ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р. Справа№ 910/1675/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 року

у справі № 910/1675/22 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Єкатеринська дверна артель»

про стягнення 185 000, 00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Єкатеринська дверна артель» (далі - відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 185 000, 00 грн. за порушення термінів виконання монтажних робіт за договором поставки № АР-17/03/2021 від 17.03.2021 за період з 02.07.2021 по 03.01.2022 включно.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором договором поставки № АР-17/03/2021 від 17.03.2021 в частині монтажу поставлених дверей.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд».

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд», звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким задоволенити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що акти надання послуг були передані відповідачем позивачу без будь-яких доказів їх передання. Водночас, відповідач не заперечує факт отримання позивачем актів надання послуг саме 13.12.2021 року та не вказує іншу дату їх отримання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/1675/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 року у справі № 910/1675/22 у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників.

08.07.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін. Крім того, відповідач зазначив, що відмова від підписання була направлена із порушенням строку і надана лише 17.12.2021, тобто після спливу 5-ти денного строку, що передбачено в умовах п. 5.10 договору, а тому роботи вважаються прийнятими.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд» - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Єкатеринославська дверна артель» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант мегабуд» (далі - покупець) укладено договір поставки № АР-17/03/2021, умовами якого передбачено, що продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити покупцю товар - двері, визначений у специфікаціях, що додаються до цього договору та є його невід`ємними частинами та здійснити їх установку згідно технологічної карти, а покупець зобов`язується своєчасно прийняти товар, роботи з установки дверей і здійснити оплату товару та робіт з установки на умовах цього договору на об`єкті: «Будівництво науково-учбового центру з гуртожитком готельного типу по вул. Василя Стуса, 35-37 у Святошинському районі м. Києва».

Відповідно до п. 2.1. договору, загальна сума цього договору є твердою та не підлягає зміні та становить в загальному розмірі: 3 159 998, 74 грн, в тому числі ПДВ - 20 % - 526 666, 46 грн та складається з вартості товару, витрат на доставку в місці призначення товару та вартості монтажних робіт.

Згідно п. 3.1. договору, сторони погоджують в день укладення цього договору весь обсяг необхідного товару та фіксують його вартість в специфікації. Доставка на об`єкт покупця для подальшого проведення монтажних робіт продавцем може здійснюватися частинами на розсуд продавця, але в будь-якому разі у межах погоджених в специфікації строків поставки та монтажних робіт на об`єкті покупця.

Доставка товару здійснюється продавцем на об`єкт покупця, що розташований за адресою: вул. Василя Стуса, 35-37, м. Київ з подальшим виконанням монтажних робіт по встановленню товару. Якщо доставка товару здійснюється транспортом продавця, також до видаткових додаються товарно-транспортна накладна. Вартість товару буде включати в себе витрати на транспортування товару.

За умовами п. 5.10 договору, за фактом установки дверей сторони підписують акт приймання-передачі робіт. Такий акт продавець передає покупцю, а останній зобов`язаний розглянути його протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання та підписати такий акт або надати вмотивовану відмову від підписання. У випадку не надання мотивованої відмови і не підписання акту протягом 5 (п`яти) робочих днів такі роботи вважаються прийнятими покупцем в повному обсязі без зауважень. В такому разі покупець зобов`язаний оплатити роботи з установки на підставі одностороннього акту приймання-передачі робіт та рахунку.

Відповідно до п. 7.3. договору, в разі порушення термінів погоджених сторонами на виконання монтажних робіт всього обсягу товару передбаченого умовами цього договору на об`єкті покупця, продавець сплачує на поточний рахунок покупця в безспірному порядку штраф у розмірі 1 000, 00 грн за кожен день прострочення виконання монтажних робіт по договору без обмеження по сумі на письмову вимогу покупця.

Договір набуває чинності з дня підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, а в частині гарантійних зобов`язань - впродовж всього терміну дії гарантійних зобов`язань (п. 10.1. договору).

Додатком № 1 до договору поставки № АР-17/03/2021 від 17.03.2021 сторони погодили специфікацію № 1 від 17.03.2021, відповідно до якої визначили найменування, кількість та вартість товару, що постачається.

Відповідно до п. 3.1. додатку № 1 до договору, термін поставки товару складає 45 календарних днів з моменту оплати покупцем авансового платежу згідно п. 2.1. цієї специфікації. Постачальник розпочинає роботи з установки дверей не пізніше 14 календарних днів після поставки товару покупцю. Закінчення всього обсягу монтажних робіт (всіх 316 штук дверей) має відбуватися впродовж 30 календарних днів з дати поставки товару на об`єкт покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем було поставлено позивачу товар (двері вхідні) на загальну суму 2 922 998, 73 грн, що підтверджується видатковими накладними № 208 від 26.04.2021 на суму 924 999, 60 грн, № 237 від 12.05.2021 на суму 943 499, 59 грн та № 269 від 01.06.2021 на суму 1 054 499, 54 грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств, а також товарно-транспортними накладними № Р208 від 26.04.2021, № Р237 від 12.05.2021 та №Р269 від 01.06.2021.

Позивач зазначає, що після поставки товару, відповідач зобов`язаний був встановити товар (двері) на об`єкті позивача, проте станом на момент пред`явлення позову до суду двері в кількості 316 штук за договором на об`єкті: «Будівництво науково-учбового центру з гуртожитком готельного типу по вул. Василя Стуса, 35-37 у Святошинському районі м. Києва» не встановлені, між сторонами акт приймання-передачі установки (монтажу) дверей не підписано.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач не виконав монтажні роботи з установки дверей у визначений договором строк, тому просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 185 000, 00 грн за період з 02.07.2021 по 03.01.2022 року відповідно до п. 7.3. договору № АР-17/03/2021 від 17.03.2021.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом укладеного між сторонами договору № АР-17/03/2021 від 17.03.2021 колегією суддів встановлено, що за своєю правовою природою він є змішаним договором з елементами договору підряду та договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначалося вище, на виконання умов договору відповідачем було поставлено позивачу товар (двері вхідні) на загальну суму 2 922 998, 73 грн, що підтверджується видатковими накладними № 208 від 26.04.2021 на суму 924 999, 60 грн, № 237 від 12.05.2021 на суму 943 499, 59 грн та № 269 від 01.06.2021 на суму 1 054 499, 54 грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств, а також товарно-транспортними накладними № Р208 від 26.04.2021, № Р237 від 12.05.2021 та №Р269 від 01.06.2021.

Так, відповідно до , якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню ст. 530 Цивільного кодексу Україниу цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, оскільки відповідач поставив на об`єкт позивача: «Будівництво науково-учбового центру з гуртожитком готельного типу по вул. Василя Стуса, 35-37 у Святошинському районі м. Києва» товар (двері) в повному обсязі 01.06.2021, то згідно п. 3.1. додатку № 1 до договору (специфікації № 1), зобов`язаний був встановити двері на об`єкті позивача в повному обсязі, в кількості 316 штук до 01.07.2021 року включно.

Як зазначає позивач 13.12.2021 від відповідача він отримав акти надання послуг № 211 від 26.04.2021 на суму 75 000, 00 грн; № 239 від 12.05.2021 на суму 76 500, 00 грн та № 273 від 01.06.2021 на суму 85 500, 00 грн.

Позивач також вказує, що зазначеними актами відповідач передав позивачу виконані роботи (надані послуги) за договором поставки № АР-17/03/2021 від 17.03.2021. Роботи позивач відмовився прийняти та, відповідно, позивач вказані акти не підписав.

Так, 17.12.2021 позивачем надіслано на адресу відповідача вмотивовану відмову № 1712/2 від 17.12.2021 від підписання актів надання послуг за договором поставки № АР-17/03/2021 від 17.03.2021, в якій позивач як на підставу відмови прийняття результатів робіт зазначив, що у якості виконаних відповідачем робіт з влаштування квартирних дверей у кількості 316 шт. на об`єкті: «Будівництво науково-учбового центру з гуртожитком готельного типу по вул. Василя Стуса, 35-37 у Святошинському районі м. Києва» наявні недоліки, зокрема порушення умов Технологічної карти на виконання робіт з монтажу двері, а саме влаштування фрамуги не в рівень дверного полотна із зовнішньою МДФ накладкою; влаштування панелей на лиштви (наличників) не в рівень дверного полотна із зовнішньою МДФ накладкою; пошкодження фарбованого покриття внутрішньої сторони мателевого дверного блоку; не належним чином зафіксовані накладки замків; двері встановленні з нахилом (не в рівень); не належним чином зафіксовані (прикріплені) натискні (нажимні) ручки (наявний люфт); відсутня маркировка; відсутні заглушки тощо, у зв`язку з чим просив прибути уповноваженого представника відповідача для складення двостороннього акту недоліків (дефектів) із зазначенням всіх конкретних недоліків та узгодження сторонами додаткових питань щодо усунення недоліків, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 17.12.2021.

Відповідач на вищезазначену відмову позивача від підписання актів, відповіді не надав.

