ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Справа№ 910/13239/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар судового засідання: Місюк О.П.

за участю представників:

позивача - Кравченко О.П.

відповідача - Ларькіна М.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021

у справі №910/13239/21 (суддя - Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" звернулося з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення 400921,71 грн заборгованості за договором №410026 від 02.12.2019 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, з яких: 372371,41 грн - основна заборгованість, 10817,54 грн - інфляційні втрати, 15233,43 грн - пеня та 2499,33 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору №410026 від 02.12.2019 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленої теплової енергії, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість у розмірі 372371,41 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, позивачем нараховано 10817,54 грн - інфляційних втрат, 15233,43 грн - пені та 2499,33 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2021 відкрито провадження у справі №910/13239/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13239/21 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 372371,41 грн основної заборгованості, 10817,54 грн інфляційних втрат, 14900,35 грн пені та 2499,33 грн 3% річних, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неправильного застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що зобов`язання відповідача перед позивачем зі сплати основного боргу за договором №410026 від 02.12.2019 є припиненими у повному обсязі 19.07.2021, згідно з заявами про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.07.2021 №№01-06. Також відповідач стверджує, що наявність на момент зарахування зустрічних однорідних вимог іншого спору в Господарському суді міста Києва (справа №910/18914/20) за позовом відповідача до позивача про стягнення суми заборгованості за зобов`язаннями не спростовує висновок про безспірність заборгованості позивача. В обґрунтування своєї позиції скаржник посилається на постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі №910/11116/19.

Разом з цим, скаржник вважає, що вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних та пені є недоведеними та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 апеляційну скаргу у справі №910/13239/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: Сітайло Л.Г. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 відкладено вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення апеляційної скарги без руху у справі №910/13239/21 до надходження її матеріалів до Північного апеляційного господарського суду.

01.12.2021 Господарський суд міста Києва скерував матеріали справи №910/13239/21 до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/13239/21 за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

21.12.2021 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просить залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13239/21.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач відмічає, що 01.06.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір №5 про надання послуг з транспортування теплової енергії, за яким відповідач надає позивачу послуги з транспортування теплової енергії, а позивач зобов`язаний оплачувати відповідачу надані за цим договором послуги. 19.07.2021 відповідач звертався до позивача із заявами про зарахування однорідних грошових вимог шляхом подання відповідних заяв від 16.07.2021 №№01-06 внаслідок чого, на думку відповідача, було припинено зобов`язання останнього зі здійснення оплати позивачу за постачання теплової енергії у вигляді гарячої води за договором №410026 відповідно, у листопаді 2020 року на суму 26105,77 грн, у грудні 2020 року на суму 69397,75 грн, у січні 2021 року на суму 82408,68 грн, у лютому 2021 року на суму 99193,66 грн та у берені 2021 року на суму 71569,58 грн, сума основного боргу позивача перед відповідачем за надані послуги з транспортування теплової енергії за договором №5 у період 01.05.2020-30.05.2020 становить 7513920,56 грн. Проте позивач стверджує, що право вимоги відповідача є спірним, оскільки є предметом розгляду в місцевому господарському суді у справі №910/18914/20. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 встановлено, що у позивача відсутня заборгованість перед відповідачем за договором №5 від 01.06.2017 за період з 01.05.2020 по 30.09.2020, який зазначений відповідачем у відзиві на позовну заяву та у заявах про зарахування зустрічних однорідних вимог. Таким чином, за твердженнями позивача, заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідають вимогам ст. ст. 598, 601 ЦК України та ст. 202 ГК України, відповідно, відповідач незаконно, без дотримання норм чинного законодавства України в односторонньому порядку здійснив зарахування зустрічних однорідних вимог.

28.12.2021 до суду від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, згідно яких відповідач зазначає, що проведене зарахування зустрічних однорідних вимог згідно із заявами №01-06 від 16.07.2021 є правомірним та чинним.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 розгляд справи №910/13239/21 вирішено здійснювати з повідомленням сторін призначено судове засідання на 15.02.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 розгляд справи відкладено до 03.03.2022.

У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, з урахуванням наказу голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану", судове засідання 03.03.2022 не відбулося.

На підставі службової записки секретаря судової палати та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/217/22 від 05.07.2022, у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Сітайло Л.Г. у відпустках та вихід у відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2022, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13239/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 справу №910/13239/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 справу №910/13239/21 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 09.08.2022.

08.08.2022 до суду апеляційної інстанції від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, згідно якого відповідач просить суд відкласти розгляд справи до завершення розгляду Верховним Судом справи №910/18914/20 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" про стягнення 29838517,78 грн за договором №5 від 01.06.2017 про надання послуг з транспортування теплової енергії.

В судовому засіданні 09.08.2022 представник відповідача підтримав подане клопотання та просив суд його задовольнити, відмітивши, що ухвалення судом касаційної інстанції постанови у справі №910/18914/20 є суттєвою обставиною для вирішення питання безспірності зарахування відповідачем зустрічних однорідних вимог.

Представник позивача заперечував проти відкладення розгляду справи вказуючи на те, що рішення у справі №910/18914/20 набрало законної сили, тоді як відкладення розгляду справи спричинить затягування розгляду справи, що в свою чергу суперечитиме основному завданню господарського судочинства щодо своєчасного розгляду спору.

Розглянувши клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про відкладення розгляду справи суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого клопотання та відмові в його задоволенні, оскільки матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/18914/20, в силу положень ст. 241 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), набрало законної сили. А відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні представники сторін надали пояснення по суті спору. Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві, просила залишити без змін оскаржуване рішення суду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 02.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (енергопостачальна організація за договором) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (покупець за договором) укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води №410026 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого енергопостачальна організація зобов`язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю теплову енергію у вигляді гарячої води (далі - товар) у період з 02.12.2019 по 01.12.2020 у кількості 899,808 Гкал, з максимвальним тепловим навантаженням 0.206 Гкал/год., в т.ч. на потреби, зокрема, опалення - 0,206 Гкал/год.

За умовами п. 1.2 договору покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору постачання товару покупцю здійснюється на межу балансової належності, визначену у додатку №1 до договору, адреса розміщення: м. Київ, пров. Гната Хоткевича, 2.

Договір укладений на термін з 02.12.2019 по 01.12.2020 і вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін договору не заявить іншій стороні протилежне не пізніше ніж за місяць до закінчення строку його дії (п. 10.1 договору).

Письмових заяв відповідно до п. 10.1 договору про його припинення сторонами договору не заявлялося, а тому він вважається пролонгованим.

Відповідно до п. 4.2.3 договору покупець щомісячно, до першого числа, повинен здійснити попередній платіж за теплову енергію, розмір якої визначений енергопостачальною організацією, виходячи із розрахунку споживання теплової енергії за 30 календарних днів за аналогічний період попереднього опалювального сезону, що буде надана в наступному місяці відповідно до умов договору. Своєчасно та у повному обсязі оплачувати, отриману на межі продажу, теплову енергію за тарифами, в обсягах та у строки, встановлені цим договором.

Згідно п.п. 5.1, 5.3 договору облік спожитої теплової енергії виконується по приладам обліку, що встановлені на межі балансової належності покупця та Комунального підприємства «Київтеплоенерго». В разі відсутності приладів обліку кількість спожитої теплової енергії розраховується енергопостачальною організацією по максимальним годинним тепловим навантаженням, що визначені даним договором, по кожному параметру теплоносія з дати, зафіксованої в наряді при первинній подачі теплової енергії та з початку розрахункового періоду при подальшому споживанні.

Нарахування за поставлену теплову енергію проводилось відповідно до умов договору.

Згідно п. 6.4 договору всі розрахунки по цьому договору виконуються на підставі рахунків, які покупець отримує від енергопостачальної організації, виключно у грошовій формі за винятком випадків, передбачених чинним законодавством України.

У п. 6.5. договору встановлено, що покупець щомісяця з 7 по 14 число отримує в енергопостачальній організації оформлені бланки актів приймання-передачі товарної продукції, актів звірки розрахунків за прийняту теплову енергію на початок розрахункового періоду, табуляграми та рахунок-фактуру на сплату теплової енергії, з урахуванням недоплати або переплати за попередні періоди, що включають у себе вартість теплової енергії спожитої в попередньому місяці, та суми передоплати за теплову енергію (що визначається енергопостачальною організацією з урахуванням максимального теплового навантаження, визначеного цим договором). По одному примірнику підписаних актів звірки та приймання-передачі товарної продукції покупець повертає в енергопостачальну організацію не пізніше 15 числа поточного місяця. В разі непідписання або неповернення вчасно акта звіряння, цей документ вважається прийнятим в редакції енергопостачальної організації.

Відповідно до п. 6.6 договору покупець самостійно сплачує за прийняту теплову енергію, згідно з отриманим рахунком-фактурою, не пізніше 25 числа поточного місяця в тому числі теплову енергію, яка використана субабонентами покупця.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, факт постачання теплової енергії за договором підтверджується корінцями нарядів на підключення (№11586 від 12.11.2020) та відключення (№5007/1 від 14.04.2021) об`єктів теплопостачання, та актами приймання-передавання товарної продукції: від 30.11.2020 на суму 26105,77 грн, від 31.12.2020 на суму 69397,75 грн, від 31.01.2021 на суму 82408,68 грн, від 28.02.2021 на суму 99193,66 грн, від 31.03.2021 на суму 71569,58 грн та від 30.04.2021 на суму 23695,98 грн.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил.

Разом з цим, як правомірно встановлено судом першої інстанції, відповідач в порушення умов договору від 02.12.2019 №410026 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати поставленої позивачем теплової енергії, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 372371,41 грн.

Зважаючи на неналежне виконання зобов`язань за договором, позивач стверджує про наявність підстав для стягнення з відповідача також пені в розмірі 15233,43 грн, суми 3% річних в розмірі 2499,33 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 10817,54 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи на те, що між ним та позивачем припинено зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі заяв відповідача від 16.07.2021 №№01-06 у порядку ст. 601 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановив факт порушення Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" взятих на себе договірних зобов`язань, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати відповідачем заборгованості за отриману теплову енергію у період листопад 2020 року - квітень 2021 року за договором №410026 від 02.12.2019. З огляду на встановлення факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за договором, суд також визнав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 10817,54 грн інфляційних втрат та 2499,33 грн 3 % річних. Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, встановивши, що позивачем неправильно визначено день початку прострочення обов`язку з оплати поставленого товару, а період нарахування виходить за межі шестимісячного строку, суд частково задовольнив вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 14900,35 грн.

Крім того місцевий господарський суд відмітив, що твердження відповідача про припинення зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог, є хибними, оскільки зустрічні однорідні вимоги на які посилався відповідач не є безспірними, за вказаними вимогами наявний спір у справі №910/18914/20.

З наведеними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч. 7 ст. 276 ГК України).

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як було зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору здійснило поставку відповідачу теплової енергії в період листопад 2020 року - квітень 2021 року на суму 372371,41 грн, яку відповідач прийняв, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі товарної продукції, що в свою чергу відповідає порядку приймання продукції визначеному сторонами у договорі (п. 6.5 договору).

В силу положень ст. 276 ГК України, п. 6.6 договору відповідач був зобов`язаний самостійно сплачувати за прийняту теплову енергію не пізніше 25 числа поточного місяця.

Статями 526 та 525 ЦК України, які кореспондуються з положеннями статті 193 ГК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи слідує, що відповідач в порушення умов договору №410026 від 02.12.2019 не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати вартості спожитої теплової енергії за період листопад 2020 року - квітень 2021 року, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у сумі 372371,41 грн, доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за отриману теплову енергію матеріали справи не містять.

Разом з тим відповідач вказує на припинення зобов`язання за договором №410026 від 02.12.2019 у спірний період шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяв від 16.07.2021 №№01-06 у порядку ст. 601 ЦК України.

Здійснивши аналіз наданих відповідачем заяв про зарахування однорідних зустрічних вимог, суд дійшов до висновку про неможливість такого зарахування виходячи з наступного.

Припинення зобов`язання зарахуванням є однією з підстав припинення зобов`язання.

Загальні підстави припинення зобов`язань визначені у ст. 598 ЦК України, згідно з якою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтями 202, 203 ГК України передбачено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Водночас однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

Для задоволення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав, та відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 сформовані, зокрема, такі висновки щодо застосування ст. 601 ЦК України та ст. ст. 202, 203 ГК України:

- зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами;

- вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (ст. 601 ЦК України): бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги;

- безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором;

- за дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним;

- заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог;

- наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що 01.06.2017 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (товариство) укладено договір №5 про надання послуг з транспортування теплової енергії, згідно п. 1.1 якого підприємство зобов`язується транспортувати теплову енергію, яка виробляється товариством і постачається споживачам зони теплопостачання товариства, тепловими мережами, які перебувають у господарському віданні підприємства, а товариство зобов`язується оплачувати за послуги з транспортування теплової енергії у порядку та на умовах, визначених цим договором.

За твердженнями відповідача, у травні 2020 року підприємство надало товариству послуги з транспортування теплової енергії на суму 10355470,13 грн. За надані послуги позивач сплатив лише 2469178,15 грн, сума заборгованості складає 7886291,98 грн.

Строк виконання позивачем зобов`язання за договором №5 від 01.06.2017 сплив 17.07.2020.

19.07.2020 відповідач направив позивачу заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.07.2021 №№01-06 (шляхом зарахування заборгованості наявної у позивача за договором №5 від 01.06.2017), згідно з якими, за твердженнями останнього, зобов`язання відповідача за договором №410026 від 02.12.2019 припинено.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" не визнає обов`язку зі сплати заборгованості, що є предметом правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлених відповідачем відповідними заявами. Так, позивач вважає, що зобов`язання, які, за твердженням відповідача виникли у нього на підставі укладеного 01.06.2017 договору №5 про надання послуг з транспортування теплової енергії, не існують як такі, оскільки визначений Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" борг є наслідком безпідставного одностороннього застосування останнім з 01.05.2020 тарифів на транспортування теплової енергії (без урахування витрат на утримання та ремонт ЦТП) встановлених для позивача розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 23.04.2020 №636.

Судом також встановлено, що відповідач у грудні 2020 року звертався до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" про стягнення 29838517,78 грн заборгованості за договором №5 про надання послуг з транспортування теплової енергії від 01.06.2017 за період з 01.05.2020 - 30.09.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/18914/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021, у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Під час розгляду вказаної справи судами встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" належним чином виконано взяті на себе грошові зобов`язання за договором, виходячи із встановленого постановою НКРЕКП від 17.03.2020 №623 тарифу на транспортування теплової енергії, тоді як правові підстави для застосування тарифів, визначених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради №636 від 23.04.2020, відсутні.

Отже, наявність між сторонами неузгодженості щодо зустрічного зобов`язання, та як наслідок, відсутність безспірності заявлених однорідних вимог, свідчить про відсутність всіх необхідних умов передбачених ст. 601 ЦК України, що у свою чергу виключає можливість зарахування зустрічних вимог одностороннім правочином відповідача за договором №5 від 01.06.2017 за період з 01.05.2020 по 30.09.2020.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що зарахування однорідних зустрічних вимог згідно заяв відповідача від 16.07.2021 №№01-06 не відбулося, а тому виходячи з умов договору та положень ст. 276 ЦК України, відповідач зобов`язаний здійснити повну оплату за поставлену теплову енергію у спірний період.

Щодо правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №910/11116/19, на яку посилається скаржник, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що зазначене рішення (п. 31) містить, зокрема, такий правовий висновок про те, що умова щодо безспірності вимог, які зараховуються: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань не передбачена чинним законодавством, зокрема ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17, від 15.08.2019 у справі №910/21683/17, від 11.09.2019 у справі №910/21566/17, від 25.09.2019 у справі №910/21645/17, від 01.10.2019 у справі №910/12968/17, від 05.11.2019 у справі №914/2326/18.

Так, у контексті правовідносин між учасниками даної справи суд зауважує, що за ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Аналогічні положення закріплені також у ст. 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

При цьому зустрічне зобов`язання виникає не з самої по собі вимоги про її зарахування, а на загальних підставах, передбачених ЦК України та ГК України.

Як зазначалося вище, вимоги, які підлягають зарахуванню (ст. 601 ЦК України), мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим).

Саме поняття "кредитор" та суб`єктний склад у правовідносинах зарахування (кредитор/боржник) обумовлює необхідність встановлення судами і відповідно доведення кредитором наявності безумовного (безспірного) зустрічного зобов`язання особи, яку вона вважає боржником, вчинити на користь такої сторони певну дію (в даному випадку - сплатити кошти).

Водночас у даній справі існування зустрічного зобов`язання не було доведено відповідачем належними і допустимими доказами, під час розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про безумовну (безспірну) наявність самого зустрічного зобов`язання, що є обов`язковою передумовою для припинення зобов`язання, а місцевим господарським судом вірно встановлено існування між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. А відтак, висновки наведені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 не є подібними до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати заборгованості за договором №410026 на постачання теплової енергії від 02.12.2019 не спростований відповідачем, місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 372371,41 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із простроченням оплати спожитої теплової енергії позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 15233,43 грн пені за період з 26.12.2020 по 25.06.2021, 3% річних у сумі 2499,33 грн та 10817,54 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з грудня 2020 року по червень 2021 року.

Відповідно до ст. 230 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.2 укладеного договору сторони погодили, що у разі несплати у встановлені строки покупцем за прийняту теплову енергію, енергопостачальна організація нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день до моменту його погашення.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до п. 6.6. договору покупець самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно з отриманим рахунком-фактурою не пізніше 25 числа поточного місяця в тому числі теплову енергію, яка використана субабонентами покупця.

Як слідує з доданого до позовної заяви арифметичного розрахунку пені, штрафні санкції нараховані позивачем за період з 26.12.2020 по 25.06.2021. Однак, беручи до уваги, що в силу п. 6.6. договору оплата за прийняту теплову енергію мала бути здійснена до 25.12.2020, який є вихідним днем, згідно ч. 5 ст. 254 ЦК України, останнім днем оплати є 28.12.2020. А відтак, позивачем невірно визначено день початку прострочення обов`язку з оплати поставленого товару. Крім того, як вірно відмічено судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 232 ГК України, період нарахування пені виходить за межі шестимісячного строку.

Здійснивши арифметичний перерахунок заявленої до стягнення пені, з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, п. 6.6. договору, а також ст. 232 ГК України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 14900,35 грн. Апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни чи скасування рішення суду у зазначеній частині.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" правомірно здійснено нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних. При цьому твердження скаржника про відсутність підстав для покладення на нього відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання є неспроможними на спростовуються встановленими обставинами справи.

Перевіривши розрахунки 3% річних у сумі 2499,33 грн та інфляційних втрат у сумі 10817,54 грн, судом встановлено, що вказані розрахунки є правильними, відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині правомірно задоволено місцевим господарським судом.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, тоді як відповідачем не доведено відсутності заборгованості за спірним договором, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13239/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13239/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11.08.2022.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко