ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2022 року м.Дніпро Справа № 904/5506/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Уколов Олексій Леонідович, адвокат, довіреність №9 від 06.05.2022 року

від відповідача: Філімонова Ольга Миколаївна, адвокат ПАТ "СК "ІНГОССТРАХ", ордер серії АЕ №1061666 від 25.03.2021 року

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2022 року у справі № 904/5506/18

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України, м.Київ

про визнання недійсними додаткових угод від 16.12.2016 року до договору №238217 від 11.01.2014 року та застосування наслідків недійсності правочину,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2022 року у справі №904/5506/18 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про поновлення строку на опитування учасників справи відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що:

- згідно положень п. 3 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

- частиною 1 статті 90 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи;

- першою заявою по суті, яка подана позивачем 07.12.2018 року, є позовна заява;

- строк на подання заяви в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України пропущено Банком більш ніж на три роки;

- подання відповідачем 15.12.2021 року пояснень, якими ПАТ КБ "Приватбанк" обґрунтовує поважність причин пропуску строку на подання заяви в порядку ст.90 Господарського процесуального кодексу України, не є підставою для визнання таких причин повноважними.

Не погодившись з ухвалою суду, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" оскаржило її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на незаконність ухвали суду в частині відмови у поновленні строку на опитування учасників справи.

Скаржник вважає, що суд невірно застосував вимоги процесуального законодавства, а саме положення ст.ст.90,119 ГПК України, не врахував, що:

- пояснення ПрАТ СК "Інгострах" від 15.12.2021 року є новими з точки зору обставин, які розпочались встановлюватись при розгляді господарської справи;

- при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку суд не повинен застосовувати формальний підхід щодо цього питання, а повинен в індивідуальному порядку врахувати специфіку кожної справи окремо, що відповідає правовій позиції Верховного Суду;

- суд не врахував, що з моменту відкриття провадження у справі суд зупиняв провадження, вирішував питання щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ПрАТ СК "Інгострах" на користь АТ КБ "Приватбанк" 129 490 883,54 грн. та з`ясовував питання щодо існування спору щодо цієї позовної вимоги, вирішував питання щодо залучення Національного банку України тощо;

- процесуальне законодавство не містить заборони для поновлення пропущених процесуальних строків для опитування учасників справи, що вказує на можливість суду забезпечити стороні/Банку реалізацію такого права для з`ясування всіх обставин справи.

Скаржник зазначає, що у поясненнях від 15.12.2021 року ПрАТ СК "Інгосстрах" вперше наводило свої доводи про відсутність впливу колишнього керівництва Банку: Дубілета О.В., Яценка О.В. та Пікуша Ю.П. на діяльність відповідача та оцінки господарських операцій, які бралися Національним банком України за основу під час прийняття 13.12.2016 року рішення №105 про віднесення відповідача до пов`язаних осіб з банком.

Апелянт вважає, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові по справі №826/2021/16 змінили обсяг обставин, які потрібно встановити під час розгляду позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" у даній справі про визнання недійсним додаткових угод та стягнення коштів. Однак, ця обставина була залишена поза увагою суду першої інстанції.

Суд зробив невірний висновок про те, що питання, які позивач має намір зазначити у заяві, не стосуються обставин, що мають значення для розгляду даної справи №904/5506/18 в частині обставин, що передували укладенню оспорюваних додаткових угод; що до предмету доказування входить лише питання щодо наявності чи відсутності підстав для визначення Страхової компанії пов`язаною з Банком.

Скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ним ухвалу в частині відмови у задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про поновлення строку на опитування учасників справи по справі №904/5506/18.

Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" від 12.01.2022 року у справі №904/5506/18 про продовження процесуального строку в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів скаржника.

Зазначає, що:

- строк на подання заяви в порядку ст. 90 ГПК України пропущено Банком більш як на три роки;

- вказані Банком обставини не є поважними причинами для поновлення строку, деякі з обставин, що наводяться апелянтом, не відповідають дійсності.

Відповідач звертає увагу апеляційного суду, що посилання АТ КБ "Приватбанк" на те, що з пояснень ПрАТ СК "Інгосстрах" від 15.12.2021 року у Банку виникла необхідність в проведенні опитування - не відповідає дійсності.

Вперше про обставини не пов`язаності з АТ КБ "Приватбанк" ПрАТ СК "Інгосстрах" заявило у відзиві на позов 10.01.2019 року, а більш детально про підстави не пов`язаності заявило у поясненнях від 05.03.2021 року.

Всі ті ж самі доводи, що зазначені у пояснення ПрАТ СК "Інгосстрах" від 15.12.2021 року, зазначені й у його поясненнях від 05.03.2021 року.

Відповідач вказував, що з березня 2021 року Банк був в повному обсязі обізнаним про позицію ПрАТ СК "Інгосстрах" щодо неповязаності з Банком, оскільки він був учасником у адміністративній справі 160/9652/18.

З клопотанням про поновлення строку на опитування учасників справи Банк звернувся до суду лише 12.01.2022 року, тобто через 8 місяців після того, як дізнався про заперечення ПрАТ СК "Інгосстрах" проти позову, які викладені з урахуванням закриття провадження в адміністративній справі 160/9652/18 та правової позиції ВП ВС у постанові від 15.06.2020 року по справі 826/20221/16.

Відповідач просить суд апеляційної інстанції відхилити апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу господарського суду від 06.06.2022 року у справі №904/5506/18 залишити без змін.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України, відзив на апеляційну скаргу не надав. В судове засідання явку повноважного представника не забезпечив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що у справі наявні квитанція про відправлення з описом вкладення ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2022 року по даній справі, роздруківка з офіційного сайту Укрпошти. За трекномером вказаної відправки відправлення вручено адресату.

Положення п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, які були належним чином повідомлені про судове засідання, однак повторно не з`явились в судове засідання (незалежно від причин неявки).

Оскільки в попереднє засідання суду апеляційної інстанції 20.07.2022 року представник третьої особи також не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, колегія суддів вважає можливим провести розгляд даної апеляційної скарги за відсутності представника Національного банку України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що у справі № 904/5506/18 розглядаються позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" до ПрАТ СК "Інгосстрах" про:

- визнання недійсними додаткових угод від 16.12.2016 року до договору № 238217 від 11.01.2014 року "Про розміщення коштів на строковому депозиті", а саме: додаткової угоди від 16.12.2016 року, підписаної АТ КБ "Приватбанк" та ПрАТ СК "Інгосстрах" в особі Бичихіної О.А. та додаткової угоди від 16.12.2016 року, підписаної АТ КБ "Приватбанк" та ПрАТ СК "Інгосстрах" в особі Клименко П.О.;

- про застосування наслідків недійсності правочинів та стягнення з відповідача на користь позивача 129 490 883,54 грн., отриманих на виконання недійсних правочинів.

12.01.2022 року, як свідчить реєстраційний штемпель канцелярії, до господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання позивача про поновлення строку на опитування учасників справи в порядку ст.90 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Заявник просив опитати відповідача як свідка з ряду питань щодо укладання спірних правочинів, в тому числі щодо осіб Клименко П.О. та ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст. 90 ГПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Згідно ст.161 ГПК України першою заявою позивача по суті справи є позовна заява.

Позовна заява подана АТ КБ "Приватбанк" до суду 07.12.2018 року, що підтверджується датою реєстрації позову.

За ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнав причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого о поновлення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на опитування учасників справи, Банк посилався на те, що про обставини, які оспорюються/не визнаються ПрАТ СК "Інгосстрах", Банк дізнався лише наприкінці грудня 2021 року після ознайомлення з поясненнями ПрАТ СК "Інгосстрах" від 15.12.2021 року щодо відсутності підстав для визнання відповідача та позивача пов`язаними; та після ознайомлення з поясненнями відповідача від 15.12.2021 року щодо ринковості визначення винагороди, яка передбачена оспорюваними додатковими угодами.

Позивач зазначав, що у вказаних заявах відповідач виклав свої заперечення, які виключають можливість задоволення позовних вимог. Тому представник АТ КБ "Приватбанк" вважав, що процесуальний строк, встановлений ч.1 ст.90 ГПК України, має бути поновлений, оскільки він був пропущений заявником з поважних причин.

Для вирішення питання щодо того, чи є обґрунтованими доводи та заперечення обох сторін, колегія суддів звертається до змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2020 року у справі №836/20221/16.

На дану постанову посилалися представники позивача та відповідача під час апеляційного перегляду справи.

За змістом вказаної постанови предметом розгляду справи №836/20221/16 було, в тому числі, питання законності рішення Комісії з питань визначення пов`язаних з банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13.12.2016 року №105 у частині визнання позивачів пов`язаними з Публічним акціонерним товариством "КБ "Приватбанк".

У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2020 року у справі №836/20221/16 міститься висновок про те, що під час розгляду спору про стягнення грошових коштів (депозиту та процентів, нарахованих за ним), позивачі вправі доводити відсутність у них статусу осіб, пов`язаних з банком, у певний період часу як на підставу своїх вимог, посилаючись безпосередньо на частину першу статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", без оскарження рішення Національного банку України про визнання їх пов`язаними з банком особами як самостійної позовної вимоги.

АТ "КБ "Приватбанк" та ПрАТ СК "Інгосстрах" були учасниками справи №836/20221/16 та Банку була відома правова позиція ПрАТ СК "Інгосстрах" щодо питання пов`язаності його з АТ "КБ "Приватбанк". ПрАТ СК "Інгосстрах" таку пов`язаність заперечував.

Слід зауважити, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2019 року у справі №904/5506/18 (колегія суддів у складі: доповідач суддя Верхогляд Т.А., судді Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.) переглядалась правомірність ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019 року про зупинення провадження у справі до вирішення судом адміністративного позову ПрАТ СК "Інгосстрах" до Національного банку України про визнання протиправним рішення Комісії з питань визначення пов`язаних з банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13.12.2016 року №105 в частині визнання ПрАТ СК "Інгосстрах" особою, пов`язаною з ПАТ "КБ "Приватбанк" у справі №160/9652/18. Судом апеляційної інстанції в постанові зазначено, що ПрАТ СК "Інгосстрах" заперечував пов`язаність з ПАТ "КБ "Приватбанк".

Саме ПрАТ СК "Інгосстрах" і був ініціатором позову до Банку про визнання протиправним згаданого рішення Комісії Національного банку України (а.с.93-98 матеріалів оскарження). Банк був учасником адміністративної справи №160/9652/18.

З наведеного колегія суддів приходить до висновку, що станом на дату постановлення судом ухвали у даній справі від 24.01.2019 року про зупинення провадження, АТ "КБ "Приватбанк" був з правовою позицією.

ПрАТ СК "Інгосстрах" щодо пов`язаності його з Банком ознайомлений.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах оскарження наявна копія пояснень відповідача, зареєстрованих судом 05.03.2021 року, за змістом яких ПрАТ СК "Інгосстрах" надає пояснення суду, в тому числі, щодо впливу на Страхову компанію Голови правління Банку Дубілет О.В., посадових осіб Банку Клименко П.О., Бичихіної О.А. та ін. (а.с.101-122 матеріалів оскарження).

Отже, АТ "КБ "Приватбанк" безпідставно, всупереч наявним у справі доказам, зазначає, що про обставини, які оспорюються/не визнаються ПрАТ СК "Інгосстрах", Банк дізнався лише наприкінці грудня 2021 року після ознайомлення з поясненнями ПрАТ СК "Інгосстрах" від 15.12.2021 року щодо відсутності підстав для визнання відповідача та позивача пов`язаними.

Матеріали оскарження ухвали від 06.06.2022 року у даній справі свідчать, що правова позиція ПрАТ СК "Інгосстрах" та його спростування пов`язаності з АТ "КБ "Приватбанк" була відома позивачу задовго до надання ПрАТ СК "Інгосстрах" пояснень суду ( до 15.12.2021 року). Ця ж позиція відповідача не змінилась і на час розгляду судом клопотання позивача від 12.01.2022 року.

Суд першої інстанції звернув увагу, що строк подання заяви АТ "КБ "Приватбанк" в порядку ст.90 ГПК України пропущено понад три роки.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 25.05.2022 року по справі 910/13503/21 щодо тлумачення норм ч. 1 ст. 119 ГПК України, зазначено наступне:

"… п. 31. Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених ГПК України часових рамках.

п. 32. З огляду на системний аналіз ГПК України, під процесуальними строками розуміють встановлений законом та або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата чи завершена та чи інша стадія судочинства.

п.33. Процесуальні строки. з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

п.34. Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

п.36. При цьому можливість поновлення процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації, однак суд має право поновити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин.

п.37. Отже, можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій…".

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у п.30 постанови від 11.05.2022 року по справі 295005/6325/2011 (904/7806/21) щодо тлумачення норм ч. 1 ст. 119 ГПК України, судом зазначено наступне:

"… Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник повинен довести суду їх наявність і непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного із процесуальних строків…".

Відповідно до висновків Верховною Суду, викладених у постанові від 03.05.2022 року по справі 904/1875 /19 щодо тлумачення норм ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд зазначив, що "… 3 правового аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню. Відтак, суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.".

Посилання Банку на надмірний формалізм суду першої інстанції за відсутності поважних причин для поновлення процесуального строку та при наведенні Банком необґрунтованих обставин щодо поважності причин пропуску ним строку на подання відповідного клопотання (посилання на пояснення відповідача від 15.12.2021 року як такі, що містять нові обставини, в той час як ті самі обставини вказані у поясненнях відповідача від 05.03.2021 року) є безпідставним. У Банку було достатньо часу щоб вчинити необхідні процесуальні дії, і жодні перешкоди для вчинення таких дій для нього були відсутні.

АТ КБ "Приватбанк" не враховано положення ч. 4 ст. 14 ГПК України, за якою кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Щодо посилань АТ КБ "Приватбанк" на невірне застосування судом ст. 90 ГПК України, колегія суддів звертає увагу на наступне:

Відповідно до ст.90 ГПК України опитування здійснюється виключно про обставини, що мають значення для справи. Відповіді на запитання подаються у формі заяви свідка.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що запитання, за якими Банк має намір провести опитування ПрАТ СК "Інгосстрах", не стосуються обставин справи.

У апеляційній скарзі Банком наведено свої обґрунтування щодо співвіднесення кожного питання до обставин даної справи. За ст. 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Питання, які позивач мав намір поставити відповідачу, спрямовані на встановлення обставин, які не можуть встановлюватись показами свідків.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №836/20221/16, яка викладена у п.81 постанови від 15.06.2020 року, який процитовано вище, при розгляді даного спору позивач має доводити, а відповідач може заперечувати статус ПрАТ СК "Інгосстрах" як особи, пов`язаної з Банком.

Колегія суддів поділяє доводи оскаржуваної ухвали про те, що зазначені заявником причини пропуску процесуального строку не є поважними і підстав для задоволення клопотання позивача не вбачається.

Під час апеляційного перегляду справи скаржник вказані висновки місцевого господарського суду не спростував.

Отже, апеляційна скарга не доведена та задоволенню не підлягає. Оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, як постановлену судом у відповідності до норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2022 року у справі №904/5506/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 05.08.2022 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков