ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/548/16 (909/31/22)

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.,

секретар судового засідання Шлімкевич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ТОВ "Тофі"

юридична адреса: вул. Військових Ветеранів, буд. 10, м. Івано-Франківськ, 76019

адреса для листування: вул. Сурикова, 3, корпус 8-Б, м. Київ, 03035

до відповідача: ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до відповідача: ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвестмент Груп"

вул.Плеханівська, 112, м.Харків, 61000

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна

вул. Голосіївська, буд. 17, оф. 605, м. Київ, 03039

кредитор: ТОВ "Фінансова компанія "Фін - Маркет"

м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.77

кредитор: ТОВ "Кредитна установа "Інвестиційна"

вул. Богдана Хмельницького, буд.30/10, оф.1-А, м. Київ, 01030

уповноважена особа засновників боржника: ОСОБА_2

АДРЕСА_2

про визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності земельною ділянкою, визнання недійсним акту приймання-передачі та оцінки вартості нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку

за участю представників сторін:

від позивача: Бандуристий Руслан Сергійович

ВСТАНОВИВ: в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа про банкрутство ТОВ "Тофі".

10.01.2022 до Господарського суду Івано-Франківської області від надійшла позовна заява ТОВ "Тофі" до відповідачів: ОСОБА_1 та ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвестмент Груп", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна про:

- визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0304 га (кадастровий номер :22:002:1712, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер ), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОФІ» та ОСОБА_1 , посвідчений 23.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Шевченко І.Л. за реєстровим номером № 877;

- скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельної ділянки площею 0,0304 га (кадастровий номер :22:002:1712, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер ), здійсненої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною, як державним реєстратором 23.08.2018 року, номер запису про право власності 27642180;

- визнання недійсним акту приймання-передачі та оцінки вартості нерухомого майна, посвідчений 28.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною за реєстровим номером 1046, 1047, складений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ВЕСТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» ();

- витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ВЕСТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОФІ» () земельної ділянки площею 0,0304 га (кадастровий номер :22:002:1712, розташована за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, участок Вишні, земельна ділянка б/н, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер ), скасувавши запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ВЕСТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» (), здійснений 28.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною, як державним реєстратором, номер запису про право власності 28163848;

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОФІ» () право власності на земельну ділянку площею 0,0304 га, (кадастровий номер :22:002:1712, розташованої за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, участок Вишні, земельна ділянка б/н, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер ).

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2022, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 15.03.2022; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на позов та заперечення.

15.03.2022 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду, електронною поштою, підписане КЕП, від представника відповідача - ТОВ "ІК "Вест Інвнстмент Груп" надійшло клопотання №14/03-1 від 14.03.2022 (вх.№3342/22) про відкладення підготовчого засідання мотивуючи тим, що у зв"язку з введенням на території України з 24.02.2022 воєнного стану, а ТОВ "ІК "Вест Інвнстмент Груп" знаходиться в м. Харків де проводяться активні військові дії - позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність, а також відсутня можливість передати адвокату матеріали позовної заяви з додатками для підготовки відзиву на позовну заяву. Також просив продовжити ТОВ "ІК "Вест Інвнстмент Груп" процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву на 30 календарних днів з дня скасування чи припинення воєнного стану в Україні, якщо інші положення щодо продовження процесуальних строків не будуть встановлені спеціальними Законами України. Крім того, зазначив, що позивачем пропущено загальний трирічний строк позовної даності встановлений ст. 257 ЦК України щодо пред"явлення усіх позовних вимог відповідача, у зв"язку із цим, просив відмовити у задоволенні позову.

У зв"язку з неявкою учасників справи в підготовче засідання 15.03.2022, суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 28.04.2022, про що сторони повідомлені ухвалою-повідомленням.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2022, суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача - ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвестмент Груп" про продовження процесуального строку на подання відзиву на позов; продовжив відповідачам за ініціативою суду процесуальний строк на подання відзиву на позов до 30.05.2022 включно; продовжив строк підготовчого провадження та відклав підготовче засідання на 13.06.2022.

За результатами підготовчого засідання, яке відбулося 13.06.2022, суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.07.2022.

11.07.2022 до відділу документального забезпечення, канцелярії Господарського суду електронною поштою, підписане КЕП, від представника відповідача - Березовського Ростислава Федоровича надійшло клопотання (вх.№8495/22) про залишення позовної заяви без руху у зв"язку із тим, що позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір за кожну із позовних вимог.

В судовому засіданні 11.07.2022 суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку відмовити в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без руху, про що постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні оголошено перерву до 25.07.2022, про що учасники справи повідомлені належним чином.

В жодне з судових засідань представники відповідачів, третьої особи а також у часники у справі про банкрутство не з"явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про дату час та місце розгляду справи. Об"єктивних причин неможливості прибути в судове засідання учасники справи суду не заявляли.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги чинного законодавства щодо розумності строків розгляду справи, беручи до уваги той факт, що розгляд справи неодноразово відкладався, участь представників сторін в судовому засіданні не визнавалася судом обов"язковою, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення учасників справи про розгляд судової справи і забезпечення їх участі в судовому засіданні для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, а також беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2021 у справі №909/947/20 визнано недійсним другий повторний аукціон з продажу майна ТОВ "Тофі", що відбувся 16.10.2017, на якому реалізовано майно банкрута: лот №3, який складався в т.ч. з земельної ділянки площею 0,0304 га. Визнання недійсним аукціону тягне за собою визнання недійсним договору купівлі-продажу майна боржника, придбаного з такого аукціону. Окрім того зазначає, що під час аналізу відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень ним виявлено, що вказане майно після придбання з аукціону було відчужене переможцем аукціону на користь ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвестмент Груп", яке він просить витребувати з чужого незаконного володіння та визнати право власності позивача на вказане майно.

Відповідач - ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвестмент Груп" правом на подання відзиву на позов не скористався. У клопотанні про відкладення розгляду справи (вх.№3342/22 від 15.03.2022) зазначив, що позивачем пропущено загальний трирічний строк позовної даності, встановлений ст. 257 ЦК України щодо пред"явлення усіх позовних вимог відповідача, у зв"язку із цим, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач - ОСОБА_1 правом на подання відзиву на позов не скористався.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна не скористалася передбаченим Господарським процесуальним кодексом України правом на участь у судовому засіданні та надання письмових пояснень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, надавши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

16.10.2017 відбувся другий повторний аукціон з продажу майна ТОВ "Тофі", на якому в т.ч. реалізовано майно банкрута: лот №3, який складався з:- майданчика; - земельної ділянки площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; - комплектної трансформаторної підстанції "КТП 10/04 кВт з трансформатором Р*630 кВА. Результати проведеного 16.10.2017 аукціону з продажу майна ТОВ "Тофі" по лоту №3 оформлені протоколом №03/ДП від 16.10.2017.

18.10.2017 між ТОВ "Тофі" (продавець) та переможцем аукціону - ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу майна, відповідно до п.1.1., п.2.1 якого предметом договору є передача продавцем у власність покупцю майна у порядку та умовах, передбачених цим договором. Продавець зобов"язується передати у власність покупцю майданчик, земельну ділянку площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712, КТП 10/04 кВт з трансформатором Р*630 кВА, що належить ТОВ "Тофі" за ціною 89600 грн.

24.10.2017 між біржею, продавцем та покупцем підписано акт приймання передачі до договору купівлі - продажу майна.

23.08.2018 між ТОВ "Тофі" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено та посвідчено нотаріально договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712 (а.с.17).

Відповідно до п. 1 договору, продавець передає у власність, а покупець приймає у власність відповідно до протоколу №03/ДП про проведення аукціону від 16.10.2017 Універсальною аграрно-промисловою товарною біржею наступне майно:

- земельна ділянка, площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712, яка розташована за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська сільська рада, с. Поляниця, урочище Вишні (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2 договору, відчужувана земельна ділянка належить продавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 10.10.2012 Могилевич Л.В., приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Івано-Франківської області за реєстровим номером 1737.

Пунктом 4 передбачено, що відповідно до протоколу №03/ДП про проведення аукціону від 16.10.2017 Універсальною аграрно-промисловою біржею, продаж майна здійснюється за 1 272 грн 32 коп. без ПДВ. Покупець перерахував продавцю вищевказану суму до укладення цього договору на розрахунковий рахунок продавця. Зазначена ціна є остаточною та не підлягає будь-яким змінам.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2021 у справі №909/548/16 (909/947/20) визнано недійсним другий повторний аукціон з продажу майна ТОВ "Тофі", що відбувся 16.10.2017, на якому реалізовано майно банкрута: лот №3, який складався з:- майданчика; - земельної ділянки площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712, розташованої за адресою: Івано-Франківська область, м.Яремче, с.Поляниця, уч. Вишні, земельна б/н , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; - комплектної трансформаторної підстанції "КТП 10/04 кВт з трансформатором Р*630 кВА; визнано недійсним договір купівлі-продажу майна від 18.10.2017, укладений між замовником аукціону - ліквідатором ТОВ "Тофі" Ріжнівим М.І. та переможцем аукціону ОСОБА_1 за результатами аукціону з реалізації майна боржника, який відбувся 16.10.2017 в частині продажу майданчика та комплектної трансформаторної підстанції "КТП 10/04 кВт з трансформатором Р*630 кВА.

Відповідно до нотаріальним чином засвідченого акту приймання-передачі та оцінки вартості нерухомого майна від 28.09.2022 (а.с. 18), ОСОБА_1 оцінив та передав у власність ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвест Груп" нерухоме майно, в якості майнового вкладу (внеску) до статутного капіталу товариства загальною вартістю (оцінкою майна 3 169 272 грн 32 коп., в т.ч. земельну ділянку площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712, яка розташована за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада, с. Поляниця, урочище вишні.

Як вбачається з інформаційної довідки №292552183 від 24.12.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:1712, право власності на вищевказану земельну ділянку на підставі акту приймання-передачі та оцінки вартості нерухомого майна, серія та номер: 1046, 1047, виданий 28.09.2018, видавник: ОСОБА_1 та ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвестмент Груп" зареєстровано за ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвестмент Груп", форма власності - приватна (а.с. 20-21).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.08.2018 площею 0,0304 га (кадастровий номер :22:002:1712), укладеного між ТОВ «ТОФІ» та ОСОБА_1 .

Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За приписами частини другої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2021 у справі№909/548/16 (909/947/20), яке набрало законної сили, суд визнав недійсним другий повторний аукціон з продажу майна ТОВ "Тофі", що відбувся 16.10.2017, на якому реалізовано майно банкрута: лот №3, який складався з: майданчика; земельної ділянки площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; комплектної трансформаторної підстанції "КТП 10/04 кВт з трансформатором Р*630 кВА; визнав недійсним договір купівлі-продажу майна від 18.10.2017, укладений між замовником аукціону - ліквідатором ТОВ "Тофі" Ріжнівим М.І. та переможцем аукціону ОСОБА_1 за результатами аукціону з реалізації майна боржника, який відбувся 16.10.2017 в частині продажу майданчика та комплектної трансформаторної підстанції "КТП 10/04 кВт з трансформатором Р*630 кВА.

Серед іншого у вказаному рішенні суд встановив, що наслідком визнання недійсними результатів другого повторного аукціону з продажу майна ТОВ "Тофі", що відбувся 16.10.2017, на якому реалізовано майно банкрута: лот №3 є визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 18.10.2017, укладеного між замовником аукціону - ліквідатором ТОВ "Тофі" ОСОБА_3 та переможцем аукціону ОСОБА_1 за результатами аукціону з реалізації майна боржника, який відбувся 16.10.2017.

Водночас, судом встановлено, що договір купівлі-продажу майна від 18.10.2017, відповідно до якого переможцю аукціону - ОСОБА_1 передано у власність майданчик, земельну ділянку площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712, КТП 10/04 кВт з трансформатором Р*630 кВА нотаріально не посвідчений. Отже, договір купівлі-продажу від 18.10.2017 в частині продажу земельної ділянки площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712 суперечить приписам статті 657 ЦК України, частин першої, четвертої статті 50 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та в силу приписів частини першої статті 220 ЦК України в цій частині є нікчемним, а відповідно недійсним в силу закону, а відтак, суд визнав недійсним недійсним договір купівлі-продажу майна від 18.10.2017 лишень в частині продажу майданчика та комплектної трансформаторної підстанції "КТП 10/04 кВт з трансформатором Р*630 кВА.

При цьому, судом встановлено, що 23.08.2018 ТОВ "Тофі" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали та нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого продавець передає, а покупець приймає у власність відповідно до протоколу №43/ДП про проведення аукціону від 16.10.2017 універсальною промисловою товарною біржею майно: земельну ділянку площею 0,0304 га, кадастровий номер :22:002:1712. Однак, вищевказаний договір купівлі-продажу від 23.08.2018 не оскаржувався в судовому порядку, а відтак, в силу ст.204 ЦК України станом на час ухвалення рішення був правомірним.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні в межах цієї справи про банкрутство спору щодо недійсності результатів аукціону від 16.10.2017 суд застосував положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що регулювала спірні правовідносини на момент їх виникнення).

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону про банкрутство визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Вказаною нормою Закону про банкрутство прямо передбачено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними, а визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу, тобто відновлення прав боржника на реалізоване з торгів майно та в подальшому організацію нового аукціону, за результатами якого майно буде продане за найвищою ціною.

Визнання недійсним правочину щодо продажу майна, вчиненого на аукціоні, проведеному з порушенням встановленого порядку його підготовки або проведення передбачено також статтею 73 КУзПБ.

Враховуючи вищевикладене, належить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23.08.2018 площею 0,0304 га (кадастровий номер :22:002:1712), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОФІ» та ОСОБА_1 , посвідчений 23.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Шевченко І.Л. за реєстровим номером № 877.

Щодо вимоги про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем - ОСОБА_1 земельної ділянки

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності або права оренди хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності/права оренди (постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №921/403/17-г/6, від 08 серпня 2019 року у справі № 909/472/18, від 29 квітня 2020 року у справі №911/1455/19.

Наведене є втіленням запровадженого в Україні у сфері обігу нерухомості "принципу внесення", в силу якого право, яке підлягає реєстрації, виникає в момент такої реєстрації. Відповідний правовстановлюючий документ (правочин (договір), акт тощо) є підставою для переходу до особи прав на нерухомість, тобто породжує відповідні зобов`язання з передачі майна, а безпосередньо набуття особою усіх повноважень власника (володіння, користування, розпорядження) або орендаря земельної ділянки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (пункти 84 - 87) звернуто увагу на те, що відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).

Щодо вимоги про визнання недійсним акту приймання-передачі та оцінки вартості нерухомого майна від 28.09.2018, складеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційна компанія «ВЕСТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП».

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Слід зазначити, що за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. До таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади; свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, державний акт на земельну ділянку, ордер тощо); рішення, записи про реєстрацію (реєстрація домоволодіння, актів громадянського стану); протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських об`єднань, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи та багато інших документів, у тому числі й акт приймання-передачі.

У даному випадку нотаріальним чином засвідчений акт приймання-передачі та оцінки вартості нерухомого майна від 28.09.2018, складений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційна компанія «ВЕСТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» підпадає під поняття правочину, визначеному ст. 202 ЦК України, оскільки саме на підставі цього акту нерухоме майно, в т.ч. і спірна земельна ділянка, ОСОБА_1 передано ТОВ «Інвестиційна компанія «ВЕСТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» до статутного капіталу товариства, а відповідно його підписання створює, змінює та припиняє права та обов`язки у сторін.

Водночас, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц власник, з дотриманням вимог статті 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (п.148).

Щодо позовної вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння

Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) й усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Такий правовий висновок Великою Палатою Верховного Суду з посиланням на висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17.02.2016 у справі №6-2407цс15 - пункт 58 постанови від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (провадження №14-452цс18).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, п. п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

За змістом ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Матеріалами та обставинами справи підтверджується вибуття з володіння боржника власного майна поза його волею та на незаконних підставах, оскільки до вибуття майна призвів правочин, який судом визнано недійсним і цей правочин в силу статті 216 ЦК України не створює правових наслідків з дня його вчинення, в тому числі й переходу права власності.

Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування спірного нерухомого майна в порядку статті 388 ЦК України, оскільки права особи, яка вважає себе власником майна, не захищаються шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням статей 215 і 216 ЦК України (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 522/7636/14-ц).

Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 31.10.2012 у справі № 6-53цс12).

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що результати аукціону з продажу майна ТОВ "Тофі", який відбувся 16.10.2017 та договір купівлі-продажу від 23.08.2018, укладений за результатами даного аукціону між ТОВ "Тофі" в особі ліквідатора Ріжніва М.І. та фізичною особою ОСОБА_1 , визнані судом недійсними, в зв`язку з чим, нерухоме майно, яке перейшло за цим договором до ОСОБА_1 , який згодом відчужив майно на користь ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвестмент груп", яке перебуває у його власності і підлягає витребуванню на користь законного власника - ТОВ "Тофі".

Щодо вимоги про визнання за ТОВ «ТОФІ» права власності на земельну ділянку.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для захисту порушеного у справі права шляхом визнання за позивачем права власності, слід врахувати, що задоволення вимоги позивача про витребування майна з незаконного володіння відповідача, за яким воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.06.2021 справа № 916/820/20).

В постанові від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13 Велика Палата Верховного Суду погодилась із вказаним висновком Верховного Суду України, "оскільки задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №752/900/15-ц, захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16).

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ПІК України).

Згідно із ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. З ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обгрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Також судом при вирішенні спору взято до уваги, що у справі "Трофимчук проти України" Свропейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, сукупним аналізом наведених вище норм права, взятих судом до уваги тверджень позивача та досліджених доказів, суд констатує, що вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 23.08.2018 між ТОВ «ТОФІ» та ОСОБА_1 та про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «Інвестиційна компанія «ВЕСТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» на користь ТОВ «ТОФІ» земельної ділянки є обґрунтованими та належать до задоволення.

Решту позовних вимог є неналежно обраним позивачем способом захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 259 ЦК України «зміна тривалості позовної давності» визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Початком перебігу строку позовної давності є 24.08.2018, відповідно закінченням строку є 23.08.2021. З позовною заявою ліквідатор звернувся 05.01.2022.

Разом з тим, виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» №540-ІХ від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ Прикінцеві положення ЦК України доповнено п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, строк позовної давності, визначений статтями 257, 258 ЦК України, в силу приписів п. 12 Прикінцевих положень ЦК України продовжено на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено карантин на усій території України з 12.03.2020, який постановою Кабінету міністрів України №630 від 27.05.2022 продовжено до 31 серпня 2022 року.

Враховуючи, що станом на 02.04.2020 строк позовної давності щодо позовних вимог не сплинув, відповідно в силу наведених вище правових норм він є продовженим на строк дії такого карантину, який як на момент звернення позивача з позовом до суду так і на момент винесення рішення не закінчився.

Щодо судових витрат.

За подання позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 4962 грн з врахуванням п.п.10 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої ставка судового збору за подання до господарського суду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предмет позову у цій справі підпадає під поняття: визнання правочинну недійсним та спростування майнових дій (бездіяльності) боржника.

Позовні вимоги є за своєю правовою природою різновидом спростування попередніх майнових дій боржника у справі про банкрутство, а тому, звертаючись з позовом про витребування спірного рухомого майна з чужого незаконного володіння в межах справи про банкрутство, особа повинна сплатити судовий збір у розмірі, передбаченому підпунктом 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постановах від 24.01.2019 у справі № 915/441/18, від 02.07.2020 у справі № 904/5934/17, від 25.11.2020 у справі №905/1834/18 (905/132/20).

З врахуванням викладеного, незалежно від результатів вирішення спору, на підставі ст.129 ГПК України, суд покладає судовий збір на відповідачів.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0304 га (кадастровий номер :22:002:1712, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер ), укладений між ТОВ «ТОФІ» та ОСОБА_1 , посвідчений 23.08.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Шевченко І.Л. за реєстровим номером № 877.

Витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ВЕСТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОФІ» () земельну ділянку площею 0,0304 га (кадастровий номер :22:002:1712, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер ).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "Тофі" (вул. Військових Ветеранів, 10, м. Івано-Франківськ, 77019 ) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 коп. судового збору.

Стягнути з ТОВ "Інвестиційна компанія "Вест Інвестмент Груп" (вул.Плеханівська, 112, м.Харків, 61000, ) на користь ТОВ "Тофі" (вул. Військових Ветеранів, 10, м. Івано-Франківськ, 77019, ) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.08.2022

Суддя О. В. Рочняк