ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/465/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.,

суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання: Сілаєва В.С.,

за участю представників учасників справи:

від Ренійської міської ради не з`явився,

від Дочірнього підприємства «Луквест» - Шаркова Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.02.2022 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви

у справі № 916/465/22

за позовом: Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області:

до відповідача: Дочірнього підприємства «Луквест»

про: стягнення 701954,02 грн

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Ренійська міська рада Ізмаїльського району Одеської області (далі Ренійська міська рада) звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну Дочірньому підприємству «Луквест» (далі ДП «Луквест») нежитлову будівлю (комплекс-овочесховище) № 25, яка розташована по вул. Озерна в м. Рені.

Заява мотивована тим, що Ренійська міська рада має намір звернутись до Господарського суду Одеської області з позовом до ДП «Луквест» про стягнення з останнього доходу, одержаного від безпідставно набутого майна (земельної ділянки), у розмірі 701 954,02 грн.

Заявник зазначив, що ДП «Луквест», дізнавшись про подання вищевказаного позову, може вчинити дії, направлені на відчуження цього майна, що може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. ДП «Луквест» вже здійснювало спроби щодо відчуження цього нерухомого майна, що підтверджується інформацією, розміщеною в мережі Інтернет, а також роздруківками оголошення про продаж.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.02.2022 № 916/465/22 у задоволенні заяви міської ради про забезпечення позову відмовлено.

Місцевий господарський суд виходив з того, заявником не надано жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на уникнення виконання рішення у даній справі, а також не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Оголошення про продаж майна, з урахуванням майбутнього предмету позовних вимог про стягнення грошових коштів, не свідчить про наявність зазначених обставин.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду, Ренійська міська рада подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Ренійська міська рада зазначає, що: заява про забезпечення позову повністю відповідає вимогам ст. 139 ГПК України; заява була розглянута без повідомлення Ренійської міської ради; суд, зазначивши про недостатність наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування такого заходу забезпечення позову, не використав наданої йому законом можливості викликати представника заявника для надання пояснень або додаткових доказів, а також не призначив заяву до розгляду в судовому засіданні; відповідач не укладав з Ренійською міською радою відповідний договір оренди землі, не реєстрував речові права на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомості, отже використовує її без достатніх правових підстав; оскільки у відповідача відсутня правова підстава для набуття (збереження) цієї земельної ділянки, у Ренійської міської ради виникло право на застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України; суд не надав належної оцінки доводам заявника про те, що ДП «Луквест» вже здійснювало спроби щодо відчуження нерухомого майна, що підтверджується інформацією, розміщеною в мережі Інтернет, а також роздруківками оголошення про продаж; суд не врахував правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20, щодо вірогідності доказів.

До апеляційної скарги Ренійською міською радою додані документи, зокрема, акт обстеження земельної ділянки № 23 від 11.11.2021, витяг з Державного земельного кадастру № 021 від 11.11.2021, витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 8254, графічні матеріали земельної ділянки, довідки № 22/273 від 31.01.2022, № 25/441 від 14.02.2022, № 46 від 09.02.2022, інформаційна довідка № 298251423 від 07.02.2022, інформація Державного земельного кадастру від 26.10.2021, копія договору купівлі-продажу № 1326 від 25.04.2008, копії рішень Ренійської міської ради № 465 віл 26.06.2018, № 688 від 26.06.2019, № 783 від 24.12.2019, № 847 від 03.07.2020, витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку, розрахунок № 25/428 від 10.02.2022, фото нерухомого майна.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 за апеляційною скаргою Ренійської міської ради на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.02.2022 № 916/465/22 відкрито апеляційне провадження, встановлено ДП «Луквест» строк до 21.06.2022 для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, призначено апеляційну скаргу до розгляду на 25.07.2022 о 14:30 год., рекомендовано учасникам судових проваджень: утриматися від відвідування суду; брати участь у розгляді судових справ дистанційно у режимі вiдеоконференцзв`язку, шляхом подання до суду відповідного клопотання; подання скарг, заяв, клопотань здійснювати дистанційними засобами зв`язку при реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків через особистий кабінет в пiдсистемi Електронний суд, через офіційну електронну адресу суду: , з дотриманням вимог щодо підписання документу електронним цифровим підписом, а також засобами поштового зв`язку, у тому числі АТ «Укрпошта» за поштовою адресою: проспект Шевченка, 29, м. Одеса, 65119. Запропоновано учасникам справи подати до Південно-західного апеляційного господарського суду письмову згоду на розгляд даної справи без їх участі.

22.06.2022 від ДП «Луквест» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, що заява Ренійської міської ради ґрунтується виключно на припущеннях про імовірну неможливість виконання рішення суду даній справі.

04.07.2022 від Ренійської міської ради надійшла заява про розгляд даної справи за відсутності її представника.

В судове засідання 25.07.2022 з`явився представник ДП «Луквест». Представник Ренійської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 25.07.2022 колегія суддів, розглянувши додані до апеляційної скарги документи (акт обстеження земельної ділянки № 23 від 11.11.2021, витяг з Державного земельного кадастру № 021 від 11.11.2021, витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 8254, графічні матеріали земельної ділянки, довідки № 22/273 від 31.01.2022, № 25/441 від 14.02.2022, № 46 від 09.02.2022, інформаційна довідка № 298251423 від 07.02.2022, інформація Державного земельного кадастру від 26.10.2021, копія договору купівлі-продажу № 1326 від 25.04.2008, копії рішень Ренійської міської ради № 465 віл 26.06.2018, № 688 від 26.06.2019, № 783 від 24.12.2019, № 847 від 03.07.2020, витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку, розрахунок № 25/428 від 10.02.2022, фото нерухомого майна), зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку на позивача).

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

За імперативним приписом ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв матиме наслідком порушення приписів ст. 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Колегія суддів зазначає, що вищевказані документи існували у позивача до ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

Разом з тим, позивач взагалі не обґрунтував неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім того, додаючи їх до апеляційної скарги, позивачем не заявлено клопотання про доручення їх до матеріалів даної справи.

Враховуючи вищевикладене, надані позивачем до апеляційної скарги документи колегія суддів залишає без розгляду.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Предметом майбутнього позову є вимога майнового характеру.

Колегія суддів зазначає, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та належних обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, стверджуючи про необхідність застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухомість відповідача, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ДП «Луквест» має намір його відчужити.

Надані заявником роздруківки оголошення про продаж та його посилання на інформацію, розміщену в мережі Інтернет, не можуть вважатись належними та допустимими доказами того, що: 1) продається саме ця нерухомість; 2) оголошення здійснено саме відповідачем.

Колегія суддів зазначає що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Щодо доводів скаржника про те, що відповідач використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав, колегія суддів зазначає, що оцінку таким доводам можливо надати лише під час вирішення спору по суті, а не на даній стаді розгляду справи.

Щодо доводів скаржника про те, що заява була розглянута без повідомлення Ренійської міської ради, про те, що суд першої інстанції не викликав її представника для надання пояснень або додаткових доказів та не призначив заяву до розгляду в судовому засіданні, колегія суддів зазначає, що в силу приписів пунктів 1, 3, 4 ст. 140 ГПК України така заява розглядається без повідомлення учасників справи, а виклик заявника є правом, а не обов`язком суду. Призначення заяви до розгляду здійснюється лише у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви. Разом з тим, такого виняткового випадку (коли наданих пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову) скаржником не наведено, а колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України визначені як підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Ренійської міської ради підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 28.02.2022 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову - без змін.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.02.2022 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позову у справі № 916/465/22 без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та у виключних випадках може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.08.2022.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Я.Ф. Савицький