ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" серпня 2022 р. м. Київ Справа № 911/730/22

За заявою Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області

про забезпечення позову у справі № 911/730/22

за позовом Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради

до Приватного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "БЦ ЯВІР"

про усунення перешкод у користуванні майном та повернення земельних ділянок

Суддя Карпечкін Т.П.

Без виклику представників сторін.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області звернувся із позовною заявою Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області (далі - заявник, прокурор) в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради (далі - позивач) до Приватного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "БЦ ЯВІР" (далі - відповідач, ПП "Сільськогосподарське підприємство "БЦ ЯВІР") про усунення перешкод у користуванні майном та повернення земельних ділянок.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.06.2022 року відкрито провадження у справі № 911/730/22, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.07.2022 року.

Заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області подано заяву № 50-3672 вих. 22 від 08.07.2022 року про забезпечення позову, у якій останній просить суд вжити заходи по забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншими видами зміни власників земельних ділянок з кадастровими номерами :02:026:0571 площею 1,0 га, :02:026:0572 площею 1,0 га, :02:026:0573 площею 1,0 га, :02:026:0574 площею 1,0 га, :02:026:0575 площею 1,0 га, :02:026:0576 площею 1,0 га, :02:026:0577 площею 1,0 га, :02:026:0579 площею 1,0 га, :02:026:0580 площею 1,0 га, :02:026:0581 площею 1,0 га, :02:026:0582 площею 1,0 га, :02:026:0583 площею 1,0 га, :02:026:0584 площею 1,0 га, :02:026:0585 площею 1,0 га, :02:026:0586 площею 1,0 га, :02:026:0587 площею 1,0 га, :02:026:0588 площею 1,0 га, :02:026:0590 площею 1,0 га; :02:026:0591 площею 1,0 га, :02:026:0592 площею 1,0 га, :02:026:0593 площею 1,0 га, :02:026:0594 площею 1,0 га, :02:026:0595 площею 1,0 га, :02:026:0597 площею 1,0 га, :02:026:0598 площею 0,6115 га, :02:026:0599 площею 0,6115 га, :02:026:0600 площею 1,0 га, :02:026:0601 площею 1,0 га, які на праві приватної власності належать Приватному підприємству "Сільськогосподарське підприємство "БЦ ЯВІР".

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову подана до суду одночасно з позовом, що відповідає нормі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2016 року у справі № 357/9328/15-ц (провадження № 2/357/49/16) задоволено позов Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 07.12.2016 року (провадження № 22/ц/780/4525/16) вищевказане рішення Білоцерківського міськрайонного суду залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (провадження № 14-460цс18) вищевказані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Таким чином, згідно з вищевказаними рішеннями судів у справі № 357/9328/15-ц визнано недійсним розпорядження голови Білоцерківської районної державної адміністрації від 09.12.2008 року № 838 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки 15-ти громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області».

Також, визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серій ЯЖ № 693977 виданий ОСОБА_1 кадастровий номер :07:013:0026, ЯЖ № 693976 виданий ОСОБА_2 кадастровий номер :07:013:0025, ЯЖ № 693978 видании ОСОБА_3 кадастровий номер :07:013:0027, ЯЖ № 693988 виданий ОСОБА_4 кадастровий номер :07:013:0035, ЯЖ № 693974 виданий ОСОБА_5 кадастровий номер :07:013:0023, ЯЖ № 693975 виданий ОСОБА_5 кадастровий номер :07:013:0024, ЯЖ № 693972 виданий ОСОБА_6 кадастровий номер :07:013:0021, ЯЖ № 693982 виданий ОСОБА_7 кадастровий номер :07:013:0031, ЯЖ № 693979 виданий ОСОБА_8 кадастровий номер :07:013:0028, ЯЖ № 693980 виданий ОСОБА_9 кадастровий номер :07:013:0029, ЯЖ № 693971 виданий ОСОБА_10 кадастровий номер :07:013:0020 з відмітною про перехід права власності до ОСОБА_11 з реєстраційними № 070130020:3:02 від 25.05.2011, ЯЖ № 693984 виданий ОСОБА_12 кадастровий номер :07:013:0033 з відмітною про перехід права власності до ОСОБА_11 з реєстраційними № 070130033:3:02 від 25.05.2011, ЯЖ № 693981 виданий ОСОБА_13 кадастровий номер :07:013:0030 з відмітною про перехід права власності до ОСОБА_11 з реєстраційними № 070130030:3:02 від 25.05.2011, ЯЖ № 693985 виданий ОСОБА_14 кадастровий номер :07:013:0034 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_11 з реєстраційними № 070130034:3:02 від 25.05.2011, ЯЖ № 693983 виданий ОСОБА_15 кадастровий номер :07:013:0032 з відмітною про перехід права власності до ОСОБА_11 з реєстраційними № 070130032:3:02 від 25.05.2011, які видані 16.01.2009 року та скасувано їх державну реєстрацію.

Крім того, у справі № 357/9328/15-ц постановлено витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0026; ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0025; ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0027; ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0024; ОСОБА_6 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0021; ОСОБА_7 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0031; ОСОБА_8 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0028; ОСОБА_9 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0029; ОСОБА_11 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0020, земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0033, земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0030, земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0034 та земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :07:013:0032, що знаходяться в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Судами у справі № 357/9328/15-ц встановлено, що спірні земельні ділянки відносяться до земель водного фонду й не можуть бути об`єктом приватної власності. Крім того, земельні ділянки передані відповідачам без зміни їх цільового призначення та без виготовлення проекту землеустрою.

Як зазначає прокурор, з метою невиконання остаточного рішення суду відповідачами в подальшому до прийняття остаточного рішення по справі та в межах строку пред`явлення до виконання судового рішення вчинено дії з відчуження земельних ділянок, що на даний час унеможливлює їх повернення на користь держави та є порушенням її інтересів.

Згідно з договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2020 року зареєстрованими в реєстрі за № 837, № 840, № 834, № 843 ОСОБА_5 , придбала земельні ділянки з кадастровими номерами :07:013:0026, :07:013:0025, :07:013:0027, :07:013:0024 у ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_16 вищезазначені земельні ділянки площею по 2,0 га, цільове призначення земельних ділянок: 01.03. Для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: Київська область, м. Біла Церква.

Також, згідно з договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2020 року зареєстрованими в реєстрі за № 821, № 824, № 818 ОСОБА_11 продав ОСОБА_16 земельні ділянки площею 2,0 га, кадастрові номери: :07:013:0033, :07:013:0034, 210300000:07:013:0032, цільове призначення земельних ділянок: 01.03. Для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада.

В подальшому, вищевказані земельні ділянки на підставі заяви ОСОБА_16 , посвідченої приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Мельничук І.М. від 23.12.2020 року № 846, поділено на 2 кожна.

В результаті поділу утворились наступні земельні ділянки:

1) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0026 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0594 та :02:026:0594;

2) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0025 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0595 та :02:026:0597;

3) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0027 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0591 та :02:026:0592;

4) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0024 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0598 та :02:026:0599;

5) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0033 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0586 та :02:026:0587;

6) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0034 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0584 та :02:026:0585;

7) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0032 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0588 та :02:026:0590.

В подальшому, згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 20.09.2021 року, що посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Римаренко Ю.В. за №№ 993, 994 ОСОБА_16 внесла свій вклад в статутний капітал Приватного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «БЦ ЯВІР» у негрошовій формі - у вигляді об`єктів нерухомого майна (належних їй на праві приватної власності) земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Крім того, згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1198, ОСОБА_7 продала ОСОБА_17 земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :07:013:0031, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1196, ОСОБА_8 продала ОСОБА_17 земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :07:013:0028, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1195, ОСОБА_9 продав ОСОБА_17 земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :07:013:0029, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 06.02.2019 року, зареєстрованим в реєстрі за № 279, ОСОБА_11 продав ОСОБА_17 земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :07:013:0020, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 06.02.2019 року, зареєстрованим в реєстрі за № 280, ОСОБА_11 продав ОСОБА_17 земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :07:013:0030, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2020 року, зареєстрованим в реєстрі за №1197, ОСОБА_18 продала ОСОБА_17 земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :07:013:0022, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1194, ОСОБА_6 продав ОСОБА_17 земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :02:026:0546 (до автоматизованої зміни за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру :07:013:0021), цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада.

В подальшому, вищевказані земельні ділянки на підставі заяви ОСОБА_17 , посвідченої приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Римаренко Ю.В. від 21.12.2020 року № 1199, поділено на 2 кожна.

В результаті поділу утворились наступні земельні ділянки:

1) із земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:0546 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0571 та :02:026:0572;

2) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0029 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0577 та :02:026:0579;

3) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0028 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0580 та :02:026:0581;

4) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0022 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0600 та :02:026:0601;

5) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0031 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0573 та :02:026:0574;

6) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0030 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0576 та :02:026:0575;

7) із земельної ділянки з кадастровим номером :07:013:0020 утворилося дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0582 та :02:026:0583.

Згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 20.09.2021 року, що посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Римаренко Ю.В. за №№ 990, 991, ОСОБА_17 вніс свій вклад в статутний капітал Приватного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «БЦ ЯВІР» у негрошовій формі - у вигляді об`єктів нерухомого майна (належних їй особисто на праві приватної власності) земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Таким чином, як стверджує заявник, попередні власники спірних земельних ділянок, маючи намір невиконання остаточного судового рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/9328/15-ц, усвідомлюючи відсутність прав на спірні земельні ділянки, неодноразово вживали заходів з поділу та відчуження їх третім особам шляхом купівлі-продажу, неодноразової зміни власників з метою уникнути зобов`язання щодо повернення спірних земельних ділянок у власність держави.

З огляду на викладене, з метою зупинення подальшого незаконного відчуження земельних ділянок на період вирішення спору, на даний час існує реальна необхідність у забезпеченні позову шляхом заборони державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншими видами зміни власників на земельні ділянки з кадастровими: :02:026:0571, :02:026:0573, :02:026:0574, :02:026:0576, :02:026:0580, :02:026:0583, :02:026:0586, :02:026:0590; :02:026:0593, :02:026:0597, :02:026:0600, :02:026:0577, :02:026:0581, :02:026:0584, :02:026:0587, :02:026:0591, :02:026:0594, :02:026:0598, :02:026:0572, :02:026:0575, :02:026:0579, :02:026:0582, :02:026:0585, :02:026:0588, :02:026:0592, :02:026:0595, :02:026:0599, :02:026:0601, з метою подальшого забезпечення виконання рішення суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі обґрунтована протиправними діями щодо неодноразового незаконного розпорядження спірними земельними ділянки водного фонду площею 27,223 га. В разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення ланцюга перепродажу земельних ділянок на час вирішення спору, існує висока ймовірність, що такі земельні ділянки можуть бути вчергове поділені, продані чи іншим чином відчужені третім особам і розгляд спору у даній справі не призведе до відновлення прав позивача.

За правилами статей 83, 84 Земельного кодексу України до земель державної та комунальної власності, які не можуть передаватися в приватну власність, віднесено землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Отже, відносно земель водного фонду закон установлює пріоритет державної, комунальної власності на землю над приватною і, крім того, прямо забороняє органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади передавати в приватну власність замкнені природні водойми, якщо їх площа більше ніж 3 га.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Позивач з метою забезпечення позову просить, накласти арешт на належні державі земельні ділянки водного фонду та заборонити вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна - відповідних земельних ділянок.

Прокурор зазначає, що відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України підстав для зустрічного забезпечення позову на час пред`явлення заяви про забезпечення позову не вбачається.

В той же час, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своєму рішенні у справі № 910/6503/19 роз`яснив, що частиною першою статті 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право, а не обов`язок суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). А тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм статей 139,140 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, а саме якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року).

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Перелік заходів забезпечення позову наведений в ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заявник обґрунтував, що у нього є достатньо обґрунтовані підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову є ризик настання наслідків, за яких суттєво ускладниться чи повністю унеможливиться відновлення права на повернення на користь держави земельних ділянок, виникне необхідність використовувати інші способи захисту порушених прав держави, подавати позови про витребування майна у наступних набувачів та скасування подальших реєстраційних дій, що також призведе до великих судових витрат та затягуванню відновлення прав держави.

Невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до проведення незаконних реєстраційних дій, пов`язаних зі зміною відомостей в державних реєстрах, і як наслідок утруднити чи навіть зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, оскільки у разі відхилення судом заяви про забезпечення позову та за наявності рішення суду по суті на користь заявника, обраний спосіб захисту стане неефективним, оскільки необхідно буде застосовувати вже інші способи захисту незаконно порушених прав держави.

Обраний заявником вид забезпечення позову шляхом встановлення тимчасових обмежень щодо здійснення реєстраційних дій стосовно спірних земельних ділянок до вирішення спору про незаконність дій відповідачів та наявність підстав для захисту права держави на повернення у власність земельних ділянок водного фонду є співмірним з позовними вимогами, має тимчасовий характер та не порушить права та інтересів інших осіб.

Згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 року у справі № 640/7285/19, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався взмозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 року у справі «Кюблер проти Німеччини», заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову.

Також, у постанові від 26.01.2021 року у справі № 916/3200/17(916/2146/20) Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій, встановивши, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість припущення позивача щодо можливості зміни власника/передачі в оренду/передачі в управління спірного майна особам, які наразі не є учасниками справи, що в подальшому ускладнить ефективне поновлення права у разі задоволення позову, дійшли правильного висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна.

При цьому у даному випадку невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача. У разі, якщо до закінчення розгляду цієї судової справи земельні ділянки будуть переоформлені чи відчужені іншим особам, позивач не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, що може істотно ускладнити поновлення законних прав та/або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову, про які просить заявник, стосуються предмета спору та не суперечать приписам ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладені в заяві обставини, враховуючи предмет позову у справі та визначені ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, суд дійшов висновку про задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на тимчасове збереження поточного статусу спірного майна з метою унеможливлення його зміни під час розгляду спору.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову. Враховуючи характер спору, обрані позивачем заходи забезпечення є співрозмірними до позовних вимог та фактичних обставин, спроможні забезпечити виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову й не порушують існуючих прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Згідно з ч. 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи достатність наданих заявником відомостей та доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, та відсутність підстав для зустрічного забезпечення (оскільки заходи забезпечення не передбачають значних та не відновлювальних матеріальних втрат для відповідача чи інших осіб), суд не вбачає необхідності викликати особу, що подала заяву, та призначати розгляд заяви у судовому засіданні.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Статтею 144 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Частинами 7-10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, заява керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області подано заяву № 50-3672 вих. 22 від 08.07.2022 року про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом, заборони вчиняти реєстраційні дії та накладення арешту на спірні земельні ділянки.

Керуючись ст. ст.136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області подано заяву № 50-3672 вих. 22 від 08.07.2022 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/730/22 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі № 911/730/22, а саме:

2.1. Заборонити державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили, стосовно об`єктів нерухомого майна, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :02:026:0571 площею 1,0 га, :02:026:0572 площею 1,0 га, :02:026:0573 площею 1,0 га, :02:026:0574 площею 1,0 га, :02:026:0575 площею 1,0 га, :02:026:0576 площею 1,0 га, :02:026:0577 площею 1,0 га, :02:026:0579 площею 1,0 га, :02:026:0580 площею 1,0 га, :02:026:0581 площею 1,0 га, :02:026:0582 площею 1,0 га, :02:026:0583 площею 1,0 га, :02:026:0584 площею 1,0 га, :02:026:0585 площею 1,0 га, :02:026:0586 площею 1,0 га, :02:026:0587 площею 1,0 га, :02:026:0588 площею 1,0 га, :02:026:0590 площею 1,0 га; :02:026:0591 площею 1,0 га, :02:026:0592 площею 1,0 га, :02:026:0593 площею 1,0 га, :02:026:0594 площею 1,0 га, :02:026:0595 площею 1,0 га, :02:026:0597 площею 1,0 га, :02:026:0598 площею 0,6115 га, :02:026:0599 площею 0,6115 га, :02:026:0600 площею 1,0 га, :02:026:0601 площею 1,0 га, які на праві приватної власності належать Приватному підприємству "Сільськогосподарське підприємство "БЦ ЯВІР.

2.2. Накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:026:0571 площею 1,0 га, :02:026:0572 площею 1,0 га, :02:026:0573 площею 1,0 га, :02:026:0574 площею 1,0 га, :02:026:0575 площею 1,0 га, :02:026:0576 площею 1,0 га, :02:026:0577 площею 1,0 га, :02:026:0579 площею 1,0 га, :02:026:0580 площею 1,0 га, :02:026:0581 площею 1,0 га, :02:026:0582 площею 1,0 га, :02:026:0583 площею 1,0 га, :02:026:0584 площею 1,0 га, :02:026:0585 площею 1,0 га, :02:026:0586 площею 1,0 га, :02:026:0587 площею 1,0 га, :02:026:0588 площею 1,0 га, :02:026:0590 площею 1,0 га; :02:026:0591 площею 1,0 га, :02:026:0592 площею 1,0 га, :02:026:0593 площею 1,0 га, :02:026:0594 площею 1,0 га, :02:026:0595 площею 1,0 га, :02:026:0597 площею 1,0 га, :02:026:0598 площею 0,6115 га, :02:026:0599 площею 0,6115 га, :02:026:0600 площею 1,0 га, :02:026:0601 площею 1,0 га.

Стягувач: Білоцерківська окружна прокуратура Київської області (09117, м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, 38-а);

Боржник: Приватне підприємство "Сільськогосподарське підприємство "БЦ ЯВІР" (09100, м. Біла Церква, вул. Сікорського Ігоря, 27, ).

Ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» зі строком пред`явлення до виконання до 02.08.2025 року і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст.235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.П. Карпечкін