ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р. Справа№ 910/18645/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Слесарчук В.М. (в режимі відеоконфенції)

від відповідача-1: Савулій В.О.

від відповідача-2: не з`явився

від відповідача-3: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 (повний текст складено 17.11.2020)

у справі № 910/18645/19 (Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи"

до 1. Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Пелучо"

3. Державного підприємства "Сетам"

про визнання результатів електронних торгів та договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пелучо" та до Державного підприємства "Сетам" про:

- визнання недійсними результатів електронних торгів з реєстраційним номером лота 359439 щодо продажу земельної ділянки площею 13,6632 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/масив "Ульянівка", масив "Радужний", земельна ділянка 26, кадастровий номер :01:001:0402, які оформлені протоколом проведення електронних торгів № 416642 від 03.07.2019;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу № 21 земельної ділянки від 19.07.2019, укладеного між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вулиця Бориса Грінченка, 1, ідентифікаційний код: 41037901) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пелучо" (місцезнаходження: 01004, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 129, офіс 5, ідентифікаційний код: 41358430);

- витребування земельної ділянки площею 13,6632 га, кадастровий номер :01:001:0402, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7, цільове призначення: для розміщення торгівельно-розважального центру з гостьовою автопарковкою, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/масив "Ульянівка", масив "Радужний", земельна ділянка 26 з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Пелучо" (місцезнаходження: 01004, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 129, офіс 5, ідентифікаційний код: 41358430) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи" (місцезнаходження: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 15-А, ідентифікаційний код: 38119250).

Позов обґрунтований відсутністю правових підстав у відповідача-1 для вчинення дій з реалізації спірної земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі №910/18645/19 позов задоволено повністю; визнано недійсними результати електронних торгів з реєстраційним номером лота 359439 щодо продажу земельної ділянки площею 13,6632 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/масив "Ульянівка", масив "Радужний", земельна ділянка 26, кадастровий номер :01:001:0402, які оформлені протоколом проведення електронних торгів № 416642 від 03.07.2019; визнано недійсним договір купівлі-продажу № 21 земельної ділянки від 19.07.2019 укладений між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вулиця Бориса Грінченка, 1, ідентифікаційний код: 41037901) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пелучо"; витребувано земельну ділянку площею 13,6632 га, кадастровий номер :01:001:0402, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7, цільове призначення: для розміщення торгівельно-розважального центру з гостьовою автопарковкою, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/масив "Ульянівка", масив "Радужний", земельна ділянка 26 з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Пелучо" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи"; стягнуто з Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи" судовий збір - 676 192,00 грн.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 430 383,21 грн та витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 86 400,00 грн.

В подальшому, від позивача до місцевого господарського суду надійшли уточнення до заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу позивача, в якій останній просив суд першої інстанції стягнути витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 702 031,75 грн та витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 86 400,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 заяву б/н від 07.09.2020 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи" у справі № 910/18645/19 задоволено частково. Вирішено стягнути з Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на користь ТОВ "АБС Технолоджи" витрати на професійну правничу допомогу 343 825,75 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 у справі №910/18645/19 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача-1 зводяться до того, що судом першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні не вказано жодного посилання на розмір грошових витрат за кожну із юридичних послуг наданих позивачу саме в межах даної справи.

Також, на думку відповідача-1, долучені до заяви позивача платіжні доручення не дають можливості ідентифікувати цільове призначення цих платежів.

Окрім того, відповідач-1 стверджує, що у даній справі не здійснено жодного розрахунку грошових сум, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції додаткове рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а додаткове рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Зокрема позивач наголошує на тому, що ним належними та допустимими доказами було підтверджено понесені витрати на професійну та правову допомогу.

Окрім того, до суду апеляційної інстанції від позивача надійшла заява про обґрунтування розміру судових витрат, відповідно до якої загальний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі склав 1 702 031,75 грн.

Узагальнений виклад позицій відповідачів-2,-3

Відповідачі-2,-3 не скористалися правом подати письмові відзиви на апеляційну скаргу. Неподання відзивів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 у справі № 910/18645/19 призначено повторний автоматизований розподіл у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. на лікарняному. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/18645/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 у справі № 910/18645/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Михальської Ю.Б.; повернуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції; призначено справу № 910/18645/19 до розгляду на 03.08.2022.

29.07.2022 від позивача електронною поштою до суду апеляційної інстанції надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення Північного апеляційного господарського суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи" про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у справі № 910/18645/19; вирішено проводити призначене судове засідання на 03.08.2022 в режимі відеоконференції.

В судове засідання, яке відбулося 03.08.2022, з`явилися представник відповідача-1 та представник позивача в режимі відеоконференції.

Представники відповідачів-2,-3 у судове засідання не з`явилися про час і місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 була направлена учасникам по справі на їх зазначену в матеріалах справи офіційну електронну адресу.

Також слід зазначити, що інформація про судове засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судової влади України", тому учасники по справі не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Враховуючи, що явка представників відповідачів-2,-3 в судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників відповідачів-2,-3.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного додаткового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача-1 підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (п. 34-36), від 23.01.2014 у справі ""East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Розглядаючи названу заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд має дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі? Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань? Чи не внесено в документи інформації щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами, та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги?

Водночас згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Як встановлено судом першої інстанції, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем до заяви додано копії:

- договору про надання професійної правничої допомоги № 02-0926/19 від 09.09.2019 з додатковими угодами до нього;

- платіжних доручень про оплату правничих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 02-0926/19 від 09.09.2019: № 241 від 02.12.2019, № 249 від 27.12.2019, № 257 від 22.01.2020, № 277 від 08.04.2020, № 294 від 03.06.2020, № 301 від 29.07.2020;

- актів приймання-передачі професійної правничої допомоги: від 12.11.2019, від 06.12.2019, від 03.06.2020, від 24.07.2020, від 03.08.2020;

- рахунків-фактур: № 02-10-0926/19 від 11.11.2019, № 04-10-0926/19 від 06.12.2019, № 06-10-0926/20 від 10.01.2020, № 08-10-0926/20 від 18.03.2020, № 12-10-0926/20 від 08.05.2020, № 14-10-0926/20 від 17.06.2020;

- звітів про детальний опис робіт (наданих правничих послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги № 02-0926/19 від 09.09.2019.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із предметом позову, складністю справи та виконаних адвокатами обсягом робіт (наданих послуг), стягнення адвокатських витрат у зазначеній заявником сумі не відповідає критеріям розумності, необхідності, співрозмірності, справедливості і становить надмірний тягар для відповідача-1.

У зв`язку з чим, місцевий господарський суд дійшов висновку, що виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за представництво інтересів позивача складає 343 825,75 грн.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача-1, дослідивши детально долучені до заяви про ухвалення додаткового рішення та уточнень до вищевказаної заяви документи щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що останні не є належними та допустимими підтвердження обсягу наданих юридичних послуг і виконаних робіт та їх вартості в межах даної справи, оскільки вони не підтверджують того, що такі послуги були наданні саме в межах даної справи. Тобто, договір про надання послуг, рахунки-фактури, платіжні доручення та акти приймання-передачі містять посилання на факт надання послуги, однак не містять посилань, що такі послуги надані саме в межах даної справи.

Крім того, вказані вище детальні описи робіт та опис робіт складені в односторонньому порядку та є внутрішнім документом адвокатського об`єднання.

При цьому, позивач у заяві про розподіл судових витрат визнає, що такі послуги надавалися не лише в межах даної справи (910/18645/19), а й в межах інших справ, зокрема у справах № 910/18646/19 та № 910/18647/19.

Також, колегія суддів зауважує на тому, що окремі документи, які б підтверджували надання правової допомоги позивачу по даній справі останнім не складалися та до суду першої інстанції не подавались.

З огляду на що, загальна сума компенсації витрат на правову допомогу у цій справі заявником була зменшена, без врахування витрат, які прямо пов`язані із супроводженням інших справ. Тобто, такі послуги надавалися загалом та не розмежовувалися.

Більше того, в силу положень ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Як свідчать матеріали справи, відповідні клопотання/заяви з долученим до них доказами на підтвердження надання послуг не надіслано іншим сторонам, про, що зокрема вказано представником відповідача-1 в судовому засіданні, а також є наслідком позбавлення сторін можливості доводити не співмірність цих витрат.

Слід зазначити, що ст. 129 Господарського процесуального кодексу України не містить прямої норми щодо обов`язкового надсилання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу іншій стороні.

Однак, відсутність такої вказівки не звільняє заявника від виконання обов`язку щодо надсилання копії доказів іншій стороні на виконання вимог ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України №2" наголошено, що принцип рівності сторін - це один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Аналіз положень ст.ст. 126 - 129 Господарського процесуального кодексу України вказує на те, що процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

Склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягають доведенню, а відтак ненадсилання копій відповідних доказів фактично призводить до порушення принципу змагальності, неможливості іншим учасникам судового розгляду бути ознайомленим із їхнім змістом, позбавляє можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку (аналогічний висновок викладено у додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/2821/18 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 902/844/18).

При цьому, судова колегія зауважує на тому, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У цій справі апеляційною інстанцією встановлено, а позивачем не спростовано, що відповідна заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та долучені до неї докази на підтвердження надання цих послуг разом з уточненнями до заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не були надіслано іншим сторонам по справі.

В такий спосіб, ненадання поданих стороною документів, пов`язаних з наданням правничої допомоги іншій стороні позбавляє останню можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, а суд можливості надати оцінку їх обґрунтованості, правових підстав та обсягу їх стягнення.

Тотожний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/18646/19 між тими сторонами.

При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що акти приймання-передачі професійної правничої допомоги у справі № 910/18645/19 щодо понесення позивачем витрати на правничу допомогу стосуються також і спору по справі № 910/18646/19.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Наведені відповідачем-1 доводи у апеляційній скарзі є документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки місцевим господарським судом в оскаржуваному додатковому рішенні не вказано жодного посилання на розмір грошових витрат за кожну із юридичних послуг наданих позивачу саме в межах даної справи, а також в матеріалах справи відсутні докази надсилання позивачем заяви щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу з додатками та уточнень до вищезгаданої заяви іншим учасникам по справі, що є порушенням вимог Господарського процессуального кодексу України

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу твердження, спростовуються матеріалами справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду - скасуванню з прийняттям відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по справі № 910/18645/19.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів задовольнити, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 у справі № 910/18645/19 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АБС Технолоджи" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/18645/19.

Матеріали справи № 910/18645/19 повернути до Господарського міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.08.2022.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська