ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2022 Справа № 914/3686/21

За позовом: Фізичної особи підприємця Тимчишина Івана Васильовича, м. Львів,

до відповідача: Львівського казенного експериментального підприємства

засобів пересування і протезування, м. Львів,

про: стягнення збитків в розмірі 727 889, 52 грн.

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Р.Р. Волошин

За участю представників сторін:

позивача: Краснопольський В.О.-представник;

відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичної особи підприємця Тимчишина Івана Васильовича до Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування про стягнення збитків в розмірі 727 889,52 грн.

Ухвалою суду від 13.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.01.2022.

Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою суду від 16.06.2022 закрито підготовче провадження у справі № 914/3686/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.07.2022.

В судовому засіданні представник позивача, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки щодо своєчасної та повної оплати за відвантажений товар.

В жодне судове засідання представник відповідача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив.

Копії ухвал суду Відповідачу у справі надсилались на адресу реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань та на адресу суду не повертались.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на адресу відповідача копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.

В судовому засіданні 28.07.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, між Фізичною особою підприємцем (далі - Продавець, позивач) та Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування і протезування (далі - Покупець, боржник, відповідач) укладено ряд договорів, а саме: договір № 1/280 від 29 .07.2016, договір № 172 від 24.07.2018, договір № 173 від 24.07.2018, договір № 5 від 02.01.2020, договір № 2 від 02.01.2021. На підставі вказаних договорів постачальник зобов`язувався передати у власність відповідача товар, кожна партія якого визначалася накладною. Також за вказаними договорами відповідач зобов`язувався провести розрахунок за поставлений товар шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника (т. 1 а.с. 50-52, 53- 55, 56-58,59-61, 62-64

Згідно долучених до матеріалів справи накладних, за 2017 рік постачальник передав відповідачу товар на загальну суму 791 134,05 грн, який відповідач оплатив частково т. 1 а.с. 65-143).

Відтак у відповідача виникла заборгованість за вказаний період в сумі 74 935,62 грн. Наявність заборгованості відповідач не заперечив, що підтверджується підписаним актом звірки взаємних розрахунків за 2018 рік, складений в кінці грудня 2018 року, в якому вказано, про зазначену заборгованість відповідача станом 01.01.2018 (т.1 а.с.32).

Згідно долучених до матеріалів справи накладних, за 2018 рік постачальник передав відповідачу товар на загальну суму 1 626 169,66 грн (т.1 а.с.144-т.2а.с.7)., який відповідач оплатив частково і визнав заборгованість загалом за період 2017-2018рр. на суму 346 335,39 грн, що підтверджується згаданим вище актом звірки за 2018 рік, підписаним обома сторонами. (т.1 а.с.32-35).

Згідно долучених до матеріалів справи накладних, за 2019 році постачальником передано відповідачу товар, що підтверджено копіями накладних загальну суму 898 406,42 грн(т.2 а.с.8-70), який відповідач оплатив частково, у зв`язку з чим станом на кінець 2019 року у відповідача виникла та не заперечується останнім заборгованість на загальну суму 721 385,71 грн, що підтверджено актом звірки за 2019 рік, підписаним обома сторонами. (т.1 а.с.36-38).

Згідно долучених до матеріалів справи накладних, в 2020 році постачальником передано відповідачу товарів на загальну суму 2 668 305,14 грн, проте відповідачем оплачено частково. (т.2 а.с.71-173).

Станом на кінець 2020 року відповідач визнав борг в сумі 641 926,68 грн, що підтверджено актом звірки за 2020 рік, підписаним обома сторонами. (т.1 а.с.39-42).

В 2021 році постачальником передано відповідачу товар на загальну суму 544 613,94 грн, який відповідачем оплачено частково. (т.2 а.с.174-197).

Згідно долученого до матеріалів справи та підписаного сторонами акту звірки за І півріччя 2021 року, станом на кінець першого півріччя 2021 року відповідач визнав заборгованість в сумі 727 889,52 грн. (т.1 а.с.43).

Відтак, за період 2017-2021рр. позивачем поставлено товар, підтверджений накладними, на загальну суму 6 528 629,21 грн, однак, як зазначає позивач, відповідачем оплачено лише частково на загальну суму 5 620 982,40 грн, що підтверджено вищевказаними актами звірки.

Відтак, заборгованість відповідача становить 907 646,81 грн, однак, в надісланій на адресу відповідача претензії №1 від 08.10.2021 просить погасити заборгованість в розмірі 727 889,52 грн (враховуючи підписні акти звірки і визнану відповідачем заборгованість) (т.2 а.с.198).

Вказана претензія залишилась відповідачем без реагування, що і стало причиною зверненням з даним позовом до суду з матеріально правовою вимогою про стягнення з : Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування, м. Львів заборгованості в розмірі 727 889,52 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договори поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Відтак, на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем було отримано товар, що підтверджується видатковими накладними. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений позивачем товар.

Відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем за договорами становить 727 889,52 грн, підтверджується підписними актами звірки.

Оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару у повному розмірі, то вимоги позивача про стягнення з відповідача 727 889,52 грн заборгованості з оплати останнього підлягають до задоволення в повному обсязі.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 10918,35 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування (79052, м. Львів, вул. Рудненська,10; код 03187714) на користь Фізичної особи-підприємця Тимчишина Івана Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 727 889,52 грн заборгованості та 10 918,35 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.07.2022

Суддя Березяк Н.Є.