10.01.2022 позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу № 0401/Ск від 04.01.2020 про сплату штрафу за договором, в якій позивач просить відповідача сплатити штраф у розмірі 185 000, 00 грн за прострочення виконання монтажних робіт за період з 02.07.2021 по 03.01.2022, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 10.01.2022.

Судом першої інстанції вірно встанволено, що у позовній заяві позивач посилається на акти надання послуг № 211 від 26.04.2021 на суму 75 000, 00 грн; № 239 від 12.05.2021 на суму 76 500, 00 грн та № 273 від 01.06.2021 на суму 85 500, 00 грн., однак до позовної заяви позивачем долучено лише акт надання послуг № 273 від 01.06.2021 на суму 85 500, 00 грн.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи що позивачем додано до позовної заяви лише акт надання послуг № 273 від 01.06.2021 на суму 85 500, 00 грн., проте позивач посилається на акти надання послуг № 211 від 26.04.2021 на суму 75 000, 00 грн; № 239 від 12.05.2021 на суму 76 500, 00 грн, як у позовній заяві так і у відмові від підписання вказаних актів № 1712/2 від 17.12.2021 та у вимозі № 0401/Ск від 04.01.2022 апеляційний суд погоджується із висновками місцевого господарського суду, що виходячи з принципу вірогідності доказів, акти надання послуг № 211 від 26.04.2021 на суму 75 000, 00 грн; № 239 від 12.05.2021 на суму 76 500, 00 грн на які посилається позивач мали місце.

Однак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що акти надання послуг № 211 від 26.04.2021 на суму 75 000, 00 грн; № 239 від 12.05.2021 на суму 76 500, 00 грн та № 273 від 01.06.2021 на суму 85 500, 00 грн., були отримані позивачем 13.12.2021.

Суд зазначив, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, а саме докази того, що акти наданих послуг отримані позивачем 13.12.2021 та останнім надіслано відмову від їх підписання у визначений договором строк, а також відповідний висновок експерта, складений на замовлення позивача щодо недоліків у виконаних відповідачем роботах з влаштування (монтажу) дверей квартирних у кількості 316 шт., як підставу для відмови у підписання актів та подальшого нарахування штрафу за порушення термінів виконання монтажних робіт.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

17.10.2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Водночас, зазначаючи про те, що позивач не надав докази отримання актів наданих послуг 13.12.2022 та стверджуючи про те, що вмотивована відмова від підписання вказаних актів була направлена відповідачеві поза межами встановленого п. 5.10 договору строку, а отже фактично визнаючи, що роботи прийняті на підставі односторонніх актів, місцевий господарський суд не звернув уваги на те, що відповідач не надавав суду жодних заперечень щодо дати отримання актів наданих послуг, про яку стверджує позивач (13.12.2021) та заперечень щодо своєчасності направлення вмотивованої відмови від підписання актів.

Таким чином, місцевим господарським судом не дотримано принципу змагальності сторін та фактично взято на себе «обов`язки» відповідача у справі щодо надання мотивованих заперечень про заявлені позивачем обставини.

Крім того, колегія суддів зазначає, що п. 5.10 договору не передбачено обов`язкове надання висновку експерта про який зазначає суд першої інстанції як на підставу для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, зважаючи, що відповідачем не були надані заперечення на позовну заяву до суду першої інстанції та не надані належні та допустимі докази на підтвердження викладених в апеляційній скарзі обставин, на переконання колегії суддів докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог є більш вірогідними ніж твердження, зазначені відповідачем на їх спростування. Факт порушення відповідачем умов договору підтверджений матеріалами справи та ним не спростований.

Згідно п. 7.3. договору, в разі порушення термінів погоджених сторонами на виконання монтажних робіт всього обсягу товару передбаченого умовами цього договору на об`єкті покупця, продавець сплачує на поточний рахунок покупця в безспірному порядку штраф у розмірі 1 000, 00 грн за кожен день прострочення виконання монтажних робіт по договору без обмеження по сумі на письмову вимогу покупця.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, позовні вимоги про стягнення штрафу у сумі 185 000, 00 грн. за період з 02.07.2021 по 03.01.2022 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд» підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягають сплаті судові витрати пов`язані із розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №910/1675/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №910/1675/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Єкатеринська дверна артель» (49010, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 97, прим. 44; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атлант Мегабуд» (01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 13-15, поверх 8; ) 185 000 (сто вісімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок штрафу, 2 775 (дві тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок судового збору за подання позовної заяви, 4 162 (чотири тисячі сто шістдесят дві) гривні 50 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/1675/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун