ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022м. ХарківСправа № 922/18/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ТРАНС", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанська промислова компанія", м. Харків
про стягнення 103086,74 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МД ТРАНС" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанська промислова компанія" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 42 транспортно-експедиторського обслуговування від 29.01.2021 у сумі 103086,74 грн., що складається: 79600,00 грн. - основна сума заборгованості; 15952,00 грн. - штраф; 7534,74 грн. - пеня. Також, позивач просить суд здійснити розподіл судових витрат відповідно до ст. 129 ГПК України.

В обґрунтування позову позивач вказує, що в період з 03.02.2021 по 27.04.2021 ним належним чином були виконані транспортно-експедиторські послуги за договором № 42 транспортно-експедиторського обслуговування від 29.01.2021. Водночас, ТОВ "Слобожанська промислова компанія" в порушення умов договору не виконало свої зобов`язання в повному обсязі та здійснило часткову оплату виконаних послуг.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.01.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 07.02.2022 о 11:30.

У судовому засіданні 07.02.2022, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи на 28.02.2022 о 12:15.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, тобто до 26 березня 2022 року.

З метою убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема, учасників справи та працівників суду, судове засідання призначене на 28.02.2022 о 12:15 не відбулося.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб. Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 21.04.2022 №212-ІХ воєнний стан в Україні продовжено до 25 травня 2022 року.

Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 №2263-ІХ воєнний стан в Україні продовжено до 23 серпня 2022 року.

31.05.2022 судом розгляд справи було призначено на 29.06.2022 о 11:00.

У судовому засіданні 29.06.2022, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи на 26.07.2022 о 11:45.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань по справі повідомлявся судом за юридичною адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 61124, м. Харків, пров. Зерновий, буд. 10. Копія ухвали про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому суд зазначає, що сторони своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників для участі у судовому засіданні не направили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Крім того, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "МД ТРАНС" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобожанська промислова компанія" (клієнт) було укладено договір № 42 транспортно-експедиторського обслуговування від 29.01.2021 (надалі - договір).

Відповідно до договору ТОВ "МД ТРАНС", як експедитор, зобов`язувалося організувати за рахунок та по заявці ТОВ "Слобожанська промислова компанія" перевезення морським транспортом, ТЕО з перевезення автомобільним транспортом (транспортно-експедиційне обслуговування на території України), а клієнт, відповідно до п. 3.1.8. договору, зобов`язувався своєчасно оплачувати послуги експедитора за тарифами, встановленими за згодою сторін.

Згідно із заявкою №1 від 03.02.2021 року погоджено перелік та вартість послуг по організації ТЕО вантажу в контейнері ТСNU8982996 по коносаменту QNDLEG21022019. Водночас, згідно із заявкою №2 від 05.02.2021 року погоджено перелік та вартість послуг по організації ТЕО вантажу в контейнері MSMU7648500 по коносаменту XNGLEG2102002.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 03.02.2021 по 27.04.2021 ТОВ "МД ТРАНС" належним чином виконані транспортно-експедиторські послуги за договором, що підтверджується складеними між сторонами актами № 35 та №36 від 27 квітня 2021 року на загальну суму 577626,00 грн.

Водночас, ТОВ "Слобожанська промислова компанія" в порушення умов договору не виконало свої зобов`язання за договором в повному обсязі та здійснило часткову оплату послуг за договором на загальну суму 497866,00 грн. згідно платіжних доручень № 2 та № 3 від 22.04.2021.

Відповідно до п. 4.2.3. договору ТОВ "Слобожанська промислова компанія" була зобов`язана оплатити надані послуги шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора протягом 3 (трьох) банківських днів. Однак, відповідач порушив умови договору та прострочив оплату по договору у розмірі 79760,00 грн. ще 30 квітня 2021 року.

У зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем зобов`язань за договором та з метою досудового врегулювання ситуації, що склалася, позивачем 11.10.2021 була направлена відповідачу вимога про повернення боргу за договором.

Згідно позову позивач вказує, що вимога про повернення боргу за договором була отримана відповідачем, проте, відповідач не виходить на зв`язок, зобов`язань за договором не виконує, на спроби врегулювати спірну ситуацію в досудовому порядку не реагує, як наслідок, позивач був змушений звернутись до суду для захисту свої законних прав та інтересів

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Аналогічні положення передбаченні ст. 316 Господарського кодексу України та ст. 929 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, та те, що в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором по оплаті транспортно-експедиторських послуг у розмірі 79760,00 грн., суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 79600,00 грн. є обґрунтованою, вона підтверджена доданими до матеріалів справи доказами, не спростована відповідачем та є такою, що підлягає задоволенню.

Щодо стягнення 15952,00 грн. штрафу та 7534,74 грн. пені суд зазначає, наступне.

Згідно п. 5.3.4 договору, у випадку прострочення клієнтом платежу за надані експедитором послуги клієнт сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає до сплати, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів, клієнт сплачує додатково штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків від простроченої оплати.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, умови п. 5.3.4. договору, господарським судом були перевірені нараховані позивачем відповідачу суми штрафу та пені, та встановлено, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача штраф у розмірі 15952,00 грн. та пеня у розмірі 6361,13 грн. за період з 30.04.2021 по 30.10.2021, з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги у справі підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір у цій справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанська промислова компанія" (61124, м. Харків, пров. Зерновий, буд. 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ТРАНС" (49000, м. Дніпро, вул. Мечникова, буд. 11; ) 79600,00 грн. основної суми заборгованості за договором № 42 транспортно-експедиторського обслуговування від 29.01.2021; 15952,00 грн. штрафу; 6361,13 грн. пені та 2244,35 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "МД ТРАНС" (49000, м. Дніпро, вул. Мечникова, буд. 11; ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Слобожанська промислова компанія" (61124, м. Харків, пров. Зерновий, буд. 10; ).

Повне рішення складено "01" серпня 2022 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/18/22