ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року

м. Київ

cправа № 906/433/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

на рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021 (суддя Соловей Л. А.)

і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 (головуючий суддя Юрчук М. І., судді Демидюк О. О., Крейбух О. Г.)

у справі № 906/433/19

за позовом першого заступника військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до 1) Військової частини НОМЕР_1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сплендор Текстиль Україна",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління Північного офісу Держаудитслужби у Житомирській області,

про визнання не дійсним рішення про визначення переможця відкритих торгів та договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби за бюджетні кошти,

(у судовому засіданні взяли участь прокурор - Гавловська А. В., представник відповідача-2 - Тарасов С. О.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини спору

1. Рішенням Міністра оборони України від 15.08.2018 № 13285/з/1 наказано організувати закупівлю костюмів вітро-, вологозахисних зимових у кількості 100 штук для проведення військових (дослідних) випробувань у десантно-штурмових підрозділах.

2. 07.11.2018 Головне управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України (далі - Головне управління) листом №408/4/3916 повідомило заступнику Міністра оборони України О.Шевчуку про розробку Технічного завдання на костюм вітро-, вологозахисний зимовий, його погодження з Тилом Збройних Сил України та визначення орієнтовної ціни на зазначений костюм, а також що проведення військових (дослідних) випробувань буде організовано після закупівлі 100 комплектів цих костюмів.

3. 13.11.2018 начальником Головного управління Д.Марченком затверджено Технічний опис на дослідну партію костюму вітровологозахисного зимового ТОА01ХJ.33387-001:2018 (01).

4. Тил Збройних Сил України електронним листом від 16.11.2018 №341/5/769т направив до виконання Військовою частиною НОМЕР_1 ( в/ч НОМЕР_2) (далі - В/ч НОМЕР_1) завдання такого змісту:

- організувати децентралізовану закупівлю "костюмів вітровологозахисних зимових" виробництва компанії Splendor Tekstil ( Республіка Хорватія);

- закупівлю майна здійснити встановленим порядком згідно з чинним законодавством відповідно до технічної документації;

- технічний опис на зазначений предмет розміщено на офіційному сайті Міністерства.

5. В/ч НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2) електронним листом від 04.12.2018 № 5658 звернулася до військової частини НОМЕР_3 з проханням надати фінансування в сумі 2 520 000,00 грн на виконання рішення Міністра оборони України від 15.08.2018 №13285/з/1 щодо децентралізованої закупівлі костюмів вітровологозахисних зимових виробництва Республіка Хорватія для проведення військових (дослідних) випробувань.

6. 10.12.2018 відбулося засідання тендерного комітету В/ч НОМЕР_1, на якому вирішено затвердити додаток до річного плану закупівлі костюмів вітровологозахисних зимових у кількості 100 комплектів на суму 2 520 000,00 грн на 2018 рік, що здійснюється без проведення процедури закупівель, та забезпечити оприлюднення цього додатку на офіційному сайті уповноваженого органу протягом 5 робочих днів з дня його затвердження.

7. 15.12.2018 в інформаційно-телекомунікаційній системі закупівель Prozorro В/чНОМЕР_1 оприлюднено оголошення UA-2018-12-15000167-c про проведення процедури відкритих торгів за предметом закупівлі: Костюм вітровологозахисний зимовий-комплект; кількістю - 100 комплектів; ціна одиниці - 25 200,00 грн, загальна сума - 2 520 000,00 грн.

8. Встановлено строки для прийому тендерних пропозицій та строки для оскарження тендеру.

9. Для участі у відкритих торгах тендерні пропозиції подали Товариство з обмеженою відповідальністю "Мік Трейдопт" (далі - ТОВ "Мік Трейдопт") - сума пропозиції 2 400 000,00 грн та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сплендор Текстиль Україна" (далі - ТОВ "Сплендор Текстиль Україна") - 2520000,00 грн.

10. 18.01.2019 В/ч НОМЕР_1 отримала листа ТОВ "Мік Трейдопт" від 15.01.2019 про те, що у останнього немає можливості поставити товар, що закуповується за ціною, що зазначена у наданій тендерній пропозиції.

11. Рішення В/ч НОМЕР_1 про відхилення тендерної пропозиції ТОВ "Мік Трейдопт" опубліковано 22.01.2019 об 11:53.

12. 24.01.2019 на засіданні тендерного комітету В/ч НОМЕР_1 прийняті рішення:

- про затвердження та оприлюднення "повідомлення про намір укласти договір" з переможцем процедури відкритих торгів костюмів вітровологозахисних зимових - ТОВ "Сплендор Текстиль Україна";

- про укладення договору з переможцем процедури відкритих торгів костюмів вітровологозахисних зимових - ТОВ "Сплендор Текстиль Україна".

13. Рішення тендерного комітету від 24.01.2019, оформлено протоколом № 3, яким визнано переможцем закупівлі № UA-2018-12-15-000167-c ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" і яке оприлюднене 24.01.2019 о 17:46 в інформаційно-телекомунікаційній системі закупівель Prozorro.

14. В/ч НОМЕР_1 та ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" укладено договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 04.02.2019 № 1 (далі - Договір), відповідно до предмета якого ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" зобов`язалося у 2019 році поставити В/ч НОМЕР_1 костюм вітровологозахисний зимовий (костюм ВВЗ зимовий) (ДК 021:20-3 "Комплекти одягу" ДК 021:15 35113400-3 "Захисний одяг"), а В/ч НОМЕР_1 - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки, вказані у цьому договорі.

15. 08.02.2019 між компанією "Splendor Tekstil d.o.o." (продавець) та ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 1, за умовами якого продавець зобов`язується продати покупцю товар, визначений у додатку від 08.02.2019 № 1 (специфікації), а саме "костюм вітровологозахисний зимовий", код 1318007, тарифний номер 62104000, у складі водонепроникної куртки, вітрозахисної куртки, водонепроникних штанів, штанів з ізоляцією від вітру в кількості 100 штук, країна походження - Республіка Хорватія.

16. 15.03.2019 Лабораторією аналітичних досліджень та випробувань продукції Науково-технічного центру підтвердження відповідності, стандартизації та випробувань продукції легкої промисловості і засобів індивідуального захисту складено протокол випробувань №0491-0495/00229-ЛШ/19 костюму вітровологозахисного зимового у кількості 5 штук, які надійшли на випробування 07.03.2019. Змістом даного протоколу випробувань підтверджується, що випробування костюмів вітровологозахисних зимових проводилося у період 11.03.2019 - 15.03.2019, здійснено з метою визначення їх вимогам Технічному опису затвердженому ГУРСМЗ ЗСУ від 18.11.2018. Інв. №255/3 від 2018 року TOA01XJ.33387-001:2018(01).

17. Поставку даних костюмів ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" здійснило 15.03.2019. Оплату костюмів проведено В/ч НОМЕР_1 на підставі платіжного доручення від 18.03.2019 № 3 в сумі 2 520 000,00 грн.

Узагальнений зміст позовних вимог і підстав позову

18. Посилаючись на вказані обставини перший заступник військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави (далі - прокурор) в особі Міністерства оборони України (далі - позивач, Міноборони) звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до В/ч НОМЕР_1 (далі також - відповідач-1) та ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" (далі також - відповідач-2) про:

- визнання недійсним рішення тендерного комітету В/ч НОМЕР_1, оформленого протоколом засідання тендерного комітету від 24.01.2019 № 3, яким визнано переможцем закупівлі № UA-2018-12-15-000167-c ТОВ "Сплендор Текстиль Україна";

- визнання недійсним договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби від 04.02.2019 № 1 (далі - Договір) на загальну суму 2 520 000,00 грн.

19. Прокурор, з посиланням на приписи Закону України "Про публічні закупівлі", Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) та статтю 23 Закону України "Про прокуратуру", стверджував, що:

- В/ч НОМЕР_1 повинна була відхилити пропозицію учасника ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" як таку, що не відповідала кваліфікаційним критеріям, встановленим у статті 16 Закону України "Про публічні закупівлі" та вимогам тендерної документації, та відмінити торги з підстав неможливості усунення порушень, що виникли через виявлені порушення законодавства з питань публічних закупівель та відхилення всіх тендерних пропозицій;

- недійсність Договору полягає у тому, що даний договір укладається за результатами процедури закупівлі, тоді як остання проведена з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі";

- виконання зобов`язань за Договором призвело до протиправного витрачання коштів бюджету; договір суперечить інтересам держави, а тому підлягає визнанню недійсним;

- підстави представництва інтересів держави в суді в особі Міноборони за приписами частини першої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обґрунтовані тим, що згідно з пунктом 4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, на Міноборони покладено забезпечення життєдіяльності Збройних Сил України, зокрема, постачання майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил у межах коштів, передбачених державним бюджетом, і здійснення контролю за їх ефективним використанням. Однак Міноборони починаючи з 04.02.2019 (дата укладення Договору) порушення процедури закупівлі не виявило та, незважаючи на початок моніторингу даної закупівлі контролюючими органами, функції контролю за ефективним використанням бюджетних коштів не здійснило.

Короткий зміст судових рішень

20. Ця справа слухалась судами неодноразово.

21. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 07.10.2019, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2020, у позові відмовлено.

22. Судові рішення, з посиланням на статтю 2 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 2, 3, 4, 5, 6, 7 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", мотивовані тим, що тендерну документацію В/чНОМЕР_1 розроблено як відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" із застосуванням до закупівлі № UA-2018-12-15-000167-c процедури відкритих торгів щодо відбору учасників, так і відповідно до Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", оскільки у пункті 6 тендерної документації передбачено вимогу переможцю торгів за власний рахунок (безоплатно), до початку виробництва товару (виготовленого у відповідності до технічного опису "Костюм вітровологозахисний зимовий"), затвердити у Головному управлінні розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України одну одиницю товару (далі - Контрольний зразок). Матеріали, з яких виготовлено товар, повинен бути перевірений у випробувальних лабораторіях, акредитованих на технічну компетентність та незалежність. Після затвердження контрольного зразку переможець торгів повинен за власний рахунок (безоплатно) надати замовнику Контрольний зразок тощо. Крім того, суди зазначили, що Договір укладено відповідачами з дотриманням вимог статті 7 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

23. Суди виходили з того, що Закон України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" встановлює спеціальний порядок оскарження прийнятих рішень замовника. З огляду на що, судами попередніх інстанцій відхилено всі доводи позову про недійсність рішення тендерного комітету, що викладені із застосуванням цього Закону.

24. Оскільки судами було відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення тендерного комітету, тому відмовлено і у задоволенні вимоги про визнання недійсним Договору, оскільки судами не встановлено обставин порушення законних інтересів держави при проведенні В/ч НОМЕР_1 спірної публічної закупівлі.

25. За наслідками перегляду вказаних судових рішень у касаційному порядку, постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.01.2021 їх було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

26. Направляючи цю справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив про залишення судами попередніх інстанцій поза увагою того, що Закон України "Про публічні закупівлі" установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Статтею 3 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" визначено особливості проведення переговорної процедури закупівлі, зокрема у разі прийняття замовником рішення про застосування переговорної процедури закупівлі відбір учасників здійснюється через електронну систему закупівель у порядку, визначеному цим законом.

27. Верховний Суд вказав на те, що у статті 10 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", на підставі якої суди попередніх інстанцій відхилили низку доводів прокурора у зв`язку з пропуском строку подання таких доводів, йдеться про особливості подання скарг, які можуть подаватися до органу оскарження, яким відповідно до пункту 14 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" є Антимонопольний комітет України, та строки їх оскарження, але не йдеться про строки подання позовних заяв до господарського суду. Тобто стаття 10 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" не регулює правовідносини, які виникли у зв`язку зі спірною закупівлею.

28. За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2022, у задоволенні позову знову відмовлено.

29. Посилаючись на положення статей 16, 17, 22, 30-32 Закону України "Про публічні закупівлі", суди попередніх інстанцій мотивували вказані судові рішення встановленими обставинами відповідності пропозиції ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" умовам закупівлі, а відтак і відсутністю визначених цим Законом підстав для відміни В/ч НОМЕР_1 торгів чи визнання їх такими, що не відбулися на підставі абц. 3 та 7 частини першої статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі", через невідповідність тендерної документації вимогам цього Закону.

30. При цьому судами також враховано, що за встановлених обставин справи, визнання недійсним вже виконаного Договору не відновить порушені інтереси держави через неможливість проведення нового тендеру чи двосторонньої реституції (замовник не може повернути все, отримане за таким Договором, і буде змушений компенсувати вартість отриманого іншій стороні договору), а прокурор одночасно з вимогою про визнання недійсним Договору не заявляє вимоги про односторонню реституцію або відшкодування збитків чи стягнення всього, отриманого переможцем тендеру, в дохід держави.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

31. Прокурор подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 у справі, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

32. Скаржник не погоджується з ухваленими рішеннями судів попередніх інстанцій зазначаючи, що судами було порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки не було надано належної правової оцінки усім обставинам справи у їх сукупності, що призвело до винесення необґрунтованого рішення.

33. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права (статті 4, 16, 17, 22, 30 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)) без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 913/159/17, від 24.07.2018 у справі №910/12166/17, від 23.12.2020 у справі №922/2030/20, від 05.08.2021 у справі №911/1236/20, від 09.09.2021 у справі №925/1276/19, а також постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

34. На переконання скаржника, В/ч НОМЕР_1 мала відхилити тендерну пропозицію ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" через невідповідність умовам тендерної документації та кваліфікаційним критеріям, встановленим у статті 16 Закону України "Про публічні закупівлі" про закупівлі.

35. Також скаржник зазначає про укладення спірного Договору до оприлюднення річного плану закупівель, що є порушенням статті 4 Закону України "Про публічні закупівлі".

36. Окрім цього, прокурор зазначає, що при новому розгляді справи судами попередніх інстанцій не будо враховано висновків, наведених в постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у цій справі, а також не розглянуто всі доводи позову про недійсність рішення тендерного комітету, що викладені із застосуванням Закону України "Про публічні закупівлі", не встановлені обставини та не досліджені докази, зазначені у вказаній постанові.

Позиція інших учасників справи

37. ТОВ "Сплендор Текстиль Україна" подало відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. У відзиві відповідач-2 зазначає про відсутність підстав для врахування висновків, викладених у наведених скаржником постановах Верховного Суду з огляду на неподібність у цих справах предмета та підстав позову, змісту правовідносин, а також фактичних обставин справи у порівнянні зі справою, що переглядається.

38. Від Держаудитслужби надійшли письмові пояснення, у яких третя особа погоджується з доводами касаційної скарги, вважає її обґрунтованою та просить задовольнити.

39. Інші учасники справи не надали відзивів на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

40. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

Щодо суті касаційної скарги

41. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

42. Відповідно до положень цієї норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових:

(1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду;

(2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

43. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і вказаного вище пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

44. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

45. Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

46. Враховуючи наведені вище, запроваджені Великою Палатою Верховного Суду критерії оцінки подібності правовідносин, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами цієї справи не можна вважати подібними тим, що склалися між сторонами спорів у справах №910/12166/17, №913/159/17, №922/2030/20, №911/1236/20, №925/1276/19 (на неврахування висновків із постанов суду касаційної інстанції у цих справах прямо посилається прокурор), а тому і покладення висновків із постанов у цих справах в основу касаційного провадження у даній справі є неможливим з огляду на таке.

47. У справі №910/12166/17 розглядався спір щодо: визнання незаконним рішення тендерного комітету Філії "Українська залізнична швидкісна компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про відміну торгів, оформлене протоколом № 113/17 від 13.06.2017; стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Благодарочка" матеріальної шкоди в сумі 25680,40 грн; визнання незаконним протоколу тендерного комітету Філії "Українська залізнична швидкісна компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" № 117/17 від 20.06.2017 про затвердження тендерної документації. Підставами позову визначено те, що спірне рішення тендерного комітету Філії "Українська залізнична швидкісна компанія" про відміну торгів є незаконним, оскільки було прийнято в порушення частини дванадцятої статті 18 та частини четвертої статті 28 Закону України "Про публічні закупівлі", відповідно до яких тендерний комітет Філії "Українська залізнична швидкісна компанія" зобов`язаний був виконати рішення Антимонопольного комітету України та скасувати рішення тендерного комітету про відхилення тендерної пропозиції позивача та про визначення переможця процедури закупівлі та здійснити повторну оцінку тендерних пропозицій учасників торгів у визначені законом строки, а не відміняти торги.

48. У справі №922/2030/20 розглядався спір щодо: визнання недійсними додаткових угод № 1-5 до договору на підставі статті 203 ЦК України, як таких, що укладені з порушенням статті 3 та частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а також стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" необґрунтовано отриманих коштів у розмірі 119 770,40 грн на користь Валківської районної державної адміністрації Харківської області. Підставою позову прокурором визначено необґрунтоване підвищення ціни на паливо з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" і зменшення об`єму запланованого для поставки палива.

49. За наслідком перегляду судових рішень у справі №922/2030/20 Верховний Суд, посилаючись на положення частини першої статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зазначив про нікчемність додаткових угод з огляду на укладення їх з порушенням вимог частини четверної статті 36 цього Закону. Верховний Суд вказав, що визнання додаткових угод до договору недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону, і не потребує визнання їх недійсними судом. Водночас, погоджуючись з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" на користь Валківської районної державної адміністрації Харківської області коштів у розмірі 119 770,40 грн, Верховний Суд зазначив про визначення прокурором неналежного отримувача цих коштів замість належного - Відділу освіти, молоді та спорту Валківської районної державної адміністрації Харківської області, що не позбавляє права прокурора звернутись з відповідним позовом в інтересах цього Відділу.

50. У справі №911/1236/20 розглядався спір щодо визнання недійсним договору поставки від 07.09.2018 №07/09, укладеного між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради "Благоустрій" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський Республіканський Автоцентр" про закупівлю двох самоскидів на загальну суму 4 248 000,00 грн та додаткової угоди № 1 від 21.09.2018 до вказаного договору, якою збільшено ціну договору до 4 672 000,00 грн, а також зобов`язання сторін в порядку частини першої статті 216 ЦК України повернути одна одній все, що вони одержали на виконання такого правочину.

51. Підставою позову прокурором у цій справі визначено те, що у документах, поданих відповідачем-2 для участі у відкритих торгах на закупівлю товару - двох самоскидів, які проводились відповідачем-1, була зазначена недостовірна інформація, зокрема, невідповідність пропозиції вимогам тендерної документації замовника, оскільки у складі пропозиції переможця міститься свідоцтво офіційного дилера ВАТ "Мінський автомобільний завод" № 152/035-17, видане 01.02.2017 Товариству з обмеженою відповідальністю "Київський Республіканський Автоцентр" на право реалізувати вантажну автотехніку "МАЗ" та здійснювати гарантійне і післягарантійне технічне обслуговування з терміном дії по 31.01.2018, а отже на момент закупівлі відповідне свідоцтво було недійсне; тендерна пропозиція та укладені на її підставі договір поставки від 07.09.2018 № 07/07 та додаткова угода №1 від 21.09.2018 не відповідають Закону України "Про публічні закупівлі", в порушення якого замовником неправомірно було збільшено суму договору.

52. У постанові від 05.08.2021 у справі № 911/1236/20 Верховний Суд визнав передчасними висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору поставки від 07.09.2018 №07/09, укладеного між відповідачами за результатами проведеної закупівлі, та додаткової угоди від 21.09.2018 № 1 до вказаного договору. При цьому, Верховний Суд виходив з того, що зміст оскаржуваних судових рішень дає підстави дійти висновку, що оцінка судами відповідності/невідповідності тендерної пропозиції відповідача-2 кваліфікаційним умовам, визначеним відповідачем-1 у додатку 1 до тендерної документації, надавалась виключно станом на час розгляду справи. Зокрема, судами оцінювались свідоцтва офіційного дилера по реалізації вантажної техніки та спеціальних транспортних засобів "МАЗ" № 152/052-18 зі строком дії до 31.01.2019, № 152/065-20 зі строком дії до 31.01.2021, які не могли бути подані відповідачем-2 до складу тендерної пропозиції. Водночас, свідоцтво № 561, видане Товариству з обмеженою відповідальністю "Київський Республіканський Автоцентр" ВАТ "Мінський автомобільний завод" зі строком дії до 31.12.2018, яке і подано відповідачем-2 у своїй тендерній пропозиції та яке було оприлюднене на офіційному веб-порталі "PROZORRO", дає можливість відповідачу-2 проведення технічного обслуговування та гарантійного ремонту вантажної та пасажирської техніки "МАЗ" та не є свідоцтвом офіційного дилера виробника товару.

53. У справі №913/159/17 розглядався спір щодо: визнання недійсним рішення тендерного комітету Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради, оформленого протоколом від 05.12.2016 № 17 (зі змінами) засідання тендерного комітету щодо розгляду тендерних пропозицій по процедурі закупівлі машини дорожньої комбінованої; визнання тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ-О Сервіс" такою, що відповідає умовам тендерної документації; визнання недійсним укладеного між Управлінням житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ-О Сервіс" договору купівлі-продажу від 16.12.2016 № 17/12 машини дорожньої комбінованої на суму 2 156 000,00 грн.

54. У постанові від 09.10.2018 у справі № 913/159/17 Верховний Суд, взявши до уваги встановлені судом першої інстанції обставини стосовно відсутності в ДПІ у м. Сєвєродонецьку ТУ ДФС України у Луганській області інформації щодо проведених операцій за взаємовідносинами Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ-О Сервіс" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Вістол", що свідчить про надання учасником недостовірної інформації стосовно виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРИ-О Сервіс" аналогічного договору, залишив без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову про визнання недійсним рішення тендерного комітету та укладеного на його підставі договору.

55. Отже, аналіз висновків Верховного Суду, викладених у зазначених постановах у справах №910/12166/17, №913/159/17, №922/2030/20, №911/1236/20, на які послався скаржник у касаційній скарзі на обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а також висновків, зроблених у судових рішеннях у справі №906/433/19, у якій подано касаційну скаргу, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у наведених постановах Верховного Суду, оскільки зазначені висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними.

56. Суд касаційної інстанції окремо відмічає, що посилання прокурора на висновки Верховного Суду із постанови від 09.09.2021 у справі №925/1276/19 колегією суддів бути прийняті також не можуть, оскільки касаційна скарга не містить чітких аргументів щодо неврахування судами у справі №906/433/19 висновків, викладених саме у цій постанові. При цьому положення ГПК України покладають обов`язок з визначення та доведення того, якого висновку Верховного Суду не було враховано при прийнятті оскаржуваного рішення, саме на скаржника, що, з урахуванням положень статті 290 ГПК України, зобов`язує останнього, а не суд, у скарзі повно викласти та детально описати невідповідність оскаржуваного судового рішення практиці Верховного Суду із застосування конкретної норми. Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та вважати будь-які посилання скаржника на постанови Верховного Суду підставою для відкриття провадження у справі, якщо скаржник прямо не вказав на них як на таку підставу.

57. У цій частині суд касаційної інстанції вважає доцільним додати, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

58. Як вказала об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.11.2018 у справі №910/4647/18 право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб.

59. За викладеного, більшість доводів касаційної скарги прокурора (оскільки вони підкріплені посиланням на правової висновки Верховного Суду із постанов, прийнятих у неподібних правовідносинах) для проведення касаційного провадження у даній справі є неприйнятними.

60. Також Верховний Суд вважає помилковим посилання прокурора в обґрунтування своїх доводів на правову позицію, яка викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11, оскільки за змістом частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду, тоді як постанови пленуму Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні цієї правової норми (схожий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №916/806/19, від 10.06.2020 у справі № 914/2259/17, від 18.06.2020 у справі №910/7707/19).

61. Водночас єдиною постановою Верховного Суду, яка підпадає під дію пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України і яка може бути покладена в основу касаційного провадження є постанова Касаційного господарського суду від 26.01.2021, якою цю справу було направлено на новий розгляд. Звідси, межі касаційного перегляду цієї справи визначаються доводами касаційної скарги, які поєднані із аргументами про неврахування висновків суду касаційної інстанції саме із наведеної постанови.

62. Так, як вже зазначалося, направляючи дану справу на новий розгляд у постанові від 26.01.2021 суд касаційної інстанції вказав, що стаття 10 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", на підставі якої суди попередніх інстанцій відхилили низку доводів прокурора у зв`язку з пропуском строку подання таких доводів, не регулює правовідносини, які виникли у зв`язку зі спірною закупівлею. З огляду на викладене касаційний суд зазначив, що під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, розглянути всі доводи позову про недійсність рішення тендерного комітету, що викладені із застосуванням Закону України "Про публічні закупівлі", встановити обставини та дослідити докази, зазначені в цій постанові, надати їм та доводам учасників судового процесу належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону.

63. Разом з тим, з оскаржуваних судових рішень вбачається, що за наслідками нового розгляду справи наведені вказівки суду касаційної інстанції судами попередніх інстанцій були виконані належним чином, а висновки, зроблені ними на підставі виконаних вказівок, висновку Верховного Суду жодним чином не суперечать.

64. Заперечення прокурора проти зазначених висновків передусім будуються на аргументах, поєднаних із посиланнями на висновки Верховного Суду, що викладалися у неподібних правовідносинах, про що детально зазначено вище у цій постанові.

65. Безпідставними у цій частині є і всі інші доводи прокурора, позаяк вони є формою незгоди із установленими обставинами спору чи наданою судами оцінкою цих обставин. При цьому такі доводи не обґрунтовані підставами, передбаченими частиною другою статті 287 ГПК України, не доводять порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, а направлені на переоцінку доказів та обставин справи, що були предметом розгляду та їм була надана належна правова оцінка, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, а тому відхиляються Судом (касаційний розгляд здійснюється в межах, передбачених статтею 300 ГПК України).

66. Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

67. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 308 ГПК України). Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

68. Враховуючи наведені положення Закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у даній справі, колегія суддів Верховного Суду вирішила, що прийняті у справі рішення і постанова повністю відповідають правовим нормам, а тому не можуть бути змінені чи скасовані. Водночас подана прокурором касаційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

69. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 у справі №906/433/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил