ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2022 р. Справа №921/384/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Орфей б/н від 04.05.2022 року (вх. № 01-05/1012/22 від 12.05.2022 року)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 року (суддя Ю.О. Чопко; повний текст рішення складено 21.04.2022 року)

у справі № 921/384/19

за позовом: Приватного підприємства Орфей (надалі ПП Орфей)

до відповідача-1: Акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль (надалі АТ Райффайзен Банк Аваль)

до відповідача-2: Теребовлянського районного споживчого товариства

до відповідача-3: Теребовлянської міської ради

про визнання недійсною додаткової угоди до договору купівлі-продажу, визнання незаконними окремих пунктів рішення, визнання незаконними свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації права власності,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Покотило Ю.В. адвокат (ордер серії ВО №1014579 від 04.03.2021 року);

від відповідача-1: Кунинець Н.Й. адвокат (довіреність №283/21 від 17.01.2021 року);

від відповідача-2 (в режимі відеоконференції): Помазанська С.І. адвокат (ордер серії АА №025645 від 24.11.2021 року);

від відповідача-3: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

21.06.2019 ПП Орфей звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача-1 АТ Райффайзен Банк Аваль, до відповідача-2 Теребовлянського районного споживчого товариства, до відповідача-3 Теребовлянської міської ради про: - визнання недійсною додаткової угоди до договору купівлі продажу №10/07-02/015 від 03.04.2001 частини будівлі, укладену 20.06.2001 між Теребовлянським районним споживчим товариством та АППБ "Аваль" (правонаступник АТ "Райффайзен Банк Аваль"); - визнання незаконними та скасування пунктів 3, 4, 5, 6 рішення Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради №69 від 06.04.2011; - визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності серії САЕ №011273, видане 04.05.2011 Теребовлянською міською радою; - визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності серії САЕ №011275, видане 04.05.2011 Теребовлянською міською радою; - скасування державної реєстрації права власності АТ "Райффайзен Банк Аваль" на приміщення 1 площею 228,3 кв.м в нежилому приміщенні по вул. Князя Василька, 110а в м Теребовля, Тернопільської області, записи про яку здійснено в Реєстрі права власності на нерухоме майно 04.05.2011 за №514 в книзі №2 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2016 за №17107701; - скасування державної реєстрації права власності АТ "Райффайзен Банк Аваль" на приміщення 2 площею 92,6 кв.м в нежилому приміщенні по вул. Князя Василька, 110а в м. Теребовля Тернопільської області, записи про яку здійснено в Реєстрі права власності на нерухоме майно 04.05.2011 за №515 в книзі №2 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2016 за №17106458.

Позовні вимоги обгрунтовано відмовою державного реєстратора внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності ПП Орфей на частину першого поверху будівлі по вул. Князя Василька, 110а в м. Теребовля Тернопільської області згідно договору купівлі продажу частини будівлі №2 від 15.03.2001, у зв`язку із виявленими державним реєстратором суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на визначене нерухоме майно та їх обтяженнями, про що винесено 26.03.2019 рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №46153172. Також позивач зазначає, що свідоцтва про право власності серії САЕ №011273 та серії САЕ №011273 від 04.05.2011, відповідно до яких в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про право власності за АТ Райффайзен Банк Аваль на спірне приміщення, а також рішення Теребовлянської міської ради №69 від 06.04.2011, яке слугувало підставою видачі зазначених свідоцтв є незаконними і такими що грубо порушують право позивача, як належного власника спірного майна.

Короткий зміст судових рішень першої, апеляційної та касаційної інстанції

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019 у справі №921/384/19 (суддя І.П. Шумський ) задоволено позов. Визнано недійсною додаткову угоду до договору купівлі-продажу №10/07-02/015 від 03.04.2001, укладену 20.06.2001 між Теребовлянським районним споживчим товариством та Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (АТ "Райффайзен Банк Аваль"). Визнано незаконними та скасовано пункти 3, 4, 5, 6 рішення Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради №69 від 06.04.2011. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності серії САЕ №011273, видане 04.05.2011 Теребовлянською міською радою. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності серії САЕ №011275, видане 04.05.2011 Теребовлянською міською радою. Скасовано державну реєстрацію права власності АТ "Райффайзен Банк Аваль" на приміщення 1 площею 228,3 кв.м в нежилому приміщенні по вул Князя Василька, 110а в м. Теребовля, Тернопільської області, записи про яку здійснено в Реєстрі права власності на нерухоме майно 04.05.2011 за №514 в книзі №2 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2016 за №17107701. Скасовано державну реєстрацію права власності АТ "Райффайзен Банк Аваль" на приміщення 2 площею 92,6 кв.м. в нежилому приміщенні по вул. Князя Василька, 110а в м Теребовля Тернопільської області, записи про яку здійснено в Реєстрі права власності на нерухоме майно 04.05.2011 за №515 в книзі №2 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2016 за №17106458. Стягнуто з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь Приватного підприємства «Орфей» - 4802,50 грн. сплаченого судового збору. Стягнуто з Теребовлянського районного споживчого товариства на користь Приватного підприємства «Орфей» - 960,50 грн. сплаченого судового збору. Стягнуто з Теребовлянської міської ради на користь Приватного підприємства «Орфей» - 5763,00 грн. сплаченого судового збору (т. 2, а.с. 231-242).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 (головуючий-суддя О.І. Матущак, судді: С.М. Бойко, Г.Г. Якімець) апеляційні скарги Теребовлянського районного споживчого товариства та Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задоволено. Рішення господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019 у справі № 921/384/19 скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову (т. 3, а.с. 145-166).

З підстав зазначених в постанові від 05.08.2020, Верховний Суд скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 та рішення господарського суду Тернопільської області від 24.10.2019 у справі № 921/384/19. Справу № 921/384/19 направив на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області (т. 4, а.с. 134-165).

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.01.2021 у справі №921/384/19 (суддя Н.М. Бурда ) відмовлено в задоволенні позову (т. 6, а.с. 55-80).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 (головуючий-суддя Н.А. Галушко, судді: М.Б. Желік, Г.В. Орищин) рішення господарського суду Тернопільської області від 21.01.2021 у справі № 921/384/19 залишено без змін (т. 7, а.с. 19-40).

Постановою Верховного Суду від 20.10.2021 постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 та рішення господарського суду Тернопільської області від 21.01.2021 скасовано, а справу № 921/384/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 7, а.с. 181-192).

Верховний Суд у постанові вказав таке.

Застосовуючи до спірних правовідносин позовну давність, суди обґрунтовували дату початку її перебігу 2008 роком фактом проведення відповідачем-2 у 2008 році реконструкції існуючих приміщень і позивач, як постійний клієнт Банку, за їх висновками, не міг не знати про використання останнім спірного приміщення у власній господарській діяльності без згоди Підприємства, як власника. Проте, як зазначав позивач, який вважає своєю частину приміщення розміром 150 кв.м у спірному об`єкті нерухомості загальною площею 320,9 кв.м, він не заперечував законність права власності відповідача-1 на іншу частину приміщення, тому розміщення в цій частині відділення Банку не давало йому підстав вважати, що його права порушені. При цьому, судами не встановлено, що Банк знаходиться саме у тій частині приміщення, яка придбана позивачем і стосовно якої виник спір. Отже, доводи судів про наявність правових підстав для обрахування позовної давності із 2008 року, є необґрунтованим припущенням. За вказаних обставин суди попередніх інстанцій вищевказаного не врахували, чітко не визначили початок відліку позовної давності, що свідчить про передчасність їх висновків про відмову у позові з підстав пропуску позивачем позовної давності.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №921/384/19 (суддя Ю.О. Чопко) відмовлено в задоволенні позовних вимог (т. 8, а.с. 237-247).

При прийнятті рішення суд виходив з того, що спір між сторонами у цій справі виник у зв`язку з вибуттям майна з володіння. Тобто, позивач вважає порушеним право і таке порушення пов`язане з позбавленням позивача володіння майном через ланцюг передач майна за спірними договорами, а інтерес позивача фактично полягає у поверненні такого майна. Отже, суд дійшов висновку, що належним способом захисту є вимога про витребування майна з чужого назаконного володіння відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України. Оскільки всі інші вимоги в цій справі мають похідний характер від вимоги про визнання правочину недійсним, в їх задоволенні також необхідно відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ПП «Орфей» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 року у справі №921/384/19, в якій не погоджується з даним рішенням. Вважає, що виснови суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом порушено норми процесуального та неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що 15.03.2001 між ПП "Орфей" та Теребовлянським РайСТ у письмовій формі укладено договір купівлі-продажу № 2 частини приміщення площею 150 кв.м. по вул, Князя Василька, 110- а в м. Теребовля. Відповідно до умов даного договору вартість частини приміщення складає 24280,00 грн. Право власності на приміщення, яке продається переходить до Покупця після оплати всієї суми, визначеної угодою. Суди встановили, що між сторонами договору № 2 від 15.03.2001 було оформлено акт прийому-пепредачі від 19.03.2001 вищезазначеної частини приміщення. Скаржник вважає правильним висновок про те, що Теребовлянським РайСТ за фактом виконання укладеного договору № 2, по акту приймання-передачі від 19.03.2001 передано у власність ПП «Орфей» частину приміщення площею 150 кв.м, що знаходиться за адресою вул.Князя Василька,110-а у м.Теребовля. Також зазначає, що Верховний Суд повністю погодився з доводами про те, що посилання на порушення сторонами договору № 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, якщо вони і мали місце, є необґрунтованими. Такі посилання можуть свідчити виключно про порушення порядку здійснення касових операцій, однак жодним чином не спростовують ні сам факт розрахунків, ні правомірність договору купівлі-продажу чи обставин його належного виконання. Також наголошує, що матеріали даної справи не містять жодних доказів існування спорів між Продавцем та Покупцем з приводу неналежного виконання ними умов договору № 2, а саме і в частині несплати за об`єкт купівлі-продажу та не передачі його у власність Покупцю. Зауважує, що за умовами укладеного договору № 2 придбане майно могло бути передано Покупцю по акту лише після повної сплати ним вартості об`єкта. Такий акт складено сторонами без заперечень 19.03.2001. Крім того, про оплату позивачем визначеної договором ціни додатково свідчать довідка продавця (Теребовлянського РайСТ) № 216 від 25.10.2017 та його лист № 95 від 16.05.2018. Скаржник звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься копія Технічного паспорта на частину приміщення площею 180,6 кв.м за адресою: м. Теребовля, вул. Князя Василька,110-а, з інформацією про вартість майна 24286,00 грн., виготовленого на замовлення позивача 11.06.2001 Теребовлянським БТІ. На підставі правовстановлюючого документа (договору купівлі-продажу № 2 від 15.03.2001) Теребовлянським БТІ видано ПП «Орфей» реєстраційне посвідчення № 299 на домоволодіння частину приміщення по вул. Князя Василька, 110-а у м. Теребовля, датоване 14.06.2000. Відтак, 19.03.2001 Теребовлянське РСТ перестало бути власником частини приміщення площею 150 кв.м за адресою: м. Теребовля, вул. Князя Василька, 110-а, і відповідно втратило право на розпорядження цим майном. В той же час, 20.06.2001 між Теребовлянським РайСТ та АППБ «Аваль» укладено спірну додаткову угоду до договору № 10/07-02/015 від 03.04.2001, з якої вбачається, що сторонами внесено зміни до договору об`єкта купівлі-продажу площею 150 кв.м, як частини приміщення по вул. Князя Василька, 110-а у м. Теребовля. Вказано об`єкт купівлі-продажу приміщення 320,3 кв.м за цією адресою. З посиланням на них Теребовлянським БТІ 11.10.2001 видано Банку інше реєстраційне посвідчення № 301 вже на цілий об`єкт нерухомого майна площею 320,3 кв.м за цією адресою. Тобто, відповідачем-2 продано частину об`єкта, яка вже перейшла у власність позивача і таке право вже було зареєстровано за новим власником. Скаржник вказує, що підставою для прийняття спірних пунктів рішення № 69 від 06.04.2011, в розумінні п. 8.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (в редакції від 01.10.2010, чинній станом на момент прийняття спірного рішення), був виготовлений для АППБ «Аваль» Теребовлянським БТІ Технічний паспорт за червень 2001 року на приміщення меншою площею 139,7 кв.м, ніж загальна площа приміщень, на яку цим рішенням за Банком переоформлено право власності та видано свідоцтва про право власності. Крім того, основою для прийняття рішення Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради було і реєстраційне посвідчення № 301 від 11.10.2001, видане в тому числі на підставі додаткової угоди від 20.06.2001 до договору № 10/07-02/015, яка на переконання скаржника є недійсною. Про те, що право власності на належне ПП «Орфей» приміщення (якому відповідачем-3 в травні 2018 року було присвоєно нову адресу) зареєстровано за іншою особою, а саме за АТ "Райффайзен Банк Аваль", позивачу стало відомо лише в березні 2019 року, коли він звернувся до державного реєстратора для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності ПП «Орфей» на частину 1 поверху будівлі по вул. Князя Василька, 110-а в м. Теребовля. Відтак, позовна давність до позовних вимог про визнання недійсним правочину додаткової угоди до договору № 10/07-02/015 купівлі-продажу частини будівлі від 03.04.2001 не могла розпочати свій перебіг раніше, ніж 07.06.2019, оскільки саме з ціє дати позивачу стало відомо про наявність та зміст оспорюваного правочину. Просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 року у справі № 921/38419 та ухвалити нове судове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач-1 у поданому письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вказує, що скаржник жодними належними та допустимими доказами не спростував незаконність застосування судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Звертає увагу на те, що звернувшись 20.06.2019 року до господарського суду Тернопільської області із даним позовом, до позовної заяви позивач додав копії документів, в тому числі додаткової угоди від 20.06.2001. Але завірені 29.07.2019 начальником копії договорів та додаткової угоди від 20.06.2001, в тому числі і інших документів, представником позивача подані до суду згідно із його клопотанням від 01.08.2019. Тобто, копія додаткової угоди від 20.06.2001 та інші документи про право власності на приміщення Банку були у розпорядженні позивача значно раніше. Крім того, 05.10.2016 на адресу Банку надійшов адвокатський запит адвоката Черніцького І.Р., який діяв на підставі Ордера Серії АА № 140790 від 05.10.2016, виданого згідно договору про надання правової допомоги від 15.09.2016. В якому, зокрема, зазначається, що ПП «Орфей» вважає себе власником приміщення площею 150 кв.м, що знаходиться в м. Теребовля, вул. Князя Василька, 110-а та просить звільнити займане Банком приміщення за вказаною адресою. Таким чином, станом на дату скаладання адвокатського запиту, позивачу вже було відомо, що приміщення, яке він вважає своїм, використовується Банком. В свою чергу, враховуючи, що Банк відкрито з 2001 року володіє спірним приміщенням, в ньому 19 років поспіль розміщено Теребовлянське відділення Банку, про що позивач, маючи місцезнаходженням м. Теребовля не міг не знати, вивіска «Райффайзен Банк Аваль» присутня з зовнішнього боку будівлі, позивач міг дізнатися про порушення свого права, якщо таке дійсно мало місце, починаючи, з 20.06.2001 року, а саме з моменту укладення між Банком та відповідачем-2 додаткової угоди до договору купівлі-продажу частини будівлі № 10/07-02/015 від 03.04.2001. Також, відповідач-1 зазначає, що ПП «Орфей» будучи клієнтом Банку з 2001 року, обслуговувалось у Теребовлянському відділенні за адресою: м.Теребовля вул.Кн.Василька, 110-а. Представництво інтересів та підписання угод про відкриття рахунків ПП «Орфей» (від імені якого діяв Подольський О.М.) від імені Банку здійснювалось Яворським Р.А. в приміщенні Теребовлянського відділення в період з 19.04.2001 по 14.06.2013. За заявою, підписаною директором ПП «Орфей» безпосередньо у відділенні Банку, розташованому у приміщенні, яке позивач вважає своїм, ПП «Орфей» 06.04.2004, 14.07.2004, 02.04.2010 відкривались рахунки та надавались документи пов`язані з ідентифікацією клієнта, тощо. Тому, принаймі уже з 2004 року позивачу могло бути відомо, що приміщення, яке він вважає своїм, використовується Банком, саме як відділення Банку. Наведені обставини свідчать про порушення позивачем строку звернення до суду із даним позовом. Відповідач-1 вважає, що договір купівлі-продажу № 2 від 15.03.2001, укладений між ПП «Орфей» та Теребовлянським РСТ є неукладеним, оскільки у позивача відсутні документи про сплату коштів за придбане приміщення та технічна документація на приміщення, яка є невід`ємною частиною договору. На недобросовність поведінки ПП| «Орфей» вказує те, що договір купівлі-продажу було укладено 15 березня 2001 року та майже протягом 18 років ПП "Орфей" не вчинялись будь-які дії щодо придбаного нерухомого майна (правочини і витрати на його утримання, сплата податків, сплата комунальних платежів тощо). До позовної заяви додано акт прийому-передачі від 19.03.2001 року до договору купівлі-продажу № 1 від 15.03.2001. Згідно акта прийому-передачі майно передається згідно з умовами договору купівлі-продажу від 15 березня 2001за № 1. Однак, акт прийому-передачі приміщення до договору купівлі-продажу № 2 від 15.03.2001 року відсутній. Теребовлянське БТІ листом від 15.11.2021 № 229 на адвокатські запити адвоката Кунинець Н.Й. № 1-аз від 05.11.2011 та № 2-аз від 10.11.2021, надало інформацію наступного змісту:«Акт приймання-передачі приміщення від Теребовлянського РайСТ до ПП «Орфей» на виконання умов договору купівлі-продажу № 2 від 15.03.2001 року в матеріалах інвентарної справи відсутній». В свою чергу, відсутність державної реєстрації права власності за позивачем підтверджується листом Теребовлянського БТІ № 229 від 15.11.2021. Згідно інформації Теребовлянського БТІ вбачається, що державна реєстрація права власності згідно договору купівлі-продажу № 2 від 15.03.2001 за ПП «Орфей» була здійснена 14.06.2001, але після подання в БТІ додаткової угоди до договору купівлі-продажу № 010/07-02/015 від 03.04.2001 року, укладеної 20.06.2001 року між Теребовлянським РСТ та АППБ «Аваль» запис про реєстрацію права власності за ПП «Орфей» було скасовано, так як ПП «Орфей» не надало в БТІ акта приймання-передачі або документа про сплату за приміщення. Про відсутність державної реєстрації права власності на спірне приміщення за позивачем свідчить також і рішення державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Заліщинської РДА від 26.03.2019 № 46153172 про відмову ПП «Орфей» в проведенні державної реєстрації за договором купівлі-продажу від 15.03.2001 року з посиланням на відомості Теребовлянського БТІ про відсутність реєстрації права власності на частину приміщення по вул. Князя Василька, 110-а в м.Теребовля. Відповідач-1 стверджує, що Виконавчий комітет Теребовлянської міської ради при ухваленні рішення № 69 від 06.04.2011 діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень, на підставі звернення Банку та доданих до нього документів. Разом з тим, на думку відповідача-1 рішення Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради № 69 від 06.04.2011 жодним чином не порушує прав позивача у даній справі. Просить рішення господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №921/384/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП «Орфей» без задоволення.

Відповідач-2 у поданому письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, а оскаржуване рішення суду першої інстанції вважає законним, прийнятим з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що спір у справі №921/384/19 виник у зв`язку з вибуттям майна по вул. Кн.Василька, 110-а у м. Теребовля з володіння ПП «Орфей», яке вважає порушеним право, як власника на володіння і користування майном, в зв`язку з наявністю додаткової угоди від 20.06.2001 до договору купівлі-продажу №10/07-02/015, а інтерес ПП «Орфей» полягає у поверненні такого майна. У такому випадку, належним способом захисту є вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відтак, відповідач-2 вважає, що суд правомірно відмовив у задоволенні позову з підстав неналежно обраного способу захисту порушення права та інтересу. Враховуючи відмову в задоволені позову з підстав неналежно обраного способу захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові, господарським судом не розглядалось клопотання Теребовлянського РайСТ про застосування строку позовної давності у даній справі. Просить рішення господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі № 921/384/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП «Орфей» без задоволення.

Відповідач-3 не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача (в режимі відеоконференції) підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 (в режимі відеоконференції) просили залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-3 не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання. Про причини неявки не повідомив.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення відповідача-3 з датою, часом та місцем розгляду справи, суд встановив, що 05.07.2022 року ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 року про відкладення розгляду справи №921/384/19 на 01.08.2022 року об 11 год. 00 хв. надіслано на офіційну електронну адресу відповідача-3 Теребовлянської міської ради.

Крім того, ухвала Західного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, тобто є загальнодоступною.

Сторони у справі зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання сторін у справі.

Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності відповідача-3.

Обставини справи

На підставі рішення Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради народних депутатів № 301 від 25.11.1997, Теребовлянському районному споживчому товариству було видано свідоцтво від 22.11.2000 на право особистої власності на нежилий будинок (частину універмагу) по вул. Князя Василька, 110А у м. Теребовля, про що Теребовлянським бюро технічної інвентаризації зроблено запис під № 301 в реєстровій книзі № 1 (т. 1, а.с. 26).

Постановою правління Теребовлянського РайСТ № 1А/2 від 04.01.2001 "Про продаж приміщення, що знаходиться за адресою м. Теребовля по вул. Князя Василька 110 (під банк)" постановлено, зокрема: продати приміщення 1-го поверху бувшого універмагу, що знаходиться за адресою: м. Теребовля по вул. Князя Василька, 110 (п. 1 постанови); продаж провести по ціні не нижче залишкової вартості 59280,00 грн., включаючи ПДВ (експертної оцінки) (п. 3 постанови) (т. 1, а.с. 97).

15.03.2001 між Теребовлянським районним споживчим товариством (Продавець) та Приватним підприємством "Орфей" (Покупець) укладено договір № 2 купівлі-продажу частини будівлі (т.1, а.с.17-19).

Відповідно до п 1.1 договору Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець прийняти і сплатити вартість частини приміщення 150 м2, що знаходиться в м.Теребовля вул.Князя Василька, 110-а частину першого поверху згідно технічної документації, плану підписаного сторонами, який є невід`ємною частиною договору.

Частина приміщення, що є предметом даного договору належить Продавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 22 листопада 2000 року № б/н, яке видане Теребовлянським БТІ, приміщення вільне від усіх прав третіх осіб (найм, застава, безоплатне користування) (п. 1.2 договору).

Згідно із п.п. 2.1-2.3 договору вартість частини приміщення будинку, яке продається (згідно плану) становить 24280,00 грн., в т.ч. ПДВ. Покупець зобов`язується внести кошти за придбаний об`єкт протягом 3,5 місяців, не пізніше 1 липня 2001 року з моменту укладення договору. Розрахунки за придбаний об`єкт здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошової суми зі свого рахунку на рахунок Продавця або внесення грошей в касу.

Продавець зобов`язується в 3-денний термін після повної сплати продажної ціни передати Покупцю продане приміщення по акту прийому-передачі, який підписується сторонами і наявну технічну документацію на об`єкт. Покупець зобов`язується в 3-денний термін після повної сплати продажної ціни прийняти придбаний об`єкт по акту прийому-передачі (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Пунктами 3.3, 3.4 договору сторони обумовили, що кожна сторона зобов`язана виконувати обов`язки, покладені на неї цим договором, та сприяти другій стороні у виконанні обов`язків. Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору.

Право власності на приміщення, яке продається переходить до Покупця після оплати всієї суми визначеної угодою (п. 3.5 договору).

Згідно із п. 5.1 договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами по договору.

В матеріалах даної господарської справи міститься копія акта прийому-передачі від 19.03.2001 до договору купівлі-продажу № 1 від 15.03.2001, складеного Теребовлянським РайСТ та ПП "Орфей", відповідно до якого Теребовлянським РайСТ передано Приватному підприємству "Орфей" частину приміщення площею 150 кв.м за адресою: вул. Князя Василька, 110-а у м. Теребовля (т. 1, а.с. 20).

На замовлення ПП "Орфей" 11.06.2001 Теребовлянським БТІ було виготовлено Технічний паспорт (реєстровий номер 299) на частину приміщення площею 180,6 кв.м за вищевказаною адресою. У характеристиці даного об`єкта зазначено, що вартість частини приміщення під літерою А згідно договору купівлі-продажу складає 24286,00 грн. (т.1, а.с.22-25)

На підставі договору № 2 Теребовлянським БТІ 14.06.2000 видано позивачу Реєстраційне посвідчення № 299 на частину приміщення по вул. Князя Василька, 110-а у м.Теребовля (т.1, а.с.21).

У справі відсутні належні та допустимі докази про те, чи оспорювався (визнавався недійсним) у встановленому порядку договір купівлі-продажу частини приміщення площею 150 м2 по вул. Князя Василька, 110-а у м. Теребовля № 2 від 15.03.2001 між Теребовлянським районним споживчим товариством (Продавець) та Приватним підприємством "Орфей" (Покупець).

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія договору № 10/07-02/015 купівлі-продажу частини будівлі від 03.04.2001, укладеного між Теребовлянським районним споживчим товариством (Продавець) та Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АППБ "Аваль" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") (Покупець). Згідно із п. 1.1 договору Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець прийняти і сплатити вартість частини приміщення площею 150 кв.м, що знаходиться в м. Теребовля по вул. Князя Василька, 110-а частину першого поверху згідно технічної документації, плану, підписаного сторонами (т. 1, а.с. 35-37).

Частина приміщення, що є предметом даного договору, належить Продавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 22 листопада 2000 року, яке видане Теребовлянським БТІ, приміщення вільне від усіх прав третіх осіб (найм, застава, безоплатне користування) (п. 1.2 договору).

Вартість частини приміщення будинку, яке продається (згідно плану) становить 35000,00 грн., в т.ч. ПДВ. Покупець зобов`язується внести кошти за придбаний об`єкт протягом 45 календарних днів з моменту укладення договору. Розрахунки за придбаний об`єкт здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошової суми зі свого рахунку на рахунок Продавця (п. п. 2.1-2.3 договору).

Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони погодили, що Продавець зобов`язується в 3-денний термін після повної сплати продажної ціни передати Покупцю продане приміщення по акту прийому-передачі, який підписується сторонами і наявну технічну документацію на об`єкт. Покупець зобов`язується в 3-денний термін після повної оплати продажної ціни прийняти придбаний об`єкт по акту прийому-передачі.

Пунктами 3.3, 3.4 договору сторони обумовили, що кожна сторона зобов`язана виконувати обов`язки, покладені на неї цим договором, та сприяти другій стороні у виконанні обов`язків. Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору.

Право власності на приміщення, яке продається переходить до Покупця після оплати всієї суми визначеної угодою (п. 3.5 договору).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами по договору (п. 5.1 договору)

Згідно із п.п. 5.3, 5.4 договору зміни умов договору або внесення доповнень до нього можливі за згодою сторін. Усі зміни та доповнення до договору здійснюються тільки у письмовій формі.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією акта прийому-передачі від 04.05.2001 до договору купівлі-продажу № 10/07-02/015 від 03.04.2001, Теребовлянським РайСТ передано Акціонерному поштово-пенсійному банку "Аваль" частину приміщення площею 150 кв.м за адресою: вул. Князя Василька, 110-а у м. Теребовля (т. 1, а.с. 103).

14.06.2000 Теребовлянським БТІ видано банку Реєстраційне посвідчення № 299, на частину приміщення по вул. Князя Василька, 110-а у м. Теребовля, на підставі договору купівлі-продажу № 10/07-02/015 від 03.04.2001 (т. 1, а.с. 209).

Факт укладення між Теребовлянським районним споживчим товариством та Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" договору № 10/07-02/015 від 03.04.2001 позивачем не заперечується та не оспорюється у справі № 921/384/19.

Як видно з матеріалів даної судової справи, 20.06.2001 між Теребовлянським РайСТ (Продавець) та Тернопільською обласною дирекцією Акціонерного поштово-пенсійного банку "Аваль" (Покупець) укладено додаткову угоду до договору № 10/07-02/015 купівлі-продажу частини будівлі від 03.04.2001. Даною додатковою угодою пункти 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 договору № 10/07-02/015 купівлі-продажу частини будівлі від 03.04.2001 викладено в наступній редакції, зокрема:

" 1.1. Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити приміщення, вказані у додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору, загальною площею 320,3 кв.м, що розташовані на першому поверсі в будинку № 110а по вул. Князя Василька в м. Теребовлі Тернопільської області";

" 2.1. Вартість приміщень (згідно додатку № 1), які продаються, становить 60000,00 грн. в тому числі податок на додану вартість";

" 2.2. Покупець зобов`язується внести кошти за придбаний об`єкт в строк по 21.06.2001 включно" (т. 1, а.с. 38-39).

Відповідно до п.п. 2,3 додаткової угоди дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору № 10/07-02/015 купівлі-продажу частини будівлі від 03.04.2001. Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Продавцем і Покупцем.

Також 20.06.2001 між Теребовлянським РайСТ та Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" складено акт прийому-передачі, зміст п. 1 якого вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу частини будівлі № 10/07- 02/015 від 03.04.2001 Продавець передає, а Покупець приймає приміщення загальною площею 320,3 кв.м, що розташовані на першому поверсі будинку № 110 а по вул. Князя Василька в м. Теребовлі Тернопільської області (т. 1, а.с. 40).

На підставі договору купівлі-продажу № 10/07-02/015 від 03.04.2001 та додаткової угоди від 20.06.2001 до даного договору Теребовлянським БТІ 11.10.2001 видано Акціонерному поштово-пенсійному банку "Аваль" реєстраційне посвідчення № 301 на об`єкт нерухомого майна за адресою: вул. Князя Василька, 110-а у м. Теребовля (т. 1, а.с. 132).

Так, матеріали справи містять виготовлений у 2008 році Спільним підприємством комплексного проектування "Тернопількооппроект" для Банку Робочий проект по реконструкції існуючих приміщень Теребовлянського відділення "Райффайзен Банк Аваль" в м. Теребовля по вул. Князя Василька, 110А, з зазначеною робочою площею 304,12 кв.м. До нього додані вихідні дані та робочі креслення, а саме виконані техніком Шубалим у січні 2011 року, план будови під літерою А по вул Кн Василька, 110-а у м Теребовля та журнал обмірів та розрахунку площ приміщень №110-а, виконаний 25.01.2011 щодо приміщення загальною площею 320,9 кв.м, з зазначенням у ньому про окремі площі приміщень 92,6 кв.м та 228,3 кв.м, за вказаною адресою (т. 1, а.с. 109-114).

18.01.2011 Теребовлянським БТІ на замовлення Тернопільської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" виготовлено Технічний паспорт на приміщення (інвентарний номер 2666) площею 320,9 кв.м, яке знаходиться у м. Теребовля по вул. Князя Василька, 110-а (т. 1, а.с. 216-219).

Виконавчий комітет Теребовлянської міської ради прийняв рішення № 48 від 22.02.2011 «Про присвоєння вуличних адрес», яким присвоїв окремі вуличні адреси приміщенням, в яких знаходиться ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", розмежувавши їх на два окремі приміщення, а саме: приміщення № 1 площею 228,3 кв.м та приміщення № 2 площею 92,6 кв.м, що знаходяться в м. Теребовлі по вул. Князя Василька, 110«а» та належать Тернопільській обласній дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (т. 1, а.с. 117).

Рішенням Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради № 69 від 06.04.2011 "Про переоформлення права власності на нежитлове приміщення" зокрема вирішено: переоформити право власності на приміщення № 1, загальною площею 228,3 кв.м, що знаходиться в м. Теребовлі по вул. Князя Василька, 110 «а» за Публічним Акціонерним Товариством "Райффайзен Банк Аваль"; переоформити право власності на приміщення № 2, загальною площею 92,6кв.м, що знаходиться в м. Теребовлі по вул. Князя Василька, 110 «а» за Публічним Акціонерним Товариством "Райффайзен Банк Аваль"; Виконавчому комітету міської ради видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно; Теребовлянському БТІ зареєструвати свідоцтво про право власності на нерухоме майно (пункти 3-6 рішення) (т. 1, а.с. 41).

На підставі рішення № 69 від 06.04.2011 Виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради 04.05.2011 видано Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" Свідоцтво серії САЕ № 011273 про право приватної власності на нежитлове приміщення 1, загальною площею 228, 3 кв.м та Свідоцтво серії САЕ № 011275 про право приватної власності на нежитлове приміщення 2, загальною площею 92,6 кв.м, що знаходяться по вул. Князя Василька, 110-а у м. Теребовля (т. 1, а.с. 119, 120).

Із Витягів Теребовлянського бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію прав № 29845945 та № 29849693 від 04.05.2011 вбачається, що вищевказані приміщення № 1 та № 2 внесені до книги записів № 2 під номерами 514 та 515 відповідно (т. 1, а.с. 119-120 на звороті).

В подальшому, 01.03.2012 Теребовлянським БТІ виготовлено на замовлення власника - Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" Технічні паспорти на нежилі приміщення № 1 площею 228,3 кв.м (інвентарний номер 2666, реєстровий номер 514) та приміщення № 2 площею 92,6 кв.м (інвентарний номер 2666, реєстровий номер 515) (т. 1, а.с. 220-224, 225-228).

В матеріалах справи № 921/384/19 наявна копія довідки № 216 від 25.10.2017, виданої Головою правління Теребовлянського РайСТ Мисліцькою Г.І., в якій зазначено, що частина приміщення в м. Теребовля по вул. Князя Василька, 110 а площею 150 кв.м продана 15.03.2001 ПП "Орфей", розрахунки за проданий об`єкт проведені, заборгованості немає (т. 1, а.с. 27).

Крім того, у адресованому Постійно діючій комісії з питань житлово-комунального господарства, архітектури та транспорту при Теребовлянській міській раді листі № 95 від 16.05.2018, Голова правління Теребовлянського РайСТ Мисліцька Г.І. повідомила, що Теребовлянським РайСТ в 2001 році було продано приміщення першого поверху універмагу по вул. Князя Василька, 110-а двом юридичним особам, а саме: ПП "Орфей" 150 кв.м вартістю 24280,00 грн. на підставі договору № 2 від 15.03.2001 та ТОД АППБ "Аваль" 150 кв.м вартістю 35000,00 грн. на підставі договору № 10/07-02/015 від 03.04.2001. Після оплати коштів дані об`єкти на підставі актів приймання - передачі були передані у власність даним юридичним особам. При цьому зазначено, що додаткова угода до договору № 10/07-02/015 від 03.04.2001 у Теребовлянському РайСТ по документах не обліковується (т. 1, а.с. 28).

Поряд з тим, рішенням Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради № 131 від 22.05.2018 «Про присвоєння поштової адреси» присвоєно поштову адресу частині приміщення по вул. Князя Василька, 110а, а саме: приміщенню № 4 «м. Теребовля, вул. Князя Василька, 110а приміщення № 4», яке належить ПП "Орфей" (т. 2, а.с. 150).

Як зазначає позивач у позовній заяві, з метою внесення відомостей про своє право власності в Реєстр речових прав, ПП "Орфей" 05.03.2019 звернулось із заявою до державного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області Дрозд Світлани Петрівни.

26.03.2019 державним реєстратором було прийнято рішення за № 46153172 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; подані документи не дали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; згідно отриманої інформації Теребовлянського БТІ від 14.03.2019 за № 49 право власності на заявлену частину приміщення по вул. Князя Василька, 110-а, в м. Теребовля Теребовлянського району Тернопільської області за заявником не зареєстровано; по пошуках відомостей за адресою в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вже містяться актуальні дані про реєстрацію приміщень 1,2,3 за даною адресою (т. 1, а.с. 29).

За даними Інформаційних довідок № 161567619 та № 161569548 від 29.03.2019 з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у розділах "Актуальна інформація" про об`єкти нерухомого майна за Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" на праві приватної власності 24.10.2016 під номерами 17107701 та 17106458 зареєстровані відповідно приміщення 1, загальною площею 228,3 кв.м та приміщення 2, загальною площею 92,6 кв.м, які знаходяться по вул. Князя Василька, 110-а у м. Теребовля Тернопільського району Тернопільської області (т. 1, а.с. 30-32, 33-34).

В матеріалах справи міститься лист Теребовлянського БТІ № 136 від 24.07.2019, в якому зазначається про технічну описку у даті реєстраційного посвідчення на частину приміщення за ПП «Орфей» та запису про реєстрацію в реєстраційній книзі. На копії посвідчення видно, що друкований рік видачі « 2000» виправлений на « 2001» реєстраційний № 299 в реєстраційному посвідченні було вказано помилково (т. 2, а.с. 131).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень статей 2, 20 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, що виникають, зокрема, з земельних відносин та щодо права власності чи іншого речового права на майно, визнання недійсними акта, що порушують такі права.

Згідно із частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Статтею 15 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої такими є, зокрема: визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсною додаткової угоди до договору купівлі продажу №10/07-02/015 від 03.04.2001 частини будівлі, укладеної 20.06.2001 між Теребовлянським районним споживчим товариством та АППБ "Аваль" (правонаступник АТ "Райффайзен Банк Аваль"), визнання незаконними окремих пунктів рішення Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради №69 від 06.04.2011, визнання незаконними свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації права власності.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує порушенням своїх прав, як власника нерухомого майна на частину приміщення 150 кв.м першого поверху будівлі по вул. Князя Василька, 110а в м. Теребовля Тернопільської області згідно договору купівлі-продажу частини будівлі №2 від 15.03.2001.

Натомість, на належне позивачу на підставі договору купівлі-продажу майно право власності було зареєстроване за АТ "Райффайзен Банк Аваль" на підставі незаконної додаткової угоди до договору купівлі-продажу №10/07-02/015 від 03.04.2001, укладеної 20.06.2001.

Відповідно до частини 1 статті 225 ЦК УРСР 1963 року (чинної на час укладення вказаної додаткової угоди) право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до вказаних норм 19.03.2001 (дата підписання акта прийому-передачі частини приміщення між позивачем та відповідачем-2) Теребовлянське районне споживче товариство перестало бути власником частини приміщення площею 150 кв.м. за адресою вул. Князя Василька, 110-а, м. Теребовля, і відповідно втратило право на розпорядження цим майном.

Водночас, первинно, для правильного вирішення даного спору, необхідно встановити, чи заявлені позовні вимоги дійсно спрямовані на захист прав та законних інтересів позивача.

Статтею 387 Цивільного кодексу України унормовано, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За приписами частин 1, 3 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей. Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально визначеного майна із чужого незаконного володіння, а підставою такого позову - обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019, справа № 487/10128/14, наводить правові висновки про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство відокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

За висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

З огляду на вищеописані правові норми, висновки Верховного Суду та фактичні обставини даної справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для відмови у задоволенні заявленої ПП «Орфей позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди до договору купівлі продажу №10/07-02/015 від 03.04.2001 частини будівлі, укладеної 20.06.2001 між Теребовлянським районним споживчим товариством та АППБ "Аваль" (правонаступник АТ "Райффайзен Банк Аваль"), оскільки ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник частини приміщення 150 кв.м першого поверху будівлі по вул. Князя Василька, 110а в м. Теребовля вважає порушеним, у зв`язку з вибуттям вказаного нерухомого майна з володіння і користування ПП «Орфей» внаслідок укладення спірної додаткової угоди, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Враховуючи те, що всі інші вимоги, заявлені позивачем, а саме: визнання незаконними окремих пунктів рішення Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради №69 від 06.04.2011, визнання незаконними свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації права власності, мають похідний характер від вимоги про визнання правочину недійсним, суд апеляційної інстанції вважає підставним та обґрунтованим висновок про відмову у їх задоволенні.

Щодо заявлених відповідачем-1 та відповідачем-2 клопотань у відзивах на позовну заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (т. 1, а.с. 190-200, т. 2, а.с. 145-149), колегія суддів зазначає наступне.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи відмову у задоволенні позову з підстав неналежно обраного способу захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові, судом першої інстанції не розглядались клопотання відповідача-1 та відповідача-2 про застосування строку позовної давності у даній справі.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 року у справі №921/384/19.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Орфей б/н від 04.05.2022 року (вх. №01-05/1012/22 від 12.05.2022 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 21.02.2022 року у справі № 921/384/19 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех