СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Харків Справа № 917/1321/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Стойки В.В.,

за участю представників сторін:

від прокуратури: Хряк О.О.,

від відповідача 2: Фуголь С.А.,

від інших: не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, за вх. №593 П/1 на рішення господарського суду Полтавської області від 24.02.2022 (суддя Пушко І. І.) у справі №917/1321/21

за позовом Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

1. Департамент поліції охорони, м. Київ,

2.Управління поліції охорони в Полтавській області, м. Полтава,

до:

1.Виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава,

2.Приватного підприємства Явір-2000, м. Полтава,

про визнання недійсними результатів публічної закупівлі та договору про закупівлю послуг на суму 1674 450, 96 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Департаменту поліції охорони та Управління поліції охорони в Полтавській області звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до відповідачів - Виконавчого комітету Полтавської міської ради та Приватного підприємства Явір-2000» про визнання недійсними результатів публічної закупівлі та договору про закупівлю охоронних послуг на суму 1 674 450,96 грн.

Як зазначає прокурор, підставою звернення до суду із даним позовом є виявлення порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон), а саме застосування першим відповідачем процедури відкритих торгів, а не переговорної процедури закупівлі охоронних послуг у державних органів поліції охорони з посиланням на відсутність конкуренції з технічних причин, а також порушення, допущені Виконавчим комітетом Полтавської міської ради (першим відповідачем) під час проведення процедури відкритих торгів.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 24.02.2022 по справі №917/1321/21 у задоволені позовних вимог відмовлено повністю. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що в даному випадку, позов заявлено в інтересах не належного відповідача, а обраний прокурором спосіб захисту не призведе до поновлення порушених прав.

Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, заступник керівника Полтавської обласної прокуратури звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вважає, що рішення по справі прийнято без урахування усіх обставин справи. Наполягає, що обраний ним спосіб захисту є ефективним, а позивачі по справі належними.

Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 р. поновлено прокурору строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 24.02.2022 по справі № 917/1321/21 та відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою. Витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи № 917/1321/21.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду розгляд справи призначено на 02.08.2022 р.

Від виконавчого комітету Полтавської міської ради на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Від Приватного підприємства «Явір-2000» на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 р. задоволено клопотання Приватного підприємства «Явір-2000» про участь його представника у режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене на 02.08.2022 р. з`явився прокурор, який підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

Крім того, у судовому засідання в режимі відеоконференції приймав участь представник Приватного підприємства «Явір-2000», який проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші представники сторін у судове засідання не з`явилися. Про час та місце проведення судового засідання сторони повідомлялися належним чином. Явка представників сторін у судове засідання не визнавалася обов`язковою.

Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Частина перша статті 270 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши прокурора та представників сторін, які з`явилися у судове засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Відповідно до протоколу засідання тендерного комітету Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 24 від 25.02.2021 прийняте рішення про намір укласти договір з учасником-переможцем торгів закупівлі ДК 021:2015:79710000-4 Охоронні послуги (Послуги з охорони будівлі (вул. Соборності, 36, вул. Соборності, 40), номер процедури закупівлі UA-2021-01-26-011660-b 0: Приватне підприємство «Явір-2000» (код за , України, 36007, м. Полтава, вул. С.Кондратенка, 6) на суму 1 674 450,96 грн. (том 1, а.с.41).

Таким чином, за результатами процедури закупівлі шляхом проведення прилюдних торгів з переможцем Приватним підприємством «Явір - 2000» (другим відповідачем) укладено договір № 22 від 10.03.2021 на загальну суму 1 674 450, 96 грн. (том 1, а.с. 42-46).

За умовами зазначеного договору послуги з охорони майна надаються за місцем знаходження адміністративних будинків Замовника (першого відповідача), а саме: Україна, м. Полтава, вул. Соборності, 36 (Об`єкт №1); Україна, м. Полтава, вул. Соборності, 40 (Об`єкт №2). Строк дії договору визначено до 31.12.2021, а в частині розрахунків - до повного їх завершення.

Пунктом 2.1 вищезгаданого договору та аналогічним пунктом проекту договору, який є невід`ємною частиною тендерної документації ( том 1, а.с.20-46), визначено, що Учасник повинен надати Замовнику послуги, якість яких відповідає вимогам щодо надання охоронних послуг, передбачених Законом України «Про охоронну діяльність», іншими правовими актами у цій сфері, технічним вимогам до охорони об`єктів замовника, визначених у Додатку 1 до цього Договору, та вимогам, що у сфері охорони майна, що за певних умов звичайно ставляться.

В якості підстав позовних вимог по цій справі прокурор зазначає те, що перший відповідач з метою отримання послуг з охорони будівель виконавчого комітету Полтавської міської ради замість переговорної процедури закупівлі провів відкриті торги в порушення вимог законодавства, а також на невідповідність тендерної пропозиції переможця вимогам тендерної документації та постанові Кабінету Міністрів України від 21.11.2018 № 975.На думку прокурора, охорону об`єктів за спірним договором повинно здійснювати Управління поліції охорони в Полтавській області (другий співпозивач). В обґрунтування позовних, зокрема, вимог прокурор посилається на те, що в довідці від 25.06.2021 про результати участі залученого спеціаліста Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000219 від 13.12.2020 (том 1, а.с. 63-66) зазначено, про проведення замовником процедури відкритих торгів (UA-2021-01-26-011660-b), а не переговорної процедури закупівлі, є порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Окрім вищенаведених порушень, у зазначеній довідці також вказано, що згідно тендерної документації, оприлюдненої під час проведення закупівлі, Замовником у пункті 1.7 Додатку № 1 «Кваліфікаційні критерії, вимоги та документи, які вимагаються для підтвердження відповідності тендерної пропозиції учасника кваліфікаційним критеріям замовника» зазначено, що працівники груп швидкого реагування повинні бути озброєні пристроями для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. На підтвердження відповідності учасника зазначеним кваліфікаційним критеріям необхідно надати копії наказів про закріплення зброї за працівниками.

Пунктом 1.5 Додатку №1 до тендерної документації встановлено, що учасник повинен мати кімнату зберігання зброї.

Однак, як зазначає прокурор, такою ознакою (озброєння) володіють саме органи і підрозділи поліції охорони, які використовують та застосовують зброю, зокрема вогнепальну, під час виконання функцій з охорони відповідно до пункту 18 Розділу І Інструкції про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної оборони об`єктів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.07.2017 № 577, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 14.08.2017 за №89/30857 (далі - Інструкція № 577).

Поняття вогнепальної зброї визначене пунктом 8.2 глави 8 розділу II наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077 (далі Інструкція № 622). Така зброя призначена для ураження цілей снарядами, що одержують спрямований рух у стволі (за допомогою сили тиску газів, які утворюються в результаті згоряння метального заряду) та мають достатню кінетичну енергію для ураження цілі, що знаходиться на визначеній відстані.

Згідно з п. 11 ч. 4 статті 43 Закону України «Про Національну поліцію» для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби, а саме пристрої для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі пристрої).

В той же час, окрім поліцейських такі пристрої можуть бути використані громадянами України згідно з пунктом 2.1. глави 2 Розділу І Інструкції № 622.

Отже, «спеціальні засоби самооборони (пристрої)» не є «вогнепальною зброєю», в той час як тендерною документацією передбачена функція «озброєння» працівників. Однак, в тендерній пропозиції переможця ПП «ЯВІР- 2000» у «довідці про озброєність працівників ГШР» зазначено про озброєння пристроями для відстрілу патронів, споряджених гумовими метальними снарядами (пістолетами «SAFARI-TF» 9мм, «ПМР-YОС» 9мм), які не відносяться до поняття «вогнепальної зброї», а тим самим не відносяться до поняття «озброєння».

Отже, на думку прокурора, застосування Виконавцем під час надання послуг лише пристроїв, а не вогнепальної зброї, свідчить, що тендерна пропозиція переможця не відповідає вимогам тендерної документації та постанові № 975.

Водночас, в позовній заяві зазначено, що Департамент поліції охорони (перший співпозивач) є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який координує діяльність управлінь, що здійснюють повноваження на озброєну охорону та застосування владних функцій щодо правопорушників в областях, а тому вказаний державний орган (перший співпозивач) також є уповноваженим на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах.

Як зазначалося вище, рішенням по справі у задоволенні вимог було відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що визначені в позовній заяві державні органи (співпозивачі), не є належними позивачами, оскільки прокурором не доведено порушень прав та інтересів зазначених органів у спірних правовідносинах.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на нижче викладене.

Відповідно до приписів частини 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у випадку подання позову прокурором на захист інтересів держави, прокурор має довести наявність порушення інтересів держави у певних спірних правовідносинах, захист яких має здійснюватися відповідним органом, при цьому саме цей орган, визначений прокурором в позовній заяві, набуває статусу позивача.

Як вбачається з тексту позовної заяви, Прокурором органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах визначено Департамент поліції охорони, м. Київ, та Управління поліції охорони в Полтавській області, м. Полтава, які є позивачами по справі відповідно до вимог частини 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що зазначені органи не були учасниками закупівлі охоронних послуг «Послуги з охорони будівлі (вул. Соборності, 36, вул. Соборності, 40)», а саме UA-2021-01-26-011660-b.

Обґрунтовуючи наявність юридичної зацікавленості зазначених оганів у вирішенні спору, прокурор в позовній заяві посилається на те, що відповідач мав обов`язок укласти договір саме з органами поліції охорони за місцезнаходженням об`єктів охорони.

В заяві про зміну підстав позову шляхом їх доповнення (вх. № 12171; том 2, а.с. 66-71) прокурором фактично доповнені підстави позову, зокрема, посиланням на те, що перший відповідач безпідставно не відхилив тендерну пропозицію переможця (ПП «Явір-2000», другого відповідача), яка не відповідала умовам тендерної документації, попередньо відхиливши більш економічно вигідну пропозицію іншого учасника відкритих торгів - ТОВ «Антарес-2000».

Про те, зазначені обставини у разі їх підтвердження, можуть свідчити лише про порушення прав та інтересів ТОВ «Антарес-2000» та інших учасників оспорюваної процедури закупівлі, а не органів, визначених прокурором в позовній заяві (співпозивачів).

Судова колегія наголошує, що порушення, допущені замовником під час проведення конкурсної процедури закупівлі, можуть порушувати права та інтереси лише осіб, які брали участь у такій закупівлі, а не співпозивачів, визначених прокурором в позовній заяві, які взагалі не приймали участь у процедурі закупівлі.

Судова колегія також бере до уваги, що органи поліції охорони не віднесені діючим законодавством до числа органів, уповноважених здійснювати перевірку та моніторинг державних закупівель.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент звернення прокурора з позовом), визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом; далі - Положення) визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктами 3, 4 пункту 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки та моніторингу закупівель, здійснює контроль за дотриманням законодавства про закупівлі.

Державна аудиторська служба України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 9 пункту 4 Положення).

З огляду на наведене, саме Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 921/524/18, від 29.07.2020 у справі 924/316/18.

Таким чином, стосовно позовних вимог, заявлених прокурором з посиланням на можливу наявність порушень вимог Закону України «Про публічні закупівлі» під час проведення Виконавчим комітетом Полтавської міської ради процедури відкритих торгів на постачання охоронних послуг «Послуги з охорони будівлі (вул. Соборності, 36, вул. Соборності, 40)» (UA-2021-01-26-011660-b), визначені в позовній заяві державні органи (співпозивачі), не є належними позивачами, оскільки прокурором не доведено порушень прав та інтересів зазначених органів у спірних правовідносинах.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність порушеного права й інтересу встановлюється під час розгляду справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідна правова позиція була викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 233/3516/18-ц.

Що стосується посилання прокурора, що, в даному випадку, договір повинен був укладений за наслідками переговорної процедури.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що як виняток та відповідно до умов, визначених у частині другій статті 40 цього Закону, замовники можуть застосовувати переговорну процедуру закупівлі.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що переговорна процедура закупівлі використовується замовником як виняток і відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю після проведення переговорів щодо ціни та інших умов договору про закупівлю з одним або кількома учасниками процедури закупівлі.

Пунктом 2 частини 2 ст.40 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено вичерпний перелік підстав для проведення переговорної процедури.

Так, переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі якщо роботи, товари чи послуги можуть бути виконані, поставлені чи надані виключно певним суб`єктом господарювання за наявності одного з таких випадків: предмет закупівлі полягає у створенні або придбанні витвору мистецтва або художнього виконання; укладення договору про закупівлю з переможцем архітектурного або мистецького конкурсу; відсутність конкуренції з технічних причин; існує необхідність захисту прав інтелектуальної власності; укладення договору з постачальником «останньої надії» на постачання електричної енергії або природного газу.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі», переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток, зокрема, у разі якщо роботи, товари чи послуги можуть бути виконані, поставлені чи надані виключно певним суб`єктом господарювання за відсутності конкуренції з технічних причин.

Відносини суб`єктів господарювання під час організації та здійснення ними охоронної діяльності регулюються, насамперед, Законом України «Про охоронну діяльність» .

Дія цього Закону поширюється на правовідносини правоохоронних органів та військових формувань у процесі надання ними послуг з охорони власності та громадян у частині, що не регулюється законодавчими актами, які регламентують їх діяльність. ( ч.2 ст.3 Закону)

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про охоронну діяльність» встановлено, що суб`єкт охоронної діяльності - суб`єкт господарювання будь-якої форми власності, створений та зареєстрований на території України, що здійснює охоронну діяльність на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії;

Охорона майна - діяльність з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого власником доступу до нього та забезпечення здійснення власником цього майна всіх належних йому повноважень стосовно нього.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про охоронну діяльність» перелік об`єктів критичної інфраструктури, охорона яких здійснюється державними органами, підприємствами та організаціями, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 937 (з наступними змінами та доповненнями) затверджено перелік об`єктів державної та інших форм власності, охорона нерухомого майна (незалежно від цільового призначення) яких здійснюється виключно органами поліції охорони на договірних засадах.

В зазначеному переліку відсутні об`єкти, які належать на праві власності першому відповідачу.

Належність до комунальної форми власності об`єктів, які були предметом оспорюваного договору № 22 від 10.03.2021 ( адміністративних будинків виконавчого комітету Полтавської міської ради, розташованих за адресами м. Полтава, вул. Соборності, 36, м. Полтава, вул. Соборності, 40 визнається сторонами по справі, а тому не підлягає доказуванню відповідно до вимог частини 1 статті 75 ГПК України.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Довідка від 25.06.2021 про результати участі залученого спеціаліста Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000219 від 13.12.2020 (том 1, а.с. 63-66), містить лише особисту думку осіб, які її склали, а викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили.

З огляду на наведене судова колегія вважає, що прокурором не доведено відсутність конкуренції на відповідному ринку (зокрема з технічних причин), а отже - і наявність підстав для проведення першим відповідачем процедури закупівлі послуг з охорони у співпозивачів шляхом проведення переговорної процедури на підставі п.2 частини другої статті 35 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Загальний порядок укладення господарських договорів визначено ст.181 Господарського кодексу України, частина друга якої передбачено, що проект договору може бути запропонований будь-якою із сторін.

Управління поліції охорони в Полтавській області бажання приймати участь у відкритих торгах не виявило, оскільки у відповідності до листа № 3057/43/36/01-2021 ціна, запропонована замовником закупівлі UA-2021-01-26-011660-В є заниженою та не відповідає критеріям, на підставі яких встановлюється вартість послуг, що надаються управлінням поліції охорони.

Жодних пропозицій до виконавчого комітету Полтавської міської ради з приводу надання вказаних послуг Управлінням поліції охорони не здійснювалося, проект договору про надання вказаних послуг на адресу виконавчого комітету Полтавської області не надсилався.

Відсутність з боку позивачів, зокрема другого позивача, дій щодо пропозиції укласти договір з Виконавчим комітетом Полтавської області про надання послуг з охорони належних на праві комунальної власності територіальній громаді м.Полтава адміністративних будинків по вул. Соборності,36 та вул. Соборності,40 у м.Полтава,унеможливлює виникнення спору у заснованих на договорі правовідносинах надання послуг охорони, а доводи прокурора про порушене право поліції охорони є безпідставними.

Відповідно до приписів ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст. 276 ГПК України)

В даному випадку, судом першої інстанції рішення по справі було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим, рішення по справі залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281- 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, за вх. №593 П/1, на рішення Господарського суду Полтавської області від 24.02.2022 у справі №917/1321/21 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Полтавської області від 24.02.2022 у справі №917/1321/21 залишити без змін.

Постанова набуває чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в подяку встановленому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.08.2022

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян