ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Справа№ 911/2719/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі Реуцькій Т.О.

За участю представників:

від позивача: Малік Т.І. (довіреність від 22.02.2022 №ДП24701/22-0142);

від відповідачів 1-10: не з`явилися;

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

на ухвалу господарського суду Київської області від 15.12.2021 про призначення судової економічної експертизи

у справі №911/2719/21 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Ніко»,

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Форвард Мегаполіс»,

3) товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Прайм Мегаполіс»,

4) товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Істлайн Мегаполіс»,

5) товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Авант Мегаполіс»,

6) товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Діамант Мегаполіс»,

7) товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Тенденс Авто»,

8) товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Авант»,

9) товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Діамант»,

10) товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Техно Мегаполіс»

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко Авто Інвест»

про стягнення 11 455 191 грн. 12 коп. та 17 208 928 дол. США 81 цент,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2021 у справі №911/2719/21 на задоволення клопотання відповідача 1 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до надання Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз висновку судової економічної експертизи.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції послався на положення п. 1 ч. 1 ст. 99 ГПК України, зазначивши про те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, тому суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 15.12.2021 у справі №911/2719/21 в повному обсязі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що він вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам справи.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- судом першої інстанції порушено одну із засад (принципів) господарського судочинства, а саме принцип рівності всіх учасників судового процесу;

- судом першої інстанції не враховано правову позицію, яка викладена Верховним Судом у постановах від 31.08.2019 у справі №910/12748/15 та від 04.04.2018 у справі №916/2955/14, згідно з якою питання перевірки обґрунтованості та правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором банківського обслуговування/кредитним договором, а також правильності розрахунку процентів та пені не вимагають спеціальних досліджень, стосуються безпосередньо умов такого договору, їх вирішення віднесено до компетенції суду, вони входять до предмету доказування у даній справі, підлягають дослідженню судом та мають бути вирішені судами шляхом надання оцінки умовам договору у сукупності з наявними у матеріалах справи доказами (банківськими виписками, меморіальними ордерами, платіжними дорученнями, розрахунком заборгованості тощо);

- у оскарженій ухвалі відсутнє належне обґрунтування необхідності призначення експертизи, зокрема підстав/причин неможливості судом першої інстанції самостійно перевірити правильність та обґрунтованість розміру заявленої позивачем до стягнення заборгованості, в той час як питання щодо розміру наданих кредитних коштів, розміру заявленої до стягнення заборгованості, розміру реальної процентної ставки, зарахування сум, що вносились (були перераховані), не вимагають спеціальних знань (досліджень), стосуються безпосередньо умов договору, вказані питання віднесено виключно до компетенції суду, вони входять до предмету доказування у даній справі та підлягають дослідженню судом у сукупності з наявними у матеріалах справи іншими доказами;

- зупинення судом першої інстанції провадження у справі суперечить завданням і основним засадам господарського судочинства та порядку розгляду справи, визначеному ГПК України, так як правові підстави для призначення експертизи відсутні.

Скаржник в апеляційній скарзі також звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 15.12.2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 апеляційну скаргу у справі №911/2719/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Кропивна Л.В.

З огляду на те, що вказана апеляційна скарга була подана 02.02.2022 безпосередньо до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у суду першої інстанції матеріалів справи №911/2719/21 та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

Листом Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 витребувано з господарського суду Київської області матеріали справи №911/2719/21.

17.02.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/2719/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду Київської області від 15.12.2021 у справі №911/2719/21 залишено без руху, скаржнику надано строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору, скаржнику роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні, із змінами Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022 та від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

10.03.2022 до суду від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 1, з посиланням на те, що необхідність призначення експертизи у цій справі обумовлена:

- тим, що заявлені позивачем до боржника за спірним договором (третьої особи) у справі № 904/6023/21 про банкрутство останнього грошові вимоги не визнані боржником у повному обсязі, що зумовлює спірність заявленої позивачем суми заборгованості, а також свідчить про наявність спору про право;

- тим, що наявна значна різниця між заявленими позивачем грошовими вимогами за спірним договором у справі про банкрутство боржника (третьої особи) (справа №904/6023/21) та заявленими до стягнення у цій справі вимогами;

- значною кількістю поданих позивачем довідок про рух коштів,

просить відмовити повністю у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

18.04.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду, надійшла копія ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.04.2022 у справі №911/2719/21, якою витребувано матеріали даної справи для розгляду касаційної скарги акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі №911/2719/21, ухвалену за наслідками перегляду ухвали господарського суду Київської області від 17.09.2021 (про забезпечення позову).

21.04.2022 через систему «Електронний суд» Північного апеляційного господарського суду скаржником на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2022 матеріали справи №911/2719/21 направлено до Верховного Суду для розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційної скарги акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 зі справи №911/2719/21, вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду Київської області від 15.12.2021 про призначення судової економічної експертизи у справі №911/2719/21 відкладено до повернення матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Верховного Суду від 24.05.2022 касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі №911/2719/21 без змін.

01.06.2022 супровідним листом №23.2-17/911/2719/21/132/2022 від 30.05.2022 матеріали справи №911/2719/21 надійшли з суду касаційної інстанції до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 15.12.2021 у справі №911/2719/21, відкрито апеляційне провадження у справі №911/2719/21, справу призначено до розгляду на 19.07.2022 об 11 год. 45 хв.

18.07.2022 через канцелярію суду від представника відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено до 09.08.2022.

08.08.2022 через канцелярію суду від представника відповідача 1 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні (09.08.2022) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

09.08.2022 через канцелярію суду від представника відповідача 4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з тим, що адвокат приймає участь у іншому судовому засіданні.

У судовому засіданні 09.08.2022 колегія суддів, порадившись на місці, стосовно клопотання відповідача 1, що надійшло 08.08.2022, про участь у судовому засіданні 09.08.2022 в режимі відеоконференції ухвалила, відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Разом з тим, за змістом ч. 2 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції подається учасником справи не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Оскільки, заява відповідача 1 надійшла до суду 08.08.2022, а судове засідання призначено на 09.08.2022, отже, представником відповідача 1 пропущено п`ятиденний строк для звернення з відповідною заявою.

Стосовно клопотання відповідача 4 про відкладення розгляду справи, колегія суддів у судовому засіданні, заслухавши думку представника позивача, порадившись на місці ухвалила відмовити в його задоволенні, оскільки статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.273 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки, сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги (а.с. 123,124,126-139 т.4), явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 202 ГПК України) є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 09.08.2022 за відсутності представників відповідачів 1-10 та третьої особи.

У судовому зсіданні 09.08.2022 представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

У вересні 2021 року акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Ніко», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Форвард Мегаполіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Прайм Мегаполіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Істлайн Мегаполіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Авант Мегаполіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Діамант Мегаполіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Тенденс Авто», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Авант», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Діамант», товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Техно Мегаполіс», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко Авто Інвест», у якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №27113К28 від 22.11.2013, укладеним між позивачем та третьою особою у рамках генеральної кредитної угоди №27113N6 від 22.11.2013 у розмірі 11 455 191,12 грн. та 17 208 928,81 дол. США, яка складається з:

- простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом) в сумі 11 818 420,00 доларів США;

- процентів за користування кредитом в сумі 5 324 509,73 доларів США;

- комісії за управління кредитом в сумі 11 131 490,50 грн.;

- пені за прострочення виконання зобов`язань в сумі 15 590,49 грн. та 1 408,55 доларів США;

- 3 % річних в сумі 63 554,62 грн. та 64 590,53 доларів США;

- інфляційних втрат в сумі 244 555,51 грн.

Вимоги до відповідачів ґрунтуються на укладених ними з позивачем договорах поруки №27317Р2 від 15.06.2017, №27317Р3 від 15.06.2017, №27317Р4 від 15.06.2017, №27317Р5 від 15.06.2017, №27317Р6 від 15.06.2017, №27317Р7 від 15.06.2017, №27317Р8 від 15.06.2017, №27317Р9 від 15.06.2017, №27317Р10 від 15.06.2017, №27317Р11 від 15.06.2017.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем 1 заявлено клопотання про призначення судової економічної експертизи (а.с. 363-367 т. 1) для встановлення достовірності розрахунків та дійсного розміру заборгованості за кредитним договором №27113К28 від 22.11.2013, укладеним у рамках генеральної кредитної угоди №27113N6 від 22.11.2013 (а.с. 363-367 т. 1).

14.12.2021 представником позивача подано заперечення на клопотання про призначення експертизи (а.с. 433-436 т. 1), де зазначено, що: питання, які порушує відповідач в клопотанні, не потребують спеціальних знань і цілком можуть бути вирішені судом в межах його компетенції; розрахунок заборгованості здійснено згідно з нормами чинного законодавства України, зокрема, виходячи з даних бухгалтерського обліку та на підставі первинних документів, що підтверджують заборгованість у відповідному розмірі, в тому числі на підставі виписок по рахункам, в яких відображено відповідні санкції.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2021 у справі №911/2719/21 на задоволення клопотання відповідача 1 призначено по справі №911/2719/21 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до надання Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз висновку судової економічної експертизи.

На виконання експертизи судом першої інстанції поставлені наступні питання:

а) Чи документально підтверджується матеріалами справи, первинними банківськими документами видача акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України (який є правонаступником публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України») товариству з обмеженою відповідальністю «Ніко Авто Інвест» кредиту в сумі 334 665 432,03 грн. відповідно до умов кредитного договору №27113К28 від 22.11.2013, який було укладено в рамках генеральної кредитної угоди №27113N6 від 22.11.2013 (з усіма змінами та доповненнями), якщо ні, то яка документально підтверджена сума кредиту фактично була видана товариству з обмеженою відповідальністю «Ніко Авто Інвест» за вищевказаним кредитним договором?

б) Чи документально підтверджується матеріалами справи, первинними банківськими документами розмір заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко Авто Інвест» за кредитним договором №27113К28 від 22.11.2013, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди №27113N6 від 22.11.2013 (з усіма змінами та доповненнями), який було заявлено акціонерним товариством «Укрексімбанк» станом на 02.08.2021 в сумі 17 208 928,81 доларів та 11 455 191,12 грн., а саме:

- сума простроченої заборгованості за кредитом (основний борг) - 11 818 420,00 доларів США;

- проценти за користування кредитом - 5 324 509,73 доларів США;

- комісія за управління кредитом - 11 131 490,50 грн.;

- пеня за прострочення зобов`язань 15 590,49 грн. та 1 408,55 доларів США;

- 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення зобов`язань - 63 554,62 грн. та 64 590,53 доларів США;

- втрати від інфляції - 244 555,41 грн.?

в) Якою є реальна процентна ставка за кредитним договором №27113К28 від 22.11.2013, укладеним в рамках генеральної кредитної угоди №27113N6 від 22.11.2013 (з усіма змінами та доповненнями), виходячи з базових умов даного договору та додатків до нього, а також суми фактично виданого товариству з обмеженою відповідальністю «Ніко Авто Інвест» кредиту за цим кредитним договором?

г) Чи в повному обсязі та своєчасно проводились зарахування сум, що вносились (були перераховані) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №27113К28 від 22.11.2013, укладеним в рамках генеральної кредитної угоди №27113N6 від 22.11.2013 (з усіма змінами та доповненнями)?

При цьому, задовольняючи клопотання відповідача 1 про призначення судової економічної експертизи, суд першої інстанції послався на п. 1 ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, тому суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі.

Проте колегія суддів не може погодитись з судом першої інстанції щодо необхідності призначення вказаної експертизи у справі №911/2719/21 з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

За змістом частини 1 статті 99 ГПК України, на пункт 1 якої послався суд першої інстанції, призначення судом експертизи у справі можливо за сукупності умов, визначених п. 1 та п. 2 вказаної частини, а саме: експертиза може бути судом призначена, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо (п. 1 ч. 1 ст. 99 ГПК України), та якщо жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (п. 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України).

У спірному випадку суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для призначення у справі судової експертизи виходячи лише з умов п. 1 ч. 1 ст. 99 ГПК України, і взагалі не досліджував наявність умов, визначених п. 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Задоволення клопотання однієї із сторін та призначення судової експертизи за відсутності всіх визначених ч. 1 ст. 99 ГПК України підстав фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює одному з учасників судового процесу більш сприятливі, аніж іншим умови в розгляді конкретної справи.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, представником позивача суду першої інстанції подані заперечення на клопотання про призначення експертизи (а.с. 433-436 т. 1), де зазначено, що питання, які порушує відповідач 1 в клопотанні, не потребують спеціальних знань і цілком можуть бути вирішені судом в межах його компетенції, і що розрахунок заборгованості здійснено згідно з нормами чинного законодавства України, зокрема, виходячи з даних бухгалтерського обліку та на підставі первинних документів, що підтверджують заборгованість у відповідному розмірі, в тому числі на підставі виписок по рахункам, в яких відображено відповідні санкції.

Суд першої інстанції вказані заперечення не відхилив, але й жодної оцінки доводам, викладеним позивачем, щодо відсутності, на його думку, підстав для призначення у справі судової експертизи, не надав, чим припустився порушення норм процесуального законодавства, а саме ст.ст. 2, 7, 13 ГПК України, згідно з якими правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх фізичних та юридичних осіб перед законом і судом, змагальності сторін та відповідно до принципу пропорційності.

Також слід зазначити про таке.

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 100 ГПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначає підстави проведення експертизи.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

З матеріалів справи слідує, що предметом розгляду у цій справі є правовідносини, які виникли між позивачем та третьою особою за кредитним договором №27113К28 від 22.11.2013, який було укладено в рамках генеральної кредитної угоди №27113N6 від 22.11.2013, а відтак, для вирішення спору сторін по суті суду необхідно дослідити та встановити обставини виконання сторонами зазначеного договору.

Водночас питання перевірки обґрунтованості та правильності наданого позивачем розрахунку розміру заборгованості за спірним кредитним договором, правильності розрахунку процентів, комісії за користування кредитом, пені, а також 3 % річних та інфляційних втрат не вимагають спеціальних досліджень, стосуються безпосередньо умов відповідного кредитного договору, їх вирішення віднесено до компетенції суду, вони входять до предмету доказування у даній справі та підлягають дослідженню судом та мають бути вирішені судами шляхом надання оцінки умовам кредитного договору у сукупності з наявними в матеріалах справи доказами виконання сторонами такого кредитного договору (виписки за рахунками тощо).

Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 у справі №910/12748/15 та від 04.04.2018 у справі №916/2955/14, предметом розгляду у яких (справах) були позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування (змішаним договором із елементами кредитного договору) та кредитним договором відповідно, що свідчить про схожість фактичних обставин у вказаних справах та цій справі №911/2719/21.

Судом першої інстанції вказану правову позицію Верховного Суду не враховано, попри те, що, заперечуючи проти задоволення заяви про призначення експертизи, позивач на вказані обставини посилався.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 234 ГПК України, у мотивувальній частині ухвали, що викладається окремим документом, мають бути зазначені мотиви, з яких суд дійшов певних висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Ухвалюючи рішення про призначення експертизи, суд першої інстанції, не навів власного мотивування того висновку, що питання, які суд першої інстанції поставив на вирішення експертизи, потребують спеціальних знань для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з апелянтом у тому, що в оспорюваній ухвалі відсутнє належне обґрунтування необхідності призначення експертизи, зокрема, підстав/причин неможливості судом першої інстанції самостійно перевірити правильність та обґрунтованість розміру заявленої позивачем до стягнення заборгованості.

За змістом положень ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи слідує, що відповідачі 1-6, 8-10 проти задоволення позову заперечили, в тому числі з посиланням на те, що:

- заявлені позивачем до боржника за спірним кредитним договором (третьої особи) у справі №904/6023/21 про банкрутство останнього грошові вимоги не визнані боржником у повному обсязі, що зумовлює спірність заявленої позивачем суми заборгованості, а також свідчить про наявність спору про право;

- наявна значна різниця між заявленими позивачем грошовими вимогами за спірним договором у справі про банкрутство боржника (третьої особи) (справа №904/6023/21) та заявленими до стягнення у цій справі №911/2719/21 вимогами.

Аналогічними обставинами обґрунтоване і подане відповідачем 1 до суду першої інстанції клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Вказане свідчить про те, що відповідачі 1-6, 8-10 не згодні з розміром заявлених позивачем до стягнення у цій справі позовних вимог, проте, виходячи зі змісту положень ч. 1 ст. 74 ГПК України, саме відповідачі 1-6, 8-10 мають довести належними, достатніми та допустимими доказами невідповідність розрахунків позивача дійсним розрахункам за спірним кредитним договором.

За змістом ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Жодного доказу на підтвердження того, що розрахунки позивача є невірними, відповідачами 1-6, 8-10 до матеріалів справи не долучено, в той час як сам лише факт незгоди третіх осіб з виконаними позивачем нарахуваннями таким доказом не є.

Колегія суддів зауважує на тому, що за змістом положень ГПК України висновок експерта може бути наданий і на замовлення учасника справи, а відтак, відповідачі 1-6, 8-10, будучи учасниками цієї справи і маючи право на ознайомлення та зняття копій з наявних у матеріалах справи доказів, не були позбавлені права замовити та надати суду на підтвердження своїх заперечень відповідний висновок експерта в порядку, визначеному ст. 101 ГПК України, проте вказаних дій вказані особи не вчинили, не зазначивши при цьому жодних причин неможливості їх проведення.

Статтею 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене та виходячи з аналізу наведених норм, оскаржувана ухвала суду першої інстанції щодо призначення судової експертизи зазначеним вимогам не відповідає.

При цьому слід зазначити про те, що пункт 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України надає господарському суду право зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

У даному випадку, призначення судової експертизи з порушенням вимог закону призвело до прийняття судом неправильного судового рішення (ухвали) про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України, що мало наслідком невиправдане затягування судового процесу.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Частиною 3 ст. 2 ГПК України визначено основні засади (принципи) господарського судочинства, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та розумність строків розгляду справи судом.

Наведеного вище судом першої інстанцій враховано не було, тому, необґрунтовано призначивши у даній справі судову експертизу та, як наслідок, зупинивши провадження у справі, суд порушив право сторін, зокрема, позивача, на розгляд справи упродовж розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За приписами ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Статтею 280 ГПК України встановлено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскарженої ухвали судом першої інстанції мали місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала господарського суду Київської області від 15.12.2021 у справі №911/2719/21 підлягає скасуванню із направленням справи до місцевого суду для подальшого розгляду.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає задоволенню.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду Київської області від 15.12.2021 у справі №911/2719/21 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 15.12.2021 у справі №911/2719/21 скасувати.

3. Справу №911/2719/21 передати на розгляд до господарського суду Київської області.

4. Матеріали справи №911/2719/21 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст судового рішення складено 11.08.2022.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Л.В. Кропивна