ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. Справа№ 910/16775/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Салій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.08.2022

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Моторно (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду м. Києва

від 23.05.2022

у справі №910/16775/21 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 35 663,27 грн.

Короткий зміст позовних вимог

Позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал") звернулося до Господарського суду м. Києва з позовними вимогами до до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 35 663,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.06.2015 на перехресті вул. Червоної та Комсомольської в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "ЗАЗ" д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та "Volkswagen" д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль "Volkswagen" д.н. НОМЕР_2 , та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 102 858,71 грн.

Позивач, посилаючись на прострочення указаного грошового зобов`язання, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 3652,85 грн. три проценти річних з простроченої суми, 19760,42 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 12250 грн. пені, а також понесені по справі судові витрати, у т.ч. 5000 грн. по оплаті послуг адвоката.

Короткий зміст заперечень на позов

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, посилаючись на відшкодування ним позивачу шкоди в повному обсязі та відсутність доказів звернення позивача до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" з заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок чого неможливо встановити строк нарахування штрафних санкцій.

Також зазначав що за договором про відступлення права вимоги від 25.08. 2015 потерпіла внаслідок ДТП особа не передавала новому кредитору право вимоги щодо пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Крім того, клопотав про застосування строків позовної давності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.05.2022 у справі №910/16775/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 35663,27 грн. - задоволено, а саме: стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський б-р, 8, код 21647131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36023, м. Полтава, вул. Колективна, 10, код 37686922) 3652,85 грн. три проценти річних з простроченої суми, 19760,42 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 12250 грн. пені, 2270 грн. витрат по оплаті судового збору, 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доводи відповідача про відсутність у нього обов`язку виконання зобов`язань ліквідованих страховиків щодо несвоєчасного виконання таких зобов`язань є необґрунтованими.

Окрім того, дані доводи вони суперечать обставинам, встановленим ухвалою господарського суду м. Києва від 15 червня 2018 р. у справі № 910/842/18 щодо обсягу грошового зобов`язання ліквідованого страховика перед позивачем, та вимогам ст. 41 Закону щодо обсягу відповідальності МТСБУ за такого страховика. Доказів сплати решти визнаних у справі про банкрутство страховика сум за прострочення виплати відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди не надано до суду першої інстанції .

Таким чином, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 624, 625 Цивільного кодексу України підлягає стягненню 3652,85 грн. три проценти річних з простроченої суми, 19760,42 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 12250 грн. пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач - Моторно (транспортного) страхового бюро України (09.06.2022 відповідно поштового штемпеля на конверті) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2022 у справі №910/16775/21 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- суд першої інстанції належним чином не досліджено строк звернення з позовною заявою позивачем та на який строк продовжено строк позовної давності, на думку скаржника, строк позовної давності обраховується не з моменту визнання ПрАТ «СК «Україна» - банкрутом, а з моменту ДТП;

- суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позов, оскільки на відповідача (Моторне (транспортне) страхове бюро України) покладено додатковий обов`язок щодо виплати інфляційних втрат, 3 % річних та пені, притягнуто особу, яка не порушувала у даному випадку грошового зобов`язання;

- скаржник зазначає, що пеня, інфляційні втрати та 3 % річних - це відповідальність страховика-банкрота за порушення грошового зобов`язання, які ухвалою визнано погашеними, таким чином дана відповідальність не входить до зобов`язань МСТБУ передбачених підпункту «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону України № 1961-ІУ;

Короткий зміст заперечень проти доводів апеляційної скарги

26.07.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказував на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування - відсутні.

Стосовно тверджень скаржника про те, що належним чином не встановлено строку звернення з позовною заявою та на який строк продовжено строк позовної давності, а строк позовної давності обраховується не з моменту визнання ПрАТ «СК «Україна» - банкрутом, а з моменту ДТП, позивач зазначає, що не може бути застосований строк позовної давності, оскільки розмір заборгованості за договором страхування уже встановлений ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18, позовна давність до вимог, які були заявлені позивачем у справі №910/842/18 не могла бути застосована, оскільки не була пропущена, іншої заборгованості за договором страхування № АІ/4143906, не встановленої рішенням суду, позивач не просить стягнути з відповідача.

Також зазначає, що виплата відповідачем частини боргу за договором страхування № АІ/4143906 встановленого ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 - суперечить змісту заяв про застосування строків позовної давності, оскільки часткова сплата боргу говорить про визнання боргу в цілому, а судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач фактично дізнався про порушене право у вересні 2019, тобто у момент часткового погашення заборгованості, що свідчить про подання позову у межах наданого законодавством строку.

Щодо покладення додаткового обов`язку на МТСБУ зі сплати інфляційних втрат, 3% річних та пені (за словами МТСБУ "відповідальність") та складу зобов`язання позивач зазначає, наступне, що договірне зобов язання і договірна відповідальність - це різні за взаємним відношенням правові поняття, договірне зобов 'язання включає в себе, як один із елементів, договірну відповідальність, а на МТСБУ покладено саме обов`язок виконати договірне зобов`язання, за договором обов`язкового страхування в повному обсязі (ст.20, п. ґ. п.41.1 ст.41 Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Норми про виключення або дроблення "договірного зобов`язання" щодо МТСБУ у випадку передбаченому п. ґ. п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - відсутні.

Щодо твердження МТСБУ, що пеня, інфляційні втрати та 3% річних - це відповідальність страховика-банкрота за порушення грошового зобов`язання, які ухвалою визнано погашеними, позивач вказує , що МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України та пункт 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Щодо посилання скаржника на Висновок науково-правової експертизи на запит МТСБУ щодо порядку застосування законодавства про відшкодування шкоди від 22.02.2022 року, затвердженого Головою Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права імені В.М. Борецького НАН України доктором юридичних наук, професором Н.М. Пархоменко, зазначив, що даному випадку Моторне (транспортне) страхове бюро України замовило проведення науково-практичної експертизи без дозволу суду, що свідчить про порушення процедури залучення експерта з питань права.

Крім того, на думку позивача, Висновок науково-правової експертизи, який по суті може відображає мотивувальну частину судового рішення, Висновок науково-правової експертизи у даному випадку містить все, що перераховано, наприклад, в ч. 2 ст. 108 Господарського процесуального кодексу України і вважає, що необхідно суду апеляційної інстанції відхилити наданий висновок та не враховувувати його при винесенні судового рішення.

Таким чином, виходячи з положень законодавства, висновки експерта у галузі права можуть стосуватись виключно питань аналогії права чи закону або застосування норм іноземного права, в них не можуть бути вирішені питання прогалин чи колізій. Питанням правильного застосування закону займається виключно суд при прийнятті рішень, жоден "експерт" не вправі підміняти суд, та надавати висновок яке рішення приймати чи як вірно вирішити спір.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2022, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2022 у справі №910/16775/21 - залишено без руху, протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, Моторно (транспортне) страхове бюро України має право усунути недоліки, подавши до Північного апеляційного господарського суду: докази сплати судового збору в сумі 3405, 00 грн. за оскарження рішення суду першої інстанції в повному обсязі, докази направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал", листом з описом вкладеного, у відповідності до приписів ст. 259 Господарського процесуального кодексу України.

29.06.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду засобами поштового зв`язку від скаржника (Моторно (транспортного) страхового бюро України) надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого долучено:

- докази направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал", листом з описом вкладеного, у відповідності до приписів ст. 259 Господарського процесуального кодексу України;

- платіжне доручення №9805370 від 20.06.2022, як доказ сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2022 у справі №910/16775/21, яке оскаржується у повному обсязі;

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/16775/21 за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2022, розгляд справи призначено на 02.08.2022.

У зв`язку з перебуванням з 01.08.2022 по 16.08.2022 у відпустці судді Шаптали Є.Ю., та з 01.08.2022 - 14.08.2022 у відпустці судді Яковлєва М.Л., які входять до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.

Відповідно до п.п. 2.3.25 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 02.10.2018 року, автоматизованою системою має бути здійснено заміну суддів Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 прийнято справу №910/16775/21 за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2022 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В. здійснивши її розгляд в раніше призначеному судовому засіданні 02.08.2022 о 11 год. 00 хв.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку визначити іншу дату та час проведення наступного судового засідання у цій справі у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2022 надіслана учасникам справи за офіційними електронними адресами, які наявні в матеріалах справи: позивачу (Товариству з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ") за електронними адресами: , ) та відповідачу (Моторно (транспортного) страхового бюро України) за електронними адресами: , , у зв`язку із відсутністю фінансування видатків, які передбачені на поштову кореспонденцію у Північному апеляційному господарському суді.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

ОСОБА_1 03 червня 2015 року о 11 годині 10 хвилин, керуючи транспортним особом «ЗАЗ», д/н НОМЕР_1 , рухався на перехресті нерівнозначних доріг вул. Червона та вул. Комсомольська в м. Дніпропетровську, перед початком руху не переконався в безпеці та не надав дорогу та скоїв зіткнення із автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухалася по головній дорозі, по вул. Комсомольська. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №201/9475/15-п від 22.06.2015, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на момент ДТП, була застрахована, на дставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників?наземних транспортних засобів № АІ/4143906 Приватним онерним товариство «Страхова компанія «Україна», .

Умови договору страхування, (порядок виконання зобов`язання) визначено Законом раїни "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних шспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 (далі за текстом - Закон № 1961-IV).

Відповідно до ст.6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, 03.06.2015 виникло договірне зобов`язання на підставі договору - жування № АІ/4143906 у якому: кредитор - ОСОБА_2 , боржник- ПрАТ"СК "Україна", у випадку передбаченого підпунктом ґ. п.41.1 ст.41 Закону № 1961 -IV - МТСБУ, розмір майнового зобов`язання боржника перед кредитором та умови його виконання визначаються нормами Закону № 1961-IV.

Обставини викладені в даному розділі позовної заяви підтверджуються наступними доказами: постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №201/9475/15-п від 22.06.2015; полісом № АІ/4143906; відомостями з ЦБД МТСБУ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль "Volkswagen" д.н. НОМЕР_2 , та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 102858,71 грн.

На підставі договору про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування від 25 серпня 2015 р., укладеного між ОСОБА_2 та Фізичною особою-підприємцем Шияном Д.С., ОСОБА_2 відступив останньому своє право вимоги до винної у ДТП особи у розмірі 49000 грн., відповідальність якої застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/4143906.

31 серпня 2015 р. між Фізичною особою-підприємцем Шияном Д.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 5/31-08/2015, на підставі якого Фізична особа-підприємець Шиян Д.С. відступив останньому своє право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" за вищевказаним договором № АІ/4143906.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" як новим кредитором було нараховано суми за прострочення виконання вищевказаного зобов`язання, а саме: 3652,85 грн. три проценти річних, 19760,42 грн. інфляційних втрат, 12250 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" за договором № АІ/4143906 визнані в повному обсязі.

За таких обставин заборгованість Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" за вищевказаним зобов`язанням як страховика винної у ДТП особи складала 84663,27 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 910/842/18 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" ліквідовано у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

У зв`язку з ліквідацією Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі-МТСБУ) із заявою про виплату боргу.

Відповідач частково виконав своє зобов`язання, сплативши замість ліквідованого страховика на його користь 49000 грн. відшкодування шкоди.

Посилаючись на прострочення указаного грошового зобов`язання, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 3652,85 грн. три проценти річних з простроченої суми, 19760,42 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 12250 грн. пені, а також понесені по справі судові витрати, у т.ч. 5000 грн. по оплаті послуг адвоката.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, посилаючись на відшкодування ним позивачу шкоди в повному обсязі та відсутність доказів звернення позивача до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" з заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок чого неможливо встановити строк нарахування штрафних санкцій. Також зазначав що за договором про відступлення права вимоги від 25 серпня 2015 р потерпіла внаслідок ДТП особа не передавала новому кредитору право вимоги щодо пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Крім того, клопотав про застосування строків позовної давності.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 02.08.2022 не з`явились представники скаржника (Моторно (транспортного) страхового бюро України) та позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"), про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, оскільки ухвала Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2022 надіслана учасникам справи за офіційними електронними адресами, які наявні в матеріалах справи: позивачу (Товариству з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ") за електронними адресами: @marxcapital.com.ua, ) та відповідачу (Моторно (транспортного) страхового бюро України) за електронними адресами:@mtibu.kiev.ua,@mtibu.kiev.ua,, у зв`язку із відсутністю фінансування видатків, які передбачені на поштову кореспонденцію у Північному апеляційному господарському суді.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представника скаржника, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги (ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регрес на виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або з погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати передбаченої п. а п. 41.1 ст. 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 03.06.2015 на перехресті вул. Червоної та Комсомольської в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "ЗАЗ" д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та "Volkswagen" д.н. НОМЕР_2 , під керуванням його власника ОСОБА_2 .

Це підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 р. у справі № 201/9475/15-п.

Унаслідок зіткнення було пошкоджено автомобіль "Volkswagen" д.н. НОМЕР_2 , та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 102858,71 грн., розмір якої визначено на підставі висновку експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 2972 від 25 червня 2015 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності експертом-автотоварознавцем Крутнем В.І. з урахуванням ремонтної калькуляції № 0586 від 20 червня 2015 р.

На підставі договорів про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування від 25 серпня 2015 р між ОСОБА_2 та Фізичною особою-підприємцем Шияном Д. С., про надання фінансових послуг факторингу № 5/31-08/2015 від 31.08.2015 між Фізичною особою-підприємцем Шияном Д.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" останнє набуло усі права вимоги до винної у ДТП особи, відповідальність якої застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/4143906, у т.ч. щодо виплати відшкодування за завдану шкоду у розмірі 49 000 грн.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних договорів про відступлення права вимоги та надання фінансових послуг факторингу.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2015 у справі № 201/9475/15-п винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як володільця автомобіля "ЗАЗ" д.н. НОМЕР_1 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4143906 на підставі Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закону) Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна".

Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" як кредитором у деліктному правовідношенні нараховано суми за прострочення виконання зобов`язання з відшкодування завданої спірною ДТП шкоди у розмірі 3652,85 грн. три проценти річних з простроченої суми, 19760,42 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 12250 грн. пені з простроченої суми.

У частині третій статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Враховуючи вищенаведене, можна прийти до висновку, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Дана правова позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 06.06.2012 у справі № 303/2147/14-ц (провадження № 6-49цс12), а також Верховного Суду, викладеними у постановах від 30.01.2018 у справі № 910/17993/15, від 28.02.2018 у справі № 149/344/15-ц, від 06.06.2019 у справі № 758/8819/16-ц, від 26.06.2019 у справі № 760/2905/16-ц, від 04.09.2019 у справі № 280/2625/13-к, від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18).

Отже, право постраждалої особи (іншої особи, яка набула таке право) щодо відшкодування не лише шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а й відповідальності за несвоєчасне виконання страховиком (у визначених законом випадках - МТСБУ) такого обов`язку (регламентної виплати), передбачене нормами чинного законодавства та підтверджується сталою судовою практикою.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" визнані в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.07.2019 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" ліквідовано у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 41 вказаного Закону задоволення вимог кредиторів боржника забезпечує ліквідатор у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню, на строк не менше п`яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого, зокрема, додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов`язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

В силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.18. в справі № 910/9823/17.

Разом із тим, преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.18. в справі № 917/1345/17.

При цьому, суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року в справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.10.1999 року в справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, розмір грошової вимоги, а саме завданого збитку, 3% річних, інфляційних втрат та обґрунтованість такої вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» встановлені у справі про банкрутство, мають преюдиціальне значення і не потребують повторного доказування.

Таким чином, особами, відповідальними за завдану позивачу шкоду, в даному випадку є МТСБУ, відповідно до положень Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, та гр. ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 1188 Цивільного кодексу України у тій частині, що не підлягає відшкодуванню страховиком.

18.09.2019 відповідач частково виконав зобов`язання за вищевказаним договором, сплативши на користь позивача 49000 грн. шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що наслідком анулювання ліцензії страхової компанії є неможливість укладення такою компанією нових договорів страхування, а також внесення змін до чинних. Зобов`язання такої компанії за укладеними раніше договорами не припиняються, тобто виплати страхового відшкодування повинні проводитися в повному обсязі, зокрема, за рахунок страхових резервів.

У разі укладення страховою компанією договору зі страхувальником після виключення із членства в МТСБУ відповідальність за спричинену шкоду в ДТП за цим страховим договором має нести винна особа. Особа, яка укладає договір зі страховою компанією, повинна діяти обачливо та з`ясувати, чи має така страхова компанія членство в МТСБУ. Така інформація доступна на сайті МТСБУ.

Велика Палата ВС зазначила, що у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій.

Велика Палата ВС дійшла висновку, що МТСБУ відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань). У разі початку процедури банкрутства страховика потерпіла особа може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди за процедурою, передбаченою Кодексом України з питань банкрутства, та захистити своє право на відшкодування шкоди в такий спосіб.

При цьому Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у разі виключення його зі складу членів МТСБУ з інших підстав. У таких випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах.

Згідно з вимогами п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування" при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до вимог п. 20.3 ст. 20 Закону у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Враховуючи вищевказане, доводи відповідача про відсутність у нього обов`язку виконання зобов`язань ліквідованих страховиків щодо несвоєчасного виконання таких зобов`язань є необґрунтованими.

Окрім того, вони суперечать обставинам, встановленим ухвалою господарського суду м. Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 щодо обсягу грошового зобов`язання ліквідованого страховика перед позивачем, та вимогам ст. 41 Закону щодо обсягу відповідальності МТСБУ за такого страховика.

Доказів сплати решти визнаних у справі про банкрутство страховика сум за прострочення виплати відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 624, 625 Цивільного кодексу України підлягає стягненню 3652,85 грн. три проценти річних з простроченої суми, 19760,42 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 12250 грн. пені.

Посилання відповідача на перебіг позовної давності до часу звернення позивача в суд з указаним позовом суперечать вимогам ст. 264 Цивільного кодексу України, оскільки такий строк був перерваний пред`явленням позивачем кредиторських вимог у справі № 910/842/18 та після ухвалення рішення про ліквідацію страховика цивільної відповідальності винуватця ДТП не сплив.

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, частина друга даної статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведеного можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Така правова позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30.01.2018 у справі № 910/17993/15, від 28.02.2018 у справі № 149/344/15-ц, від 06.06.2019 у справі № 758/8819/16-ц, від 26.06.2019 у справі № 760/2905/16-ц, від 04.09.2019 у справі № 280/2625/13-к, від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що ст. 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18).

Таким чином, у разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі частини другої статті 625 ЦК сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, право постраждалої особи (іншої особи, яка набула таке право) щодо відшкодування не лише шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а й відповідальності за несвоєчасне виконання страховиком (у визначених законом випадках - МТСБУ) такого обов`язку (регламентної виплати), передбачене нормами чинного законодавства та підтверджується сталою судовою практикою.

За змістом викладених норм правовідношення, в якому страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, на суму якого у разі прострочення його виконання страховиком нараховуються суми, передбачені Законом і договором страхування.

За загальним правилом, викладеним в пункті 3 статті 20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Норми статті 87 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна") не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 зазначеного закону встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлює виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика, через недостатність майна страховика.

Відповідно до пункту 20.3статті 20 цього Закону у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим законом.

Підпунктом "ґ" пункту 41.1. статті 41 вказаного закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, зміст викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі.

При цьому преамбула статті 41 Закону - щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не може тлумачитись без взаємозв`язку із положеннями підпункту "ґ" пункту 41.1. цієї статті та із положеннями пункту 20.3статті 20 цього закону, пункту 3 статті 20 Закону України "Про страхування". Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Як організація, що створена задля відшкодування шкоди, МТСБУ зобов`язане відшкодувати шкоду, спричинену потерпілим, за певних умов, зокрема, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (підпункт «ґ» частини першої статті 41 Закону № 1961-IV), а за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ у таких самих випадках (підпункт «а» пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктами 20.2, 20.3 статті 20 Закону № 1961-IV у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, бере на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

При цьому згідно з пунктом 7 статті 51 Закону № 1961-IV у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій із цього виду страхування.

Відтак, обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що МТСБУ має зобов`язання на відшкодування шкоди замість страховика лише у випадку визнання його банкрутом та/або ліквідації. При цьому немає значення, чи це було підставою для його виключення із числа членів МТСБУ та/або позбавлення його повного членства.

Одночасно, у випадку припинення членства страховика в МТСБУ (виключення з числа членів та/або позбавлення повного членства) у зв`язку з банкрутством та ліквідацією, МТСБУ зобов`язане здійснити регламентні виплати на підставі переданих до нього матеріалів усіх укладених договорів обов`язкового страхування у випадку недостатності коштів і майна страховика для здійснення страхових виплат.

Відтак, відповідно до зазначеного Закону з моменту визнання судом страховика банкрутом та введення ліквідаційної процедури передбачено обов`язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону № 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичнихосіб -підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи.

Як зазначено, Великою Палатою Верховного Суду у постанові постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), з моменту визнання судом страховика банкрутом та введення ліквідаційної процедури передбачено обов`язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Оскільки, спірні відносини виникли з договірних відносин, і позивач продовжує реалізовувати їх в межах договірних зобов`язань, має місце винятково договірний характер обов`язку чи то страховика, чи то МТСБУ щодо відшкодування шкоди потерпілому, а не передбачена статтею 1166 Цивільного кодексу України, позадоговірна (деліктна) відповідальність за завдану майнову шкоду.

Отже, в даному випадку, на підставі норм п. 20.3 ст. 20 та ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має місце перехід обов`язків до МТСБУ за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ліквідованого страховика.

При цьому, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України та пункт 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відхиляє довод скаржника про те, що пеня, інфляційні втрати та 3 % річних - це відповідальність страховика-банкрота за порушення грошового зобов`язання, які ухвалою визнано погашеними, таким чином дана відповідальність не входить до зобов`язань МСТБУ передбачених підпункту «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону України № 1961-ІУ.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає, саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події, у даному випадку встановлено факт ліквідації Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Україна" ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Встановлені обставини щодо ліквідації страховика ухвалою суду першої інстнації є початком перебігу строку позовної давності, свідчать про звернення з позовом до МТСБУ в межах такого строку.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, відхиляє довод скаржника про те, що судом першої інстанції належним чином не досліджено строк звернення з позовною заявою позивачем та на який строк продовжено строк позовної давності.

Отже, усі інші доводи, посилання та обґрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 35 663,27 грн. - задоволено та стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 3652,85 грн. три проценти річних з простроченої суми, 19760,42 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 12250 грн. пені, 2270 грн. витрат по оплаті судового збору, 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2022 у справі №910/16775/21, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2022 у справі №910/16775/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2022 у справі №910/16775/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Моторно (транспортним) страховим бюро України.

4. Матеріали справи №910/16775/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 02.08.2022.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко