номер провадження справи 32/55/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2022 Справа № 908/627/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Колодій Н.А., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МАРКС.КАПІТАЛ, (36023, м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10, )

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо, (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34, )

про стягнення суми 11418,57 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю МАРКС.КАПІТАЛ про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо суми 11418,57 грн. матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 04.05.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/627/22, присвоєний номер провадження 32/55/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

01.08.2022 справу розглянуто, за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Позовні вимоги мотивовані наступним. 17.07.2021 у м. Черкаси по вул. Чорновола, 73 сталася дорожньо-транспортна пригода, зокрема, за участю транспортних засобів Chrysler, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху. На момент ДТП Chrysler, д.н.з. НОМЕР_1 , був застрахований в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія Саламандра відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту КАСКО МІНІ № S152.163435 від 24.03.2021. На підставі зазначеного договору та акту огляду пошкодженого ТЗ від 23.07.2021, ремонтної калькуляції від 28.07.2021 № 0034560.07, страхового акту від 11.08.2021 № 0034560.07.21/1 та розрахунку страхового відшкодування, ПрАТ Саламандра здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 11418,57 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ Страхова Компанія Кредо (Поліс №ЕР/203156873), то саме до відповідача ПрАТ Саламандра мало право вимоги в порядку суброгації. Позивач також зазначив, що 02.01.2020 між ПрАТ Саламандра та ТОВ МАРКС.КАПІТАЛ був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли згідно акту прийому-передачі документів № 32-03 від 19.08.2021 до договору № 02.01.2020-СК від 02.01.2020. Відповідно до п. 99 Переліку переданих регресних вимог № 03-21 (за період з 01.07.2021 по 30.09.2021), який є невід`ємною частиною цього договору, право вимоги до ТДВ СК Кредо перейшло до Фактора ТОВ МАРКС.КАПІТАЛ (позивача). 19.08.2021 позивач направив відповідачу вимогу № 07154 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), яку отримано останнім 25.08.2021. Проте досудова вимога відповідачем не виконана. У встановлені законом строки страхове відшкодування виплачено не було, так само як не було повідомлено про прийняття рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування. Позов обґрунтовано, зокрема, ст.ст. 993, 1166, 1077, 1082 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування, ст.22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які складаються з: суми 2481,00 грн. витрат зі сплати судового збору та суми 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які позивач також просив стягнути з відповідача.

18.05.2022 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач визнав вимоги позивача про відшкодування шкоди у розмірі 11418,57 грн. Щодо розподілу судових витрат зазначив, що підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, оскільки справа є малозначною та розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. При виготовленні позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦК України та Законом. Окрім того, сума вимоги позивача не співмірна витраченим позивачем витратам на правничу допомогу (5000,00 грн.). Просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги до 1000,00 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України.

У відповіді на відзив, позивач, зокрема, зазначив, що оскільки між позивачем та Адвокатським бюро «ТЕРЗІ ТА ПАРТНЕРИ» погоджений детальний опис робіт (наданих послуг) та підписаний акт надання послуг по даній справі, що свідчить про реальність надання правової допомоги, її обсяг та вартість, то вважає, що виконані адвокатом роботи є співмірними, а розмір заявлених витрат в сумі 5000, 00 грн. знаходиться в межах розумності. Тому відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають сплаті на користь Адвокатського бюро «ТЕРЗІ ТА ПАРТНЕРИ».

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

24.03.2021 автомобіль Chrysler, д.н.з. НОМЕР_1 , був застрахований в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія Саламандра відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту КАСКО МІНІ № S152.163435.

17.07.2021 у м. Черкаси по вул. Чорновола, 73 сталася дорожньо-транспортна пригода, зокрема, за участю транспортних засобів Chrysler, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), у якому наявна відмітка про визнання ОСОБА_2 своєї вини.

ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Саламандра із повідомленням (заявою) від 19.07.2021 про подію, що сталась 17.07.2021, яка має ознаки страхового випадку та заявою від 16.08.2021 про виплату коштів по страховому випадку.

Згідно страхового акту № 0034560.07.21/1 від 11.08.2021 та розрахунком страхового відшкодування до нього, страхове відшкодування визначено в розмірі 11418,57 грн.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту КАСКО МІНІ № S152.163435 від 24.03.2021, на підставі протоколу огляду пошкодженого ТЗ, ремонтної калькуляції № 0034560,07, страхового акту від 11.08.2021 № 0034560.07.21/1 та розрахунку страхового відшкодування, ПрАТ Страхова компанія Саламандра здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 11418,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3794 від 18.08.2021.

Згідно з полісом серії ЕР 203156873 (діючим станом на 17.07.2021) автомобіль Volkswagen GOLF, д.н.з. НОМЕР_2 , застрахований ТДВ Страхова Компанія Кредо (Страховик, відповідач у справі); франшиза 0,00 грн.; ліміт за шкоду майну 130 000,00 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що 02.01.2020 між ПрАТ Страхова компанія Саламандра та ТОВ МАРКС.КАПІТАЛ (позивач у справі) був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, в т.ч., щодо страхового випадку № 0034560.07.21/1 на суму 11418,57 грн., де боржник ТДВ СК Кредо, згідно акту прийому-передачі документів № 32-03 від 19.08.2021 до договору.

Відповідно до п. 99 Переліку переданих регресних вимог № 03-21 (за період з 01.07.2021 по 30.09.2021), який є невід`ємною частиною цього договору, право вимоги до ТДВ СК Кредо (відповідача у справі) перейшло до Фактора ТОВ МАРКС.КАПІТАЛ (позивача).

19.08.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) в сумі 11418,57 грн., з доданими до неї документами на обґрунтування та підтвердження права вимоги про відшкодування здійсненої страхової виплати.

Як вказано в позовній заяві та не заперечується відповідачем, відшкодування витрат здійснено не було. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом за яким відкрито провадження даній справі № 908/627/22.

Із змісту ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами ст. 27 Закону України Про страхування, в якій зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи досліджені судом докази, згідно положень ст. ст. 512, 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України Про страхування до позивача перейшло право вимоги до відповідача у розмірі сплаченого страхового відшкодування в розмірі 11418,57 грн.

Відповідач позовні вимоги визнав, що відображено у відзиві на позов.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 11418,57 грн. страхового відшкодування є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відзиві на позов, що надійшов до суду 18.05.2022, тобто до початку розгляду справи по суті, відповідач заявив клопотання про повернення позивачу з державного бюджету на підставі статті 130 ГПК України 50% сплаченого судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

За змістом ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Судовий збір за розгляд позовних вимог у даній справі складає 2481,00 грн., які були сплачені позивачем за платіжним дорученням № 923 від 05.01.2022.

Отже позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50% сплаченого судового збору в розмірі 1240,50 грн. на підставі ухвали суду за відповідним клопотанням позивача.

Решта витрат зі сплати судового збору, а саме - в розмірі 1240,50 грн. відповідно до положень статті 129 ГПК України покладається на відповідача.

Також позивачем було заявлено до стягнення з відповідача суму 5000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 123 ГПК України до складу судових витрат, крім судового збору, входять витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем до позову надано копії Ордеру ВІ 1086246 та договору про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ від 14.02.2022, укладеного між Адвокатським бюро «ТЕРЗІ ТА ПАРТНЕРИ» (Бюро) та ТОВ МАРКС.КАПІТАЛ (Клієнт), за умовами якого Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту професійну правничу допомогу на умовах, передбачених цим договором.

Додатковою угодою № 1 від 14.02.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги (копія міститься в матеріалах справи) визначено, що гонорар сплачується на підставі Акту виконаних робіт за результатами надання професійної правничої допомоги у відповідності до п. 3.3 Договору.

З матеріалів справи вбачаться, що позовна заява ТОВ МАРКС.КАПІТАЛ складена та підписана адвокатом Терзі О.С.

В акті надання послуг від 25.04.2022 разом з детальним описом робіт до нього (копії містяться в матеріалах справи) викладено детальний опис робіт (наданих послуг), в т.ч. зазначено, що підготовка та направлення до Господарського суду Запорізбької області позовної заяви про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо» коштів в порядку суброгації в розмірі 11418,57 складає 5000 грн. Всього за актом вартість наданих послуг складає 5000,00 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач у відзиві зазначив, що підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, оскільки справа є малозначною та розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. При виготовленні позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦК України та Законом. Окрім того, сума вимоги позивача не співмірна витраченим позивачем витратам на правничу допомогу (5000,00 грн.). Просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги до 1000,00 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до предмету позову в даній справі позивачем було заявлено до стягнення з відповідача суму 11418,57 грн. страхового відшкодування.

Судом встановлено, що позовна заява не містить розрахунків заявленої до стягнення суми 11418,57 грн., справа не є складною і підготовка її до розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль. Справа розглядалась за правилам спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Крім того, як вбачається з Автоматизованої системи документообігу Господарського суду Запорізької області Діловодство спеціалізованого суду аналогічні позови вже заявлялись ТОВ МАРКС.КАПІТАЛ до Господарського суду Запорізької області, при представництві ТОВ МАРКС.КАПІТАЛ адвокатом Терзі О.С.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно з ціною позову та складністю справи є неспіврозмірними та завищеними.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання відповідача, обмеживши розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті за послуги адвоката, та визнати обґрунтованим при розподілі судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката для даної справи в сумі 2500,00 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо, (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МАРКС.КАПІТАЛ, (36023, м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10) суму 11418 (одинадцять тисяч чотириста вісімнадцять) грн. 57 коп. страхового відшкодування, суму 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп. витрат зі сплати судового збору та суму 2500 (дві тисячі пятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 01.08.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н. А. Колодій