УХВАЛА

м. Київ

10.08.2022Справа № 910/7078/22

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАДЖИР»

про видачу судового наказу

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАДЖИР» 126 313,57 грн заборгованості за Договором № ВП-21165-Сл про надання послуг з вивезення побутових відходів від 30.06.2020.

Заява обґрунтована тим, що боржник в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не здійснив оплату наданих у період з грудня 2020 року по березень 2021 року послуг, у зв`язку з чим просить стягнути борг у розмірі 96395,22 грн, а також інфляційні втрати в розмірі 20073,51 грн, 3% річних у розмірі 2908,71 грн та пеню у розмірі 6936,13 грн.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на слідуюче.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження (частини 1, 2, 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Так, статтею 147 ГПК України унормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Отже, заявник, звертаючись із заявою про видачу судового наказу, повинен в тому числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Так, в обґрунтування поданої заяви Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» посилається на порушення боржником зобов`язань за Договором № ВП-21165-Сл про надання послуг з вивезення побутових відходів від 30.06.2020 щодо оплати наданих у період з грудня 2020 року по березень 2021 року послуг, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 96392,22 грн.

На підтвердження надання послуг за Договором № ВП-21165-Сл від 30.06.2020 та існування у боржника заборгованості до заяви додані: копії Договору№ ВП-21165-Сл про надання послуг з вивезення побутових відходів від 30.06.2020; копії актів надання послуг №67668 від 31.12.2020, №10926 від 31.01.2021, № 21733 від 28.02.2021, № 22392 від 31.03.2021, № 33469 від 30.04.2021, № 33470 від 31.05.2021, № 34033 від 30.06.2021, № 46043 від 31.07.2021, № 46045 від 31.08.2021, № 57846 від 30.09.2021, № 58253 ввід 31.10.2021, № 70147 від 30.11.2021, № 70834 від 31.12.2021, № 11228 від 31.01.2022, № 23810 від 31.03.2022; рахунків на оплату № 67265 від 01.12.2020, № 10915 від 01.01.2021, № 21711 від 01.02.2021, № 22358 від 01.03.2021, № 33387 від 01.04.2021, № 33389 від 01.05.2021, № 33920 від 01.06.2021, № 45907 від 01.07.2021, № 45909 від 01.08.2021, № 57690 від 01.09.2021, № 58060 від 01.10.2021, № 69922 від 01.11.2021, № 70582 від 01.12.2021, № 11228 від 01.01.2022, №23791 від 01.03.2022.

Як встановлено судом, всі вище перелічені акти надання послуг, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, підписані тільки зі сторони заявника.

Відповідно до п. 4.2. Договору № ВП-21165-Сл від 30.06.2020 розрахунки за надані послуги здійснюються замовником щомісяця, до 20 (двадцятого) числа місяця, що є наступним за місяцем, в якому здійснено надання послуг.

Оформлення послуг здійснюється за актом наданих послуг, який складається кожного місяця виконавцем до 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг та направляється замовнику. У разі не підписання акту наданих послуг замовником протягом 5-ти календарних днів з моменту його отримання та не надання протягом цього ж строку обґрунтованих заперечень, акт вважається підписаним та вважається, що замовник не має жодних претензій до обсягів наданих послуг (п. 4.3. Договору № ВП-21165-Сл від 30.06.2020).

Заявником на підтвердження надіслання боржнику актів надання послуг до заяви додано витяг з «M.E.D».

Однак, умовами укладеного між сторонами Договору № ВП-21165-Сл від 30.06.2020 не визначено можливості надіслання актів наданих послуг за допомоги «M.E.D».

При цьому, з доданого до заяви витягу з «M.E.D» неможливо дійти достовірного висновку щодо отримання боржником актів наданих послуг у спірний період.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, зокрема, до заяви про видачу судового наказу не додано усіх достатніх, належних та допустимих доказів, що б підтверджували обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено безспірність вимог до боржника.

Крім того, Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» заявлено вимоги щодо стягнення з боржника інфляційних втрат у розмірі 20073,51 грн, 3% річних у розмірі 2908,71 грн та пені у розмірі 6936,13 грн, що не відповідають приписам ст.148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є заборгованістю за своєю правовою природою.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а становлять особливий додатковий компенсаційний вид відповідальності.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. 3 ст. 549 ЦК України).

Таким чином, судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги про стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції, які за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за Договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАДЖИР» 126 313,57 грн заборгованості, що виникла за Договором № ВП-21165-Сл про надання послуг з вивезення побутових відходів від 30.06.2020.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 10.08.2022 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І. Привалов