезення вантажів не оплатив.

Судом встановлено, що на день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги по перевезенню вантажу становить 108553грн., не погашена, не оспорена, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки, на день розгляду спору кошти у розмірі 108553грн. не сплачені відповідачем, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Богдана Павла Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Улашина Олександра Петровича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) 108553грн. заборгованості за надані послуги з перевезення вантажів, а також 2481грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 08.08.2022.

Суддя О. Г. Слободян