УХВАЛА

04 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 916/2797/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Жукова С.В., Огородніка К.М.

перевіривши касаційну скаргу Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та додані до неї матеріали

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022

у справі №916/2797/21

за позовом Одеського міського центру зайнятості

до відповідача Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» про стягнення 40602,60 грн,-

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 у справі № 916/2797/21.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.02.2022 у справі №916/2797/21 у задоволенні позову Одеського міського центру зайнятості до відповідача Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» про стягнення 40 602,60 грн відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 апеляційну скаргу Одеського міського центру зайнятості задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2022р. у справі №916/2797/21 скасовано. Позовну заяву Одеського міського центру зайнятості задоволено повністю. Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь Одеського міського центру зайнятості заборгованість з виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному ОСОБА_1 у розмірі 40 602,60 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь Одеського міського центру зайнятості витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд у розмірі 3 405 грн.

Здійснивши перевірку касаційної скарги Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на відповідність вимогам ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

За змістом положень ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у ч. 3 цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, є вичерпним.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2 270 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2 481 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення 40 602,60 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як у 2021 році - 227 000 грн., так і в 2022 році - 248 100 грн., а тому у розумінні ГПК України ця справа є малозначною.

У касаційній скарзі Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» вказує на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладеного у постановах Верховного Суду (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України) та зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (пп. "а" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України) щодо застосування норм права, закріплених у Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Проте, посилання скаржника у касаційній скарзі на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України не є доводом, який у розумінні підпунктів "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.

При цьому, з аналізу посилань у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду та на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, Суд доходить висновку про те, що вони фактично зводяться до незгоди із встановленими судом апеляційної інстанції обставинами справи та оцінкою доказів і не стосуються обґрунтування виключних випадків визначених підпунктами "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може бути переглянуто у касаційному порядку.

Крім того, касаційна скарга Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» не містить достатніх обґрунтувань про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України встановлено, що касаційному оскарженню підлягають рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову до п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише коли скаржником буде доведено наявність передбаченого/передбачених у цій нормі випадку/випадків, що залежить виключно від обставин конкретної справи, значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та за умови належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Визначені підпунктами "а"-"г" п. 2 ч.3 ст. 287 ГПК України випадки для відкриття касаційного провадження є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип «правової визначеності».

Використання оціночних чинників, як-то: "винятковість значення справи для скаржника", "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

При цьому, незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального/процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57)].

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» подана на судове рішення у справі, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та підпункту "а" п. 2 ч.3 ст. 287 ГПК України щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, а суд з власної ініціативи таких підстав не вбачає.

Відтак, з урахуванням наведеного та відсутністю аргументів та доводів скаржника на підтвердження наявності підстав, що підпадають під дію п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та підпункту "а" п. 2 ч.3 ст. 287 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 у справі № 916/2797/21, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», то клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення дії постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 у справі № 916/2797/21 колегією суддів не розглядаються.

На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст. 12, ст. 163, 234, 235, п. 2 ч. 3 ст. 287, п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 у справі № 916/2797/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя- Ткаченко Н.Г.

Судді- Жуков С.В.

Огороднік К.М.