ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1162/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання: Стретович Н.К.

за участю представників сторін в режимі відеоконференції:

- від позивача: Левченко А.О., ордер серії ВН №135617 від 17.11.2021; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН №000745 від 29.01.2021

- від відповідача: Оніщук Є.О., ордер серії ВХ №1020901 від 11.04.2022; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ХМ №000227 від 13.03.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Сугая Степана Йосиповича (Миколаївська область, Вознесенський район, смт. Братське)

до Товариства з обмеженою відповідальністю" Цефей-Еко" (Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Броники)

про стягнення 564501,61 грн

У засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

ФОП Сугай С.Й. звернувся з позовною заявою до суду про стягнення з ТОВ "Цефей-Еко" 564501,61 грн, з яких, 465800,00 грн основного боргу, 28273,94 грн пені, 53826,24 грн інфляційних втрат, 16601,43 грн 3% річних, а також сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу.

Підставою позовних вимог є неналежне виконання договору №3 оренди сільськогосподарської техніки з обслуговуючим персоналом від 03.07.2020 в частині оплати за оренду сільськогосподарської техніки з обслуговуючим персоналом.

Ухвалою від 05.11.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 34).

19.11.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позов від 15.11.2022 за вих. №45 із запереченнями щодо факту укладання вказаного договору оренди (а. с. 41 - 57).

Ухвалою від 23.11.2021 господарський суд здійснив перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду (а. с. 75).

10.01.2022 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову від 04.01.2022 шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача на рахунках у всіх банківських установах, у межах заявлених позовних вимог (а. с. 91 - 95).

10.01.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання від 10.01.2022 про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки підприємство заперечує факт укладання договору №3 оренди сільськогосподарської техніки з обслуговуючим персоналом від 03.07.2020 (а. с. 97 - 99).

10.01.2022 до суду від позивача надійшов лист від 04.01.2022 із долученими оригіналами договору №3 оренди сільськогосподарської техніки з обслуговуючим персоналом від 03.07.2020, акту виконаних робіт №1 від 04.08.2020 та відповіддю на відзив від 04.01.2022 (а. с. 100 - 106).

Відповідними ухвалами від 11.01.2022 господарський суд постановив відкласти підготовче засідання та розгляд клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі (а. с. 111-112); відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (а. с. 113-114).

Ухвалою від 19.01.2022 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі, відклав підготовче засідання та розгляд клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі на 02.02.2022 о 15:00 (а. с. 122,123).

27.01.2022 від ТОВ "Цефей-Еко" до суду надійшло клопотання про залишення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи без розгляду з підстав, у ньому викладених (а. с. 129).

Ухвалами від 02.02.2022 господарський суд постановив відмовити в задоволенні клопотання ТОВ "Цефей-Еко" про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі (а. с. 132-133); закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а. с. 134).

Ухвалою від 14.02.2022 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 01.03.2022 о 11:00 (а. с. 138).

Однак засідання суду не відбулося через увільнення судді Давидюка В. К. від виконання обов`язків у зв`язку з призовом на військову службу (а. с. 140).

Розпорядженням керівника апарату господарського суду від 16.03.2022 № 41/ 2022 здійснено повторний автоматизований розподіл справи №906/1162/21 (а.с. 141).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2022, справу №906/1162/21 розподілено судді Лозинській І.В (а. с. 142).

Ухвалою від 18.03.2022 господарський суд у складі судді Лозинської І.В. прийняв справу до провадження; призначено підготовче засідання суду (а. с. 143).

06.05.2022 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення від 06.05.2022 (а. с. 174 - 181).

Ухвалою від 16.05.2022 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 14.06.2022, призначив підготовче засідання суду (а. с. 183-184).

13.06.2022 до суду від позивача надійшли заява від 09.06.2022 з доказами на підтвердження права власності на сільськогосподарську техніку, передану відповідачу в оренду, місцезнаходження угідь відповідача, на яких експлуатувалась вказана техніка, місця перебування терміном 25 діб працівників, які її обслуговували (а. с. 136 - 210); додаткові пояснення від 09.06.2022 щодо доводів представника відповідача, викладених у додаткових поясненнях від 06.05.2022 (а. с 211 - 215).

Ухвалою від 14.06.2022 господарський суд закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду по суті на 06.07.2022 о 10:00 (а. с. 219, 223).

Ухвалою від 06.07.2022 господарський суд розгляд справи по суті відклав на 04.08.2022 о 09:30 (а. с. 235).

29.07.2022 до суду від представника позивача надійшли письмово викладені дебати (а. с. 238 - 245).

Представник позивача в засіданні суду в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та судових дебатах.

У засіданні суду представник відповідача в режимі відеоконференції проти позову заперечив з підстав, викладених у додаткових поясненнях від 06.05.2022 (а. с. 174 - 181).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.07.2020 між ТОВ "Цефей-Еко" (орендар/відповідач) та ФОП Сугай С. Й. (орендодавець/позивач) укладено договір №3 оренди сільськогосподарської техніки з обслуговуючим персоналом (а. с. 4, 5) (далі - договір), за п. 1.1 якого орендодавець передає у тимчасове користування сільськогосподарську техніку з обслуговуючим персоналом для виконання сільськогосподарських робіт на земельних угіддях орендаря площею до 2500 га, зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування сільськогосподарську техніку під керуванням екіпажу (водія) орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату.

Відповідно до п. 1.4 договору термін оренди з 11.07.2020 по 31.12.2020.

За п. 2.1.1 договору орендодавець зобов`язався передати орендарю для виконання роботи згідно з договором для збирання зернових зернозбиральну техніку, оснащену і придатну для збирання виду сільськогосподарських культур, визначених в п.1.3 договору, а також технічно справну: 1) зернозбиральний комбайн Claas Lexion 480, НОМЕР_4; 2) зернозбиральний комбайн Claas Lexion 580, НОМЕР_3; 3) зернозбиральний комбайн Claas Lexion 580, НОМЕР_1 ; 4) зернозбиральний комбайн Claas Lexion 460, НОМЕР_5; 5) зернозбиральний комбайн New Holland, НОМЕР_6.

Орендар зобов`язався після закінчення терміну оренди передати сільськогосподарську техніку за актом прийому-передачі ( п. 2.2.7 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору, вартість оренди сільськогосподарської техніки з обслуговуючим персоналом встановлюється в гривнях за 1 добу та становить 3726,40 гривень за одну одиницю техніки без ПДВ.

Згідно з п. 3.2 договору орендна плата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту підписання акта, що складається на підставі реєстрів об`ємів виконаних орендованою технікою робіт зі збору сільськогосподарської продукції.

У випадку порушення строків розрахунку (розділ 3) орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (п. 4.3 договору).

Згідно з п. 4.4 договору факт виконання договору визначається сторонами кінцевим актом.

Відповідно до п. 5.1 договору він вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 30.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання взятих на себе сторонами зобов`язань.

04.08.2020 ФОП Сугай С.Й. та ТОВ "Цефей-Еко" підписали акт виконаних робіт №1 до договору №3 від 03.07.2020, в якому зазначено, що з 11.07.2020 по 04.08.2020 загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ становить 465800,00 грн (а. с. 6).

Однак відповідач не здійснив оплату вартості оренди сільськогосподарської техніки з обслуговуючим персоналом у строк, визначений договором.

З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору, 27.08.2021 позивач надіслав ТОВ "Цефей-Еко" претензію № 2 від 25.08.2021 із вимогою виконати належним чином зобов`язання за договором №3 від 03.07.2020 та сплатити 465800,00 грн боргу та 63144,61 грн пені в термін до 31.08.2021 (а. с. 7, 8).

Незважаючи на отримання претензії, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, отриманого за електронним запитом суду (а. с. 9), відповідач жодних коштів у рахунок погашення наявної заборгованості орендодавцю не сплатив.

Таким чином станом на дату подання позовної заяви за відповідачем обліковується 465800,00 грн боргу, а також нараховано до сплати відповідачу 28273,94 грн пені, 16601,43 грн 3% річних, 53826,24 грн інфляційних втрат, а всього на загальну суму 564501,61 грн.

У відзиві на позовну заяву від 15.07.2021 (а. с. 41 - 57) та додаткових поясненнях від 06.05.2022 (а. с. 174 - 181) відповідач наголошує на відсутності у матеріалах справи доказів щодо передачі майна в оренду відповідачу та щодо реального виконання робіт, зокрема реєстрів об`ємів виконаних робіт, на підставі яких згідно з п. 3.2 договору складаються акти. Одночасно відповідач зазначає, що пеня нарахована поза межами позовної давності.

У відповіді на відзив від 10.01.2022 (а. с. 101-105) та додаткових поясненнях від 09.06.2022 (а. с. 211-215) позивач повторно посилається на доводи, викладені у позовній заяві.

2. Норми права, які застосував Господарський суд Житомирської області.

За ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст. 526 ЦК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Як визначено ч. 1, 2 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до частин 1,2 ст. 798 ЦК України, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує.

Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу (ч. 3 ст. 798 ЦК України).

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення основного боргу у сумі 465800,00 грн.

У п. 3.1 договору сторони домовилися, що вартість оренди сільськогосподарської техніки з обслуговуючим персоналом встановлюється в гривнях за 1 добу та становить 3726,40 грн за одну одиницю техніки без ПДВ.

Відповідно до акту виконаних робіт №1 до договору №3 від 03.07.2020, що підписаний і скріплений печатками сторонами договору, з 11.07.2020 по 04.08.2020 вартість оренди становить 465800,00 грн (а. с. 6).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Орендна плата за договором здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту підписання акта (п. 3.2. договору).

У матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вартості оренди в повному обсязі та в строк, встановлений договором №3 від 03.07.2020.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення 465800,00 грн заборгованості є обґрунтованою.

4. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 28273,94 грн пені.

В обгрунтування вимоги про стягнення пені позивач посилається на ст. 549 ЦК України та п. 4.3 договору, яким визначено, що у випадку порушення строків розрахунку (розділ 3) орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

У додаткових поясненнях від 06.05.2022 (а. с. 174-181), відповідачем заявлено клопотання про відмову у позову в частині стягнення 28273,94 грн нарахованої пені, оскільки остання заявлена поза межами позовної давності.

За твердженнями позивача, строк виконання обов`язку зі сплати орендної плати настав 18.08.2020.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; зокрема, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, згідно із ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Таким чином, стягнення неустойки (штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), в якому вона нарахована, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно з розрахунком (а. с. 10), позивач нарахував пеню в розмірі 28273,94 грн за період з 18.08.2020 по 18.02.2021, а позовна заява датується 25.10.2021, тому в задоволенні вимоги щодо стягнення пені слід відмовити у зв`язку із заявленням її до стягнення поза межами строку позовної давності.

5. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 16601,43 грн 3% річних та 53826,24 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

За своїми ознаками, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

За розрахунком позивача (а. с. 12), строк виконання обов`язку зі сплати орендної плати настав 18.08.2020.

Однак, п. 3.2 договору передбачено, орендна плата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту підписання акта.

Оскільки акт виконаних робіт складено 04.08.2020, то 14 банківським днем здійснення оплати є 21.08.2020, отже заборгованість виникає із 25.08.2020.

Дослідивши порядок нарахування позивачем 3% річних, суд здійснив їх перерахунок за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", відповідно до якого розмір 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача, становить 16334,17 грн.

У стягненні 3% річних у сумі 267,26 грн слід відмовити.

Під час перевірки розрахунку інфляційних втрат здійсненого позивачем, суд бере до уваги, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.

Враховуючи допущену помилку позивачем у розрахунках щодо дати виникнення заборгованості за договором, суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та встановив обгрунтований розмір інфляційних втрат у сумі 53502,87 грн.

З огляду на викладене, в частині заявленого розміру інфляційних втрат у сумі 323,37 грн слід відмовити за безпідставністю нарахування.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами. Відповідач не надав докази сплати заявленої суми боргу.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню на загальну суму 535637, грн, з яких, 465800,00 грн основного боргу, 16334,17 грн 3% річних та 53502,87 грн інфляційних втрат.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 28273,94 грн пені, 267,26 грн 3% річних та 323,37 грн інфляційних втрат слід відмовити.

7. Розподіл судового збору між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За п. 1 ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8034,56 грн судового збору.

Питання про розподіл витрат на правову допомогу під час ухвалення рішення судом не розглядалося. Розподіл судових витрат після ухвалення рішення вирішується в порядку ст. 221 ГПК України.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" (11772, Житомирська обл., Новоград-Волинський район, с. Броники, вул. Шосейна, 5-А, ідентифікаційний код 42414840) на користь Фізичної особи-підприємця Сугая Степана Йосиповича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ):

- 465800,00 грн основного боргу;

- 53502,87 грн інфляційних;

- 16334,17 грн 3% річних;

- 8034,56 грн судового збору.

3. Відмовити у стягненні 28273,94 грн пені.

4. Відмовити у стягненні 323,37 грн інфляційних втрат.

5. Відмовити у стягненні 267,26 грн 3% річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.08.22

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2