ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022м. ДніпроСправа № 904/681/22
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Комунального підприємства Транспортна інфраструктура міста Дніпровської міської ради м. Дніпро

до фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича м. Дніпро

про стягнення суми боргу в розмірі 59492грн.56коп., пені в розмірі 5292грн.39коп., 3% річних в розмірі 1657грн.64коп., суми інфляційної складової в розмірі 4223грн.97коп.

Без представників сторін.

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство Транспортна інфраструктура міста Дніпровської міської ради звернулось до фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 59492грн.56коп., пені в розмірі 5292грн.39коп., 3% річних в розмірі 1657грн.64коп., суми інфляційної складової в розмірі 4223грн.97коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором передачі в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста №221-3-2020 від 01.02.2021.

Позивач зазначає, що на підставі договору №221-3-2020 від 01.02.2021 відповідач має вносити плату за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі та здійснювати відшкодування витрат щодо утримання і експлуатації об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі за весь час фактичного використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі.

Позивач стверджує, що відповідач не виконує належним чином умови договору, внаслідок чого за період з 01.02.2021 по 31.10.2021 виникла заборгованість у розмірі 59492грн.56коп.

На підставі пункту 8.3 договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 5292грн.39коп. за період з 17.08.2021 по 17.02.2022.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 1657грн.64коп. за період з 16.03.2021 року по 17.02.2022 та суму інфляційної складової в розмірі 4223грн.97коп. за період березень 2021 - лютий 2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу у строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням №551 ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2022 отримана відповідачем 04.04.2022.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзиву на позов не надав.

За наведених обставин, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Між Комунальним підприємством «Дніпротранскомплекс» Дніпровської міської ради (далі сторона 1) та Фізичною особою-підприємцем Лимар Олексієм Михайловичем (далі сторона 2) укладений договір передачі в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста №221-3-2020 від 01.02.2021 (далі договір).

Згідно з пунктом 9.24 рішення Дніпровської міської ради «Про затвердження структури виконавчих органів Дніпровської міської ради та її виконавчих органів» №6/3 від 10.02.2021 реорганізовано КП «Дніпротранскомплекс» Дніпровської міської ради, КП «Дніпродорсервіс» Дніпровської міської ради, КП «Міські причали» Дніпровської міської ради, шляхом приєднання цих підприємств до КП «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради. Цим же рішенням змінено найменування новоствореного підприємства на Комунальне підприємство «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради.

Відповідно до пункту 1.1 договору сторона 1 надає стороні 2 зупиночний комплекс (надалі - об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі), а сторона 2 приймає в строкове платне користування об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі, а саме: частину об`єкту благоустрою вулично-дорожньої мережі, що має місце розташування: м. Дніпро, вул. Електрична, біля буд. 36, площею 20,0м.кв., (Додаток №1), для утримання в належному стані місць очікування пасажирами громадського транспорту та використання з комерційною метою відповідно до вимог чинного законодавства України.

Пунктами 2.1 2.5 договору встановлено, що виконання цього договору та використання об`єкту благоустрою не може бути наслідком виникнення у сторони 2 права власності на зазначені існуючі або відновлені об`єкти благоустрою та їх частини.

Право на використання об`єкту благоустрою виникає у сторони 2 з моменту підписання сторонами цього договору та акту приймання - передачі об`єкту благоустрою у використання і діє до закінчення терміну дії цього договору.

У разі припинення цього договору об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі повертається протягом 5 календарних днів з дати припинення цього договору.

Сторона 2 зобов`язана повернути об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі за актом приймання-передач і об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі, підписаним сторонами.

Об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі.

Обов`язок щодо складання акту приймання-передачі та при поверненні об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі в користування покладається на сторону 1, а при поверненні об`єкта з користування - на сторону 2.

Згідно з пунктами 3.1 - 3.3 договору сторона 1 визначає плату під час оформлення договору та має право її змінювати протягом дії договору у разі внесення змін до розрахункових даних.

Розмір плати розраховується відповідно до калькуляції вартості плати за тимчасове використання об`єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі м. Дніпра (Додаток №3), що є невід`ємною частиною даного договору.

Плата за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі здійснюється щомісячно. Розмір плати у кожному календарному місяці визначається шляхом множення кількості календарних днів у відповідному місяці на розмір плати за один календарний день використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі. Індексація плати за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі здійснюється за погодженням сторін один раз на рік шляхом коригування плати за останній місяць року з урахування індексу інфляції за весь поточний рік.

Відповідно до пункту 3.4. договору оплата за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі у другому та кожному наступному місяці дії договору здійснюється стороною 2 щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця і не залежить від наслідків господарської діяльності сторони 2.

Перерахування плати здійснюється стороною 2 на поточний рахунок сторони 1, визначений у реквізитах цього договору, або інший рахунок, повідомлений стороною 1 стороні 2 письмово.

У призначенні платежу зазначається дата і номер цього договору. Оплата за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі здійснюється за весь час фактичного використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі.

Згідно з пунктом 6.3 договору сторона 2 зобов`язана своєчасно і в повному обсязі сплачувати плату за використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі та здійснювати відшкодування витрат щодо утримання і експлуатації об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі за весь час фактичного використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.3 договору цей договір набирає чинності з 07.12.2020 та діє строком до 31.12.2021, а в частині обов`язку сторони 2 щодо здійснення розрахунків та сплати штрафних санкцій та пені - до повного виконання стороною 2 зазначених зобов`язань.

Закінчення строку дії договору або його дострокове припинення не звільняє сторону 2 від виконання грошових та інших зобов`язань перед стороною 1, які виникли під час дії договору.

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі від 01.02.2021, підписаний сторонами. Відповідно до цього акту сторона 1 передала, а сторона 2 прийняла об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі, що має місце розташування: м. Дніпро, вул. Електрична, біля буд. 36, площею 20,0м.кв.

Згідно з підписаною сторонами калькуляцією №221-3-2020 від 01.02.2021 вартості плати за тимчасове використання об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста не за цільовим призначенням (додаток №3 до договору) розмір плати за 1день становить 217грн.92коп. (з ПДВ).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період лютий 2021 жовтень 2021року в розмірі 59492грн.56коп.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суду не надані докази визнання договору передачі в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста №221-3-2020 від 01.02.2021 недійсним в судовому порядку. Також відсутні докази повернення відповідачем об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста позивачу за актом приймання-передачі протягом спірного періоду.

З огляду на зміст пункту 3.4 договору та положення статті 254 Цивільного кодексу України плата за лютий 2021року в розмірі 6101грн.76коп. мала бути внесена в строк до 15.02.2021, за березень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 15.03.2021, за квітень 2021року в розмірі 6537грн.60коп. до 15.04.2021, за травень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 17.05.2021, за червень 2021року в розмірі 6537грн.60коп. до 15.06.2021, за липень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 15.07.2021, за серпень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 16.08.2021, за вересень 2021року в розмірі 6537грн.60коп. до 15.09.2021, за жовтень 2021року в розмірі 6755грн.52коп. до 15.10.2021.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не було виконане зобов`язання з погашення суми боргу в розмірі 59492грн.56коп., доказів припинення відповідного зобов`язання перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 59492грн.56коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату за використання об`єкта благоустрою сторона 2 зобов`язана сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми плати за кожен день прострочення. Сторона зобов`язана сплатити пеню протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту прострочення виконання зобов`язання.

На підставі вищезазначеного пункту договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 5292грн.39коп. за період з 17.08.2021 по 17.02.2022.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого строку, за який нараховуються штрафні санкції.

При перевірці виконаного позивачем розрахунку пені судом встановив, що позивач нараховував пеню поза межами шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того позивач безпідставно нарахував пеню з 17.08.2021 на суми боргу за вересень та жовтень 2021 зі строками виконання до 15.09.2021 та 15.10.2021 відповідно.

Враховуючи встановлені пунктом 3.4 договору строки оплати та період нарахування пені, визначений позивачем (з 17.08.2021 по 17.02.2022), не підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені за порушення строків внесення плати за лютий 2021. Адже шестимісячній строк нарахування пені становить 15.02.2021 15.08.2021.

Решта періодів нарахування пені, з урахуванням строків оплати та визначеного позивачем часового проміжку нарахування, становитиме:

за березень 2021року з 17.08.2021 по 15.09.2021;

за квітень 2021року з 17.08.2021 по 15.10.2021;

за травень 2021року з 17.08.2021 по 17.11.2021;

за червень 2021року з 17.08.2021 по 15.12.2021;

за липень 2021року з 17.08.2021 по 15.01.2022;

за серпень 2021року з 17.08.2021 по 16.02.2022;

за вересень 2021року з 16.09.2021 по 17.02.2022;

за жовтень 2021року з 16.10.2021 по 17.02.2022.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягають вимоги про стягнення пені в розмірі 2910грн.80коп. Суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення пені в розмірі 2381грн.59коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України за порушення строків оплати суми боргу в розмірі 59492грн.56коп. позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в сумі 1657грн.64коп. за період з 16.03.2021 по 17.02.2022 та інфляційні втрати в сумі 4223грн.97коп. за період березень 2021 лютий 2022.

Суд звертає увагу позивача на помилковість нарахування 3% та інфляційної складової з 16.03.2021 на суми боргу, строк оплати яких виник після 16.03.2021.

Періоди нарахування 3%річних з урахуванням строків оплати та визначеного позивачем часового проміжку нарахування, становитимуть:

за лютий 2021року з 16.03.2021 по 17.02.2022;

за березень 2021року з 16.03.2021 по 17.02.2022;

за квітень 2021року з 16.04.2021 по 17.02.2022;

за травень 2021року з 18.05.2021 по 17.02.2022;

за червень 2021року з 16.06.2021 по 17.02.2022;

за липень 2021року з 16.07.2021 по 17.02.2022;

за серпень 2021року з 17.08.2021 по 17.02.2022;

за вересень 2021року з 16.09.2021 по 17.02.2022;

за жовтень 2021року з 16.10.2021 по 17.02.2022.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягають вимоги про стягнення 3%річних в розмірі 1185грн.61коп. Суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення 3%річних в розмірі 472грн.03коп.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця.

За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

З урахуванням викладеного, періоди нарахування інфляційної складової з урахуванням строків оплати та визначеного позивачем часового проміжку нарахування, становитимуть:

за лютий 2021року березень 2021року лютий 2022року;

за березень 2021року березень 2021року лютий 2022року;

за квітень 2021року травень 2021року лютий 2022року;

за травень 2021року червень 2021року лютий 2022року;

за червень 2021року липень 2021року лютий 2022року;

за липень 2021року липень 2021року лютий 2022року;

за серпень 2021року вересень 2021року лютий 2022року;

за вересень 2021року жовтень 2021року лютий 2022року;

за жовтень 2021року жовтень 2021року лютий 2022року.

За розрахунками суду розмір інфляційної складової становить більшу суму, ніж заявлено позивачем. Суду не надано повноважень виходити за межі заявлених вимог. Тому підлягають вимоги про стягнення інфляційної складової в розмірі 4223грн.97коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради до фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича про стягнення суми боргу в розмірі 59492грн.56коп., пені в розмірі 5292грн.39коп., 3% річних в розмірі 1657грн.64коп., суми інфляційної складової в розмірі 4223грн.97коп. - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Лимара Олексія Михайловича (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ,) на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (Ідентифікаційний код: 038; місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 8) суму боргу в розмірі 59492грн.56коп., пеню в розмірі 2910грн.80коп., 3% річних в розмірі 1185грн.61коп., інфляційну складову в розмірі 4223грн.97коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2380грн.81коп.

Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 2381грн.59коп., 3% річних в розмірі 472грн.03коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в строки, передбачені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова