ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2022 р. Справа№ 925/742/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Владимиренко С.В.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Базалюк О.Ю.;

від відповідача : Джумурат В.М.;

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 (повний текст рішення складено 22.11.2021)

у справі №925/742/21 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс»

про стягнення штрафних санкцій, збитків та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат» (далі - ТОВ «Завод Євроформат») звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс» (далі - ТОВ «Техноімпекс») заборгованість за договором поставки №110516 від 11.05.2016 у розмірі 4 095 092,52 грн (з яких: 80112,00 грн пеня, 2 750 200,00 грн штраф, та 1 264 780,52 грн збитків), а також 10 000 000,00 грн моральної шкоди. Також позивач просив відшкодувати понесені ним судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Завод Євроформат» вказує, що протягом 2017-2019 років на його адресу надходили численні рекламації від замовників ліфтового обладнання та обслуговуючих організацій щодо виявлених дефектів у роботі товару - гальмівних плат та станцій управління, що вироблені ТОВ «Техноімпекс», - які мають систематичний характер.

Позивач зазначає, що ТОВ «Техноімпекс» належним чином не виконує гарантійні зобов`язання за договором поставки №110516 від 11.05.2016 щодо заміни товару з недоліками і це призводить до порушення строків поставки ТОВ «Завод Євроформат» ліфтового обладнання замовниками.

ТОВ «Завод Євроформат» вказує, що за наведених вище обставин несе збитки у вигляді штрафних санкцій перед замовниками, що принижує його ділову репутацію, породжує недобросовісну конкуренцію та є підставою для звернення з цим позовом.

ТОВ «Завод Євроформат» вважає, що понесені ним збитки спричиненні поставкою ТОВ «Техноімпекс» неякісного та дефектного товару (гальмівних плат та станцій управління), що має системний характер, а також порушенням ТОВ «Техноімпекс» строків заміни неякісного товару, що призвело до неналежної роботи ліфтового обладнання, виробником якого є ТОВ «Завод Євроформат».

У клопотанні про прийняття уточненого позову, а також в уточненій позовній заяві (вих. №28/10/21 від 17.06.2021) ТОВ «Завод Євроформат» просить стягнути з ТОВ «Техноімпекс» заборгованість за договором поставки №110516 від 11.05.2016 у розмірі 4 095 092,52 грн (що складається з 80112,00 грн пені, 2 750 200,00 грн штрафу та 1 264 780,52 грн збитків) та 150 000,00 грн моральної шкоди; відшкодувати судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору у загальному розмірі 63770,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення збитків, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки позивач не довів у встановленому законом порядку підстав, покладених в їх обґрунтування.

Щодо вимог про стягнення пені на підставі п. 8.1 договору суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення відповідачем строків поставки товару, а тому підстави для задоволення таких вимог відсутні.

Оскільки позивач не довів та належними доказами не підтвердив, що відповідач поставив неякісний товар на суму 27 502 000,00 грн, як не надав і доказів порушення строків його заміни, вимоги про стягнення штрафу на підставі п. 8.4 договору є необґрунтованими і задоволенню не підлягають за недоведеністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог позову про стягнення пені та штрафу суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про застосування до цих вимог позовної давності.

Оскільки позивач не навів правових норм, які б передбачали відшкодування моральної шкоди у встановлених судом обставинах, а також не зазначив, з чого виходив при оцінюванні розміру заподіяної йому моральної шкоди, і будь-яких доказів понесення моральної шкоди матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021, ТОВ «Завод Євроформат» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги до ТОВ «Техноімпекс» повністю, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог законодавства і стягнути з ТОВ «Техноімпекс» понесені ТОВ «Завод Євроформат» судові витрати у цій справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Завод Євроформат» посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, вважає, що суд неповно з`ясував обставини справи, не надав оцінку усім наданим позивачем доказам у справі.

На думку скаржника, суд не надав оцінку долученим до позовної заяви актам прийому невідповідного ліфтового обладнання для проведення діагностики.

Скаржник вважає, що відповідач прострочував строки заміни товару, а тому має сплатити штраф на підставі п. 8.4 договору.

На думку апелянта, умовами п. 8.1 сторони погодили саме оплату штрафу за порушення строку поставки товару, а не пені, а тому не погоджується з відповідним висновком суду.

Також скаржник відзначає, що суд неправильно встановив вартість поставленого йому відповідачем дефектного товару - 2 750 200,00 грн, замість правильної - 27 502 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Попікова О.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/742/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Євроформат" на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 до надходження матеріалів справи №925/742/21.

22.02.2022 матеріали справи №925/742/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введенно в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Наказом голови суду від 03.03.2022 №10 зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, №259/2022 від 18.04.2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX продовжено строку дії воєнного стану.

Наказом голови суду від 31.03.2022 №11 відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2022, після виходу судді Євсікова О.О. з лікарняного (з 04.04.2022 по 22.04.2022 включно), поновлено ТОВ «Завод Євроформат» пропущений строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Завод Євроформат» на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 у справі №925/742/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2022 в п. 3 резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 у справі №925/742/21 слова: «Розгляд справи призначити на 04.06.2022. Судове засідання відбудеться о 12 год 40 хв» виправлено на слова «Розгляд справи призначити на 06.06.2022. Судове засідання відбудеться о 12 год 40 хв».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 відкладено судове засідання на 04.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 задоволено клопотання представника позивача адвоката Горбового В.В. про відкладення розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 у справі №925/742/21. Зобов`язано представника ТОВ «Завод Євроформат» адвоката Горбового В.А. надати засобами електронного зв`язку докази перебування на стаціонарному лікуванні з 23.06.2022 по 04.07.2022. Відкладено судове засідання на 25.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 клопотання представника ТОВ «Завод Євроформат» адвоката Горбового В.А. про участь у судовому засіданні, призначеному на 25.07.2022, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Доручено представнику ТОВ «Завод Євроформат» адвокату Горбовому В.А. забезпечити проведення судового засідання у справі №925/742/21 в режимі відеоконференції 25.07.2022.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О. судді Владимиренко С.В., Корсак В.А. (у зв`язку з відпусткою судді Попікової О.В.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2022 прийнято апеляційну скаргу ТОВ «Завод Євроформат» на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 у справі №925/742/21 до провадження у визначеному складі суду.

У судовому засіданні 25.07.2022 оголошено перерву до 27.07.2022 на підставі ст. 216 ГПК України.

Позиції учасників справи.

ТОВ «Техноімпекс» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, просить залишити її без задоволення; вважає оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

ТОВ «Техноімпекс» зазначає, що у позовній заяві ТОВ «Закон Євроформат», посилаючись на умови п. 8.1 договору, заявило вимогу про стягнення пені та вважає, що суд надав правильну кваліфікацію цим вимогам позову.

Щодо вимог про стягнення штрафу на підставі п. 8.4 договору ТОВ «Техноімпекс» зазначає, що у справі відсутні докази поставки неякісного товару, в актах прийму товару на діагностику відсутня вартість товару, розрахунок штрафу здійснено на припущенні того, що весь поставлений за період з 2017 року по 2020 рік товар є дефектним; зауважує, що на діагностику може бути прийнятий товар і після закінчення гарантійного строку.

ТОВ «Завод Євроформат» надало пояснення, в якому повністю підтримує подану ним апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 у цій справі та просить її задовольнити.

ТОВ «Завод Євроформат» у поданому поясненні зазначає, що придбаний у відповідача товар позивач використовував у виробництві ліфтів та, в подальшому, продавав своїм замовникам. Усі комплектуючі до ліфтів, які були придбані у ТОВ «Техноімпекс» (гальмівні плати, станції управління ліфтом), були неналежної якості та виходили з ладу, тож постійно потребували ремонту або заміни. Після звернень замовників ТОВ «Завод Євроформат» про несправність придбаного ліфта, зокрема станцій управління та гальмівних плат, ТОВ «Завод Євроформат» оформляло акти прийому невідповідного ліфтового обладнання для проведення діагностики та відправляло комплектуючі до ТОВ «Техноімпекс» для проведення гарантійного ремонту або їх заміни. ТОВ «Техноімпекс» не дотримувалось строків, встановлених п. 4.6 договору поставки №110516 від 11.05.2016, та виконувало ремонт та заміну комплектуючих понад 5 робочих днів.

TOB «Техноімпекс» систематично не дотримувалось (затягувало) строків заміни та ремонту поставленого неякісного товару, що призводило до порушень умов договору поставки та порушень зобов`язань ТОВ «Завод Євроформат» перед замовниками (покупцями) ліфтів. Як зазначалось у позовній заяві, за період дії договору поставки ТОВ «Техноімпекс» поставило неякісного (дефектного) товару (комплектуючі до ліфтового обладнання) на загальну суму 27 502 000,00 грн. Тож, відповідно до умов п. 8.4 договору поставки відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10% від вартості неякісного товару, що становить 2 750 200,00 грн. (27 502 000,00 грн * 10% = 2 750 200,00 грн).

Крім того, відповідно до п. 8.1 договору у випадку порушення погоджених строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення. ТОВ «Завод Євроформат» до позовної заяви було приєднано розрахунок пені за прострочення строків поставки товару в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, в якому розписано, зокрема, номер накладної на поставку товару, сума поставки та кількість прострочених днів поставки товару. Отже, враховуючи викладене та відповідно до п. 8.1 договору поставки, пеня за прострочення строків поставки товару становить 80 112,00 грн.

Також ТОВ «Завод Євроформат» вважає, що з відповідача підлягають стягненню збитки у вигляді штрафних санкцій, які були виставлені позивачу замовниками ліфтів, що їх виготовляло ТОВ «Завод Євроформат» із комплектуючими до ліфтового обладнання, придбаними у ТОВ «Техноімпекс» за договором поставки на загальну суму у розмірі 1 264 780,52 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (вимогами ТОВ «Алекса Груп», EUROFORMAT EU SP. z о.о.).

До поданих пояснень ТОВ «Завод Євроформат» додало складену ним довідку №31/22 від 27.07.2022 (з додатком), яку просило приєднати до матеріалів справи.

Колегія суддів відзначає, що ст. 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи судом апеляційної інстанції. Зокрема, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».

Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України (постанови Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №914/1725/19; від 12.01.2021 у справі №01/1494(14-01/1494); від 15.12.2020 у справі №925/1052/19; від 21.04.2021 у справі №906/1179/20)).

Така обставина як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вище наведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 11.09.2019 у справі №922/393/18; від 21.01.2021 у справі №908/3359/19).

Окрім того, слід враховувати, що згідно з п. 6 ч. 2 ст. 258 ГПК України нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції мають бути зазначені в апеляційній скарзі. Можливість подання нових доказів після відкриття апеляційного провадження і призначення справи до розгляду в Кодексі взагалі не передбачена. У такому разі застосовується загальне правило, котре визначає, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

За текстом поданого пояснення ТОВ «Завод Євроформат» не вказує винятковості випадку подання ним вказаної вище довідки суду апеляційної інстанції та причин, що об`єктивно не залежали від ТОВ «Завод Євроформат» щодо неможливості її подання до суду першої інстанції. Колегія суддів також зазначає, що датою довідки є 27.07.2022, тобто вона була складена під час апеляційного розгляду справи та не існувала під час розгляду справи судом першої інстанції, що виключає можливість її прийняття апеляційним судом.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

11.05.2016 ТОВ «Техноімпекс» (постачальник) та ТОВ «Завод Євроформат» (покупець) уклали договір поставки №110516 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність (поставити) покупцю комплектуючі до ліфтового обладнання (далі - товар), а покупець зобов`язався оплатити та прийняти його згідно умов даного договору.

Перелік та ціна товару узгоджені та зазначені у додатку №1 (перелік обладнання), який є невід`ємною частиною даного договору (пункт 1.2 договору).

Згідно з п. 3.2 договору передача та приймання товару здійснюється на підставі видаткової накладної, яка підписується сторонами і є невід`ємною частиною даного договору.

У разі поставки неякісного товару (нестача, бій, втрата товарного вигляду з порушенням вимог щодо упаковки та маркування, інше) постачальник проводить заміну товару за свій рахунок протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмового повідомлення покупця. Покупець повідомляє постачальника про невідповідність отриманого товару за кількістю - протягом двох робочих днів, за якістю - протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту приймання товару на склад і проведення вхідного контролю (п. 3.3 договору).

Умовами п. п. 3.4, 3.5 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти, виявлені протягом гарантійного строку на товар, або замінити неякісний товар якісним, якщо не доведе, що дефекти виникли у результаті порушення покупцем правил експлуатації товару чи його зберігання. Усунення дефектів чи заміна товару здійснюється протягом 2 робочих днів з дня одержання постачальником письмового повідомлення покупця про виявлені дефекти.

Гарантійний строк на товар складає 36 місяців та обчислюється з дати передачі товару покупцю (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 4.3 договору у разі виявлення покупцем недоліків (дефектів) товару протягом гарантійних строків він зобов`язаний повідомити про це постачальника і запросити його для усунення виявлених недоліків (дефектів) та складання акта виявлених недоліків (дефектів), у якому зазначається перелік виявлених дефектів, строки та порядок їх усунення. Для участі у складанні даного акта постачальник зобов`язується направити свого уповноваженого представника не пізніше трьох днів після отримання відповідного повідомлення від покупця у письмовому вигляді.

Постачальник зобов`язується усунути за власний рахунок недоліки (дефекти), які виникли (або були виявлені) протягом гарантійного строку, у терміни, визначені у даному акті, але не більше 5-х робочих днів з дня отримання акта (п. 4.6 договору).

За умовами п. 4.8 договору гарантія на товар не розповсюджується на пошкодження, що виникли внаслідок невиконання перевізником інструкції з транспортування, перевалки, зберігання чи експлуатації товару.

Покупець має право вимагати безоплатного виправлення недоліків, що виникли внаслідок допущених постачальником порушень (п. 7.2.1 договору).

Згідно з п. 7.3.2 договору постачальник зобов`язаний своєчасно усувати недоліки, допущені з його вини.

У випадку порушення погоджених строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення (п. 8.1 договору).

Умовами п. 8.4 договору сторони погодили, що у разі прострочення постачальником строків заміни поставленого неякісного або некомплектного товару, або товару, який не відповідає асортименту, постачальник на письмову вимогу покупця сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості неякісного, некомплектного товару, зазначеного у рахунках-фактурах або видаткових накладних.

Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2016, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін не заявить про своє небажання продовжувати його дію, договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах (п. п. 9.1, 9.1.1 договору).

ТОВ «Завод Євроформат» у позовній заяві вказує, що за період дії договору закупило у ТОВ «Техноімпекс» близько однієї тисячі станцій управління та комплектуючих до них.

Разом з тим Додаток №1(пункт 1.2 договору), так само як і видаткові накладні (п. 3.2 договору) позивач до матеріалів справи не надав, а отже достеменно встановити, який саме конкретний товар (в т. ч. кількість товару за кожною товарною позицією та інші індивідуальні ідентифікуючі ознаки товару) відповідач поставив позивачу за час дії договору, не вбачається за можливе.

ТОВ «Завод Євроформат» надало у матеріали справи платіжні доручення за період з липня 2019 року по лютий 2020 року, однак за текстом позовної заяви не вказало, які саме обставини підтверджують ці платіжні доручення.

Апеляційний господарський суд встановив, що отримувачем коштів за цими платіжними дорученнями є ТОВ «Техноімпекс», призначенням платежу визначено: «за тмц зг. рахунку фак. № (номер) від (дата) у т.ч. ПДВ - 20% (сума)». Номер та дата рахунка-фактури, розмір ПДВ та суми платежу у кожному з платіжних доручень є різними. Вказівки на номер та дату договору (№110516 від 11.05.2016) у платіжних дорученнях відсутні; рахунки-фактури, які оплачені вказаними платіжними дорученнями, до матеріалів справи не надано.

Отже, фактично будь-яких достатніх, належних і допустимих доказів, які свідчили б про поставку позивачу відповідачем товару в період 2017 рік - червень 2019 року на суму 27 502 000,00 грн ТОВ «Завод Євроформат» не надало взагалі.

Також апеляційний суд відзначає, що позивач у позові стверджує, що протягом 2017-2019 років отримував численні рекламації від замовників ліфтового обладнання та обслуговуючих організацій щодо виявлених дефектів в роботі товару, який поставлявся за договором. Водночас надані до матеріалів справи платіжні доручення датовані періодом з липня 2019 по лютий 2020 року.

При цьому апеляційний суд відзначає, що матеріали справи містять лише непрямі докази того, що позивач є виробником ліфтового обладнання, яке постачалось контрагентам (листи, звернення, вимоги, претензії за відсутності договорів на поставку позивачем ліфтів, актів прийому-передачі та введення ліфтів в експлуатацію тощо), і зовсім не містять доказів того, що отриманий від відповідача конкретний товар використовувався позивачем у виробництві ліфтів, щодо роботи яких виникали претензії.

Разом з тим місцевий господарський суд, посилаючись на вказані платіжні доручення, встановив, що на виконання умов договору ТОВ «Техноімпекс» у період з 2017 року до 2020 року поставило товар на загальну суму 27 502 000,00 грн, а ТОВ «Завод Євроформат» прийняло та оплатило цей товар.

ТОВ «Завод Євроформат» стверджує, що протягом 2017-2019 років отримало від замовників, з якими ним були укладені договори підряду, за умовами яких ТОВ «Завод Євроформат» поставляло ліфтове обладнання та зобов`язувалось виконувати монтажні та пусконалагоджувальні роботи обладнання, надходили скарги щодо усунення гарантійних несправностей, а також скарги з приводу порушення ТОВ «Завод Євроформат» строків виконання узятих на себе зобов`язань.

Надані до матеріалів справи акти прийому невідповідного ліфтового обладнання для проведення діагностики (т. 1 а. с. 81-158) свідчать, що протягом 2017-2020 років ТОВ «Завод Євроформат» складало акти прийому невідповідного ліфтового обладнання для проведення діагностики з описом проблем, які перешкоджають роботі ліфтового обладнання.

Однак за формою і змістом ці акти достеменно не підтверджують, що прийняте Сервісним центром позивача на діагностику обладнання направлялось до ТОВ «Техноімпекс» для ремонту або заміни.

Крім того у вказаних актах зазначені конкретні індивідуальні ідентифікуючі ознаки обладнання - вид, серія, заводський номер.

Проте, як зазначалось вище, з урахуванням наданих позивачем доказів встановити, чи було це дефектне обладнання поставлене саме відповідачем, достеменно неможливо.

У 2018 році ТОВ «Завод Євроформат» отримало від ТОВ «Алекса Груп» вимоги про сплату штрафних санкцій (№251 від 13.11.2018 про сплату 525 254,02 грн, №246 від 13.11.2018 на суму 423 682,19, №149 від 01.08.2018 на суму 19 743,25 грн) у зв`язку із неналежним виконанням постачальником договірних зобов`язань щодо поставки ліфтового обладнання. Вказані вимоги були обґрунтовані зокрема тим, що всупереч умовам укладених з ТОВ «Алекса Груп» договорів поставки ТОВ «Завод Євроформат» поставило ліфтове обладнання з порушенням строків поставки, що стало причиною порушення графіку введення у експлуатацію об`єкта.

22.01.2019 ТОВ «Завод Євроформат» направило ТОВ «Техноімпекс» претензію №19/19 від 17.01.2019, у якій повідомило, що 11.01.2019 на адресу ТОВ «Завод Євроформат» надійшла рекламація від обслуговуючої організації Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» про самовільний рух кабіни ліфтів із заводськими номерами EFR 7141, 7165,7194 на об`єктах за адресами: вул. Маршала Гречко, 17, м. Київ, та вул. Регенераторна (Соборності), 4, м. Київ, після скидання помилки «Збій зворотного зв`язку пускачів SW1, SW2 та колекційного рейсу ліфта у режимі HP без наявності викликів та наказів». Після проведення діагностики було встановлено, що дана проблема сталась у зв`язку з виходом із ладу плати гальм XW6BC01 (виробництво ТОВ «Техноімпекс»). Оскільки зазначений недолік має систематичний характер, ТОВ «Завод Євроформат» вимагало термінової перевірки усіх ліфтів згідно з описом та усунення ТОВ «Техноімпекс» даної невідповідності у найкоротші строки за власний рахунок.

Разом з тим доказів того, що відповідач передавав позивачу за договором поставки такі плати гальм XW6BC01 з відповідними індивідуальними заводськими номерами, ТОВ «Завод Євроформат» до справи не надало.

Вказана претензія №19/19 від 17.01.2019 залишилась без відповіді та без задоволення ТОВ «Техноімпекс».

«Акелік Груп «ВАТ» направило ТОВ «Завод Євроформат» лист (вих. №421/19) від 20.11.2019, у якому вказало про порушення ТОВ «Завод Євроформат» строків виконання робіт з облаштування та монтажу шахти ліфта з ліфтом на об`єкті за договором субпідряду №АЛ/19/03/18 від 19.03.2018 та про неусунення ТОВ «Завод Євроформат» недоліків, визначених у Дефектному акті №1 про візуальний огляд ліфта пасажирського ERF 0621.

15.07.2020 Euroformat EU SP. z o.o направило ТОВ «Завод Євроформат» вимогу про сплату штрафних санкцій за поставлений товар з дефектами у розмірі 8780,00 євро, яка обґрунтована тим, що протягом 2019-2020 років Euroformat EU SP. z o.o як продавець отримує претензії зі штрафними санкціями від замовників ліфтового обладнання та обслуговуючих організацій Польщі щодо виявлених дефектів у роботі ліфтового обладнання - плат гальмівних та станцій управління виробництва ТОВ «Техноімпекс». У зв`язку з тим, що ТОВ «Завод Євроформат» є виробником та продавцем ліфтового обладнання, то йому було пред`явлено вимогу про сплату штрафних санкцій за поставлений товар з дефектами.

ТОВ «Завод Євроформат» вважає, що внаслідок неналежного виконання ТОВ «Техноімпекс» гарантійних зобов`язань понесло збитки у розмірі 1 264 780 грн; крім того ТОВ «Завод Євроформат» нарахувало ТОВ «Техноімпекс» штрафні санкції за порушення умов договору у розмірі 80112,00 грн пені та 2 750 200,00 грн штрафу, про стягнення яких звернулось з позовом у цій справі. Також ТОВ «Завод Євроформат» просить стягнути з ТОВ «Техноімпекс» моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн.

Заперечуючи проти заявлених до нього вимог, ТОВ «Техноімпекс» у відзиві на позов зазначило, що 11.05.2016 між сторонами дійсно був укладений договір поставки №110516, за умовами якого ТОВ «Техноімпекс» зобов`язалось поставити ТОВ «Завод Євроформат» комплектуючі до ліфтового обладнання, а ТОВ «Завод Євроформат» зобов`язалось їх прийняти та оплатити. Умови цього договору поставки ТОВ «Техноімпекс» виконало у повному обсязі.

ТОВ «Техімпекс» вказує, що ТОВ «Завод Євроформат» не надало документального підтвердження понесення ним збитків перед замовниками, а наявні у матеріалах справи листи, звернення та вимоги, які адресовані ТОВ «Завод Євроформат», жодним чином не підтверджують причино-наслідкового зв`язку між цими документами та поставленим обладнанням, а також не містять жодних відомостей про порушення ТОВ «Техноімпекс» гарантійних зобов`язань.

Відповідач зауважує, що перелік обладнання, яке поставлялось ним ТОВ «Завод Євроформат» за договором поставки, детально описаний у додатку №1 до договору. ТОВ «Техноімпекс» зазначає, що з аналізу деяких наданих ТОВ «Завод Євроформат» звернень можна зробити висновок, що деякі недоліки у роботі ліфтів виникли у зв`язку з поломками обладнання, яке ТОВ «Техноімпекс» позивачу не поставляло. Крім того, у матеріалах справи наявні акти прийому невідповідного товару за період з 2017 року по 2020 рік, з яких вбачається, що надані на діагностику ТОВ «Техноімпекс» товари мали різні поломки - від проблем з їх монтажем до дійсних гарантійних випадків, що свідчить про якість товару у момент передачі його позивачу.

Також ТОВ «Техноімпекс» відзначає, що у своїй претензії ТОВ «Завод Євроформат» зазначило, що проблеми з обладнанням виникли лише на двох адресах у м. Києві, проте робить висновок про можливість настання аналогічних дефектів на більше як 300 об`єктах, однак з лютого 2019 року по липень 2021 року жодних претензій від ТОВ «Завод Євроформат» на адресу ТОВ «Техноімпекс» не надходило.

ТОВ «Техноімпекс» вказує, що ТОВ «Завод Євроформат» не надало до позовної заяви розрахунок пені, стягнення якої не передбачено умовами договору.

ТОВ «Техноімпекс» подало заяву про застосування строків позовної давності, у якій зазначило, що ТОВ «Завод Євроформат» обґрунтовує свої вимоги актами прийому невідповідного товару виробництва ТОВ «Техноімпекс» за період з 2017 року по 2020 рік. При цьому розрахунок пені (яка за умовою п. 8.1 договору є штрафом) позивач здійснює з 01.01.2019 по 01.01.2020.

Посилаючись на ч. 1 ст. 681 ЦК України, ТОВ «Техноімпекс» вважає, що оскільки позовна заява надійшла до суду 07.06.2021, є підстави для застосування строку позовної давності (у один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених ст. 680 ЦК України, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності) - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 55 цього Кодексу. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу (ст. 265 ГК України).

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу (ст. 675 ЦК України).

Статтею 688 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Щодо вимог про стягнення збитків.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Стаття 623 ЦК України конкретизує положення по відшкодуванню збитків, завданих порушенням зобов`язання. Так, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Стаття 22 ЦК України дає загальне для цивільного законодавства (як договірного так і деліктного зобов`язання) визначення збитків. Так, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч. 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводиться також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (виключає його відповідальність).

Відповідно до положень ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 73, 76 ГПК України).

З викладеного слідує, що положення зазначених вище процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (зазначена позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.08.2020 у справі №922/3582/19).

Суд встановив, що зобов`язання сторін у справі урегульовані умовами укладеного між ним договору, предметом якого є поставка позивачу комплектуючих частин до ліфтового обладнання. Умовами договору сторони передбачили в т.ч. порядок передачі та приймання товару (розділ 3 договору), якість поставленого товару та усунення недоліків несправного товару за гарантійними випадками (розділ 4 договору), права та обов`язки сторін (розділ 7 договору) та відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання взятих на себе договірних зобов`язань (п. 8 договору).

Зокрема, у разі виявлення покупцем недоліків (дефектів) товару протягом гарантійних строків він зобов`язаний повідомити про це постачальника і запросити його для усунення виявлених недоліків (дефектів) та складання акта виявлених недоліків (дефектів), у якому зазначається перелік виявлених дефектів, строки та порядок їх усунення. Для участі у складанні даного акта постачальник зобов`язується направити свого уповноваженого представника не пізніше трьох днів після отримання відповідного повідомлення від покупця у письмовому вигляді. Постачальник зобов`язується усунути за власний рахунок недоліки (дефекти), які виникли (або були виявлені) протягом гарантійного строку у терміни, визначені у даному акті, але не більше 5-х робочих днів з дня отримання акта.

Звертаючись з вимогою про стягнення збитків, ТОВ «Завод Євроформат» як на підставу цієї вимоги вказує про поставку ТОВ «Техноімпекс» неякісного (дефектного) товару та понесення ним (ТОВ «Завод Євроформат») збитків внаслідок неналежного виконання ТОВ «Техноімпекс» зобов`язань за договором.

Під такими збитками позивач розуміє штрафні санкції, що були виставлені йому замовниками ліфтів, що їх виробляє ТОВ «Завод Євроформат» з використанням деталей ТОВ «Техноімпекс».

Як докази понесення ним збитків ТОВ «Завод Євроформат» надало виставлені йому вимоги ТОВ «Алекса Груп» про сплату штрафних санкцій на суми 525 254,02 грн, 423 682,19 грн та 19 743,25 грн, а також вимогу від Euroformat EU SP. z o.o про сплату штрафних санкцій за поставлений товар з дефектами у розмірі 8780,00 євро.

Однак вказані вимоги не можуть бути доказом того, що наведені у них підстави (неналежного виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат») пов`язані з постачанням саме ТОВ «Техноімпекс» неякісних складових ліфтового обладнання.

Колегія суддів зауважує, що у листі (вих. №421/19) від 20.11.2019 «Акелік Груп «ВАТ» вказує про порушення ТОВ «Завод Євроформат» строків виконання робіт з облаштування та монтажу шахти ліфта з ліфтом на об`єкті за договором субпідряду №АЛ/19/03/18 від 19.03.2018. У цьому листі «Акелік Груп «ВАТ» вказує про неусунення ТОВ «Завод Євроформат» недоліків, визначених у Дефектному акті №1 про візуальний огляд ліфта пасажирського ERF 0621, та надання ТОВ «Завод Євроформат» на погодження у актах виконаних робіт актів на виготовлення та монтаж металоконструкцій, які не були погоджені з «Акелік Груп «ВАТ».

ТОВ «Завод Євроформат» не надало належних доказів, які б свідчили, що такі порушення було допущено ним з вини ТОВ «Техноімпекс».

Щодо отриманих ТОВ «Завод Євроформат» від ТОВ «Алекса Груп» вимог про сплату штрафних санкцій (вих. №251 від 13.11.2018 про сплату 525 254,02 грн, вих. №246 від 13.11.2018 на суму 423 682,19, вих. №149 від 01.08.2018 на суму 19 743,25 грн) колегія суддів зазначає, що такі вимоги були виставлені у зв`язку із неналежним виконанням ТОВ «Завод Євроформат» договірних зобов`язань щодо поставки ліфтового обладнання, а саме - з порушенням строків поставки, що стало причиною порушення графіку введення у експлуатацію об`єкта.

За текстом вимоги вих. №251 від 13.11.2018 вказано, що за час з 13.06.2017 по 15.01.2018 будь-яких повідомлень ТОВ «Алекса Груп» від ТОВ «Завод Євроформат» про перешкоди виконанню зобов`язання не надходило.

За текстом вимоги вих. №246 від 13.11.2018 вказано, що за час з 19.04.2018 по 04.09.2018 будь-яких повідомлень ТОВ «Алекса Груп» від ТОВ «Завод Євроформат» про перешкоди виконанню зобов`язання не надходило.

За текстом вимоги вих. №149 від 01.08.2018 вказано, що за час з 19.04.2018 по 21.07.2018 будь-яких повідомлень ТОВ «Алекса Груп» від ТОВ «Завод Євроформат» про перешкоди виконанню зобов`язання не надходило.

Наведене свідчить, що ТОВ «Завод Євроформат» не надало належних доказів, які б свідчили, що такі порушення було допущено ним з вини ТОВ «Техноімпекс».

Так само вказані вимоги не свідчать про те, що ТОВ «Завод Євроформат» зазнало цих збитків, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відшкодування замовникам таких штрафних санкцій у заявлених розмірах (квитанцій, чеків, платіжних доручень, банківських виписок тощо).

Під час розгляду справи було встановлено, що протягом дії договору ТОВ «Завод Євроформат» складало акти прийому невідповідного ліфтового обладнання для проведення діагностики, у яких зазначені результати діагностики та висновки, які дії мають бути вчинені постачальником з метою усунення виявлених недоліків.

З наданих ТОВ «Завод Євроформат» актів, як зазначено вище, не вбачається, що, по-перше, таке обладнання передавалось ТОВ «Техноімпекс» на ремонт або заміну, і, по-друге, що ТОВ «Техноімпекс» якимось чином уникало покладених на нього обов`язків щодо гарантійного ремонту чи усунення виявлених недоліків.

Суд першої інстанції встановив, і ця обставина не заперечується ТОВ «Завод Євроформат», що протягом дії договору ТОВ «Техноімпекс» поставило комплектуючі ліфтового обладнання на суму більше 27 мільйонів гривень; надані ТОВ «Завод Євроформат» докази виявлення неякісного товару підтверджені лише актами прийому невідповідного товару.

Місцевий господарський суд надав відповідну оцінку цим актам. І хоча апеляційний суд визнав за доцільне ретельніше перевірити і оцінити такі документи як докази, в цілому це не підтверджує неправильність висновків місцевого суду.

Інших доказів неналежного виконання умов договору у частині постачання товару неналежної якості чи з порушенням строку поставки принаймні в обсягах, що підтверджували б заявлені до стягнення збитки, ТОВ «Завод Євроформат» не надало.

В цілому колегія суддів відзначає, що, заявляючи про збитки через претензії споживачів продукції ТОВ «Завод Євроформат», позивач не надав жодного належного і допустимого доказу того, що такі претензії безпосередньо пов`язані з тим, що позивач постачав своїм замовникам продукцію (ліфтове обладнання), у виготовленні якої використовував взагалі товари (за номенклатурою та іншими конкретними ідентифікуючими ознаками (серія, заводський номер, код тощо)), отримані від відповідача за договором поставки.

За таких підстав колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ТОВ «Завод Євроформат» не довело належними доказами наявність підстав для стягнення з ТОВ «Техноімпекс» збитків, а тому такі вимоги позову задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про стягнення пені та штрафу.

ТОВ «Завод Євроформат» у поданій позовній заяві звернулось також з вимогою про стягнення з ТОВ «Техноімпекс» пені на підставі п. 8.1 договору за порушення строків поставки товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення у розмірі 80112,00 грн у період з 01.01.2019 до 01.01.2020.

Крім того, ТОВ «Завод Євроформат» на підставі п. 8.4 договору здійснило нарахування ТОВ «Техноімпекс» штрафу у розмірі 2 750 200,00 грн за поставку в період з 2017 року до 2020 рік дефектного товару згідно з наданими актами та претензією з порушенням строків заміни неякісного товару.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України (ч. 1 ст. 199 ГК України).

У частині 1 ст. 230 ГК України визначає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень ч. 2 ст. 546 ЦК України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а ч. 2 цієї норми визначає, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений ст. 627 ЦК України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені ч. 1 ст. 546 ЦК України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечити виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного суду від 25.06.2018 у справі №912/2483/18, від 23.04.2019 у справі №904/3565/18, від 29.05.2018 у справі №910/23003/16, від 19.09.2019 №904/5770/18.

Умовами п. 8.1 договору сторони погодили, що у випадку порушення погоджених строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару, або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Зміст п. 8.1 договору свідчить про наявність підстав для нарахування постачальнику штрафних санкцій у випадку порушення погоджених строків поставки товару.

Оскільки ТОВ «Завод Євроформат» не надало належних доказів вчинення ТОВ «Техноімпекс» визначеного п. 8.1 договору порушення, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що підстави для нарахування передбачених цим пунктом договору штрафних санкцій відсутні.

Господарський суд першої інстанції відзначив, що зі змісту п. 8.1 договору вбачається, що він не встановлює будь-яких розмірів пені за неналежне виконання умов договору, а його визначення у договорі не відповідає визначенню ні пені, ні штрафу.

У апеляційній скарзі ТОВ «Завод Євроформат» вказує, що умовами п. 8.1 сторони погодили саме оплату штрафу за порушення строку поставки товару, а не пені, а тому не погоджується з відповідним висновком суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Техноімпекс» з цього приводу слушно відзначило, що у позовній заяві ТОВ «Завод Євроформат», посилаючись на умови п. 8.1 договору, заявило вимогу про стягнення саме пені.

Колегія суддів апеляційного суду для вирішення цього питання звертається до ст. 549 ЦК України, яка надає визначення штрафу та пені. Зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В цьому випадку нарахування неустойки здійснюється у розмірі подвійної облікової ставки від вартості непоставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення, тобто є пенею.

Суд у цьому випадку вказав, що він не встановив підстав для застосування такого виду відповідальності як стягнення пені; у матеріалах справи відсутні достатні належні та допустимі докази порушення відповідачем строків поставки товару, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені за порушення строків поставки відсутні.

Умовами п. 8.4 договору сторони погодили, що у разі прострочення постачальником строків заміни поставленого неякісного або некомплектного товару, або товару, який не відповідає асортименту, постачальник на письмову вимогу покупця сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості неякісного, некомплектного товару, зазначеного у рахунках-фактурах або видаткових накладних.

У позовній заяві позивач зазначив, що у період з 2017 року до 2020 рік відповідач поставив йому дефектний товар згідно з наданими актами та претензією з порушенням строків заміни неякісного товару на суму 27 502 000,00 грн.

Таким чином, за розрахунком ТОВ «Завод Євроформат» за умовами п. 8.4 договору ТОВ «Техноімпекс» має сплатити штраф у розмірі 2 750 200,00 грн (10%*27 502 000,00 грн).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що місцевий господарський суд неправильно встановив вартість поставленого йому відповідачем дефектного товару - 2 750 200,00 грн, замість правильної - 27 502 000,00 грн, апеляційний суд відзначає, що вартість товару, який визначено позивачем як дефектний суд вказав у розрахунку цього штрафу (10%*27 502 000,00 грн).

Оскільки ТОВ «Завод Євроформат» не надало належні докази на підтвердження того, що ТОВ «Техноімпекс» поставило неякісний товар на суму 27 502 000,00 грн, а також доказів порушення строків його заміни, вказані вимоги задоволенню не підлягають, висновку про що правомірно дійшов місцевий господарський суд.

Щодо заяви ТОВ «Техноімпекс» про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом яких той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи, що у задоволенні вимог, про застосування до яких позовної давності ТОВ «Техноімпекс» подало відповідну заяву, відмовлено, вказана заява задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

ТОВ «Завод Євроформат» у поданій позовній заяві (у урахуванням поданих уточнень) просило на підставі ст. 1167 ЦК України стягнути з ТОВ «Техноімпекс» 150 000,00 грн моральної шкоди, оскільки у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором несе збитки у вигляді штрафних санкцій перед замовниками, що принижує його (ТОВ «Завод Євроформат») ділову репутацію та призводить до недобросовісної конкуренції.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи (п. 5 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 ст. 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Умовами застосування цієї норми є завдання шкоди (моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «Завод Євроформат» не довело, в т.ч. належними доказами, обґрунтованості позовних вимог, не довело, що дії відповідача призвели до заподіяння йому моральних страждань, про які він стверджує, так само як і не довело їх наявності, а також не зазначило, з чого саме позивач виходив при оцінюванні розміру заподіяної йому моральної шкоди.

Водночас апеляційний суд відзначає, що у апеляційній скарзі ТОВ «Завод Євроформат» не вказує про допущені місцевим господарським судом порушення в цій частині.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат» на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 у справі №925/742/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 у справі №925/742/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на апелянта.

4. Справу №925/742/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.08.2022.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.В. Владимиренко