ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р. Справа №914/2180/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Бонк Т.Б., Зварич О.В.

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Львівської області (суддя Петрашко М.М.) від 13 лютого 2020 року у справі №914/2180/19 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення 41 488,00 грн штрафу за неправильне зазначення коду та адреси одержувача

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» подало до Господарського суду Господарського суду Львівської області позов до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення передбаченого статтею 122 Статуту залізниць України 41488,00 грн штрафу за невірно зазначений код та адресу вантажоодержувача в залізничних накладних №40909749 та №40908014, що підтверджено актом загальної форми №261 від 27 квітня 2019 року.

Господарський суд Львівської області рішенням від 13 лютого 2020 року у справі №914/2180/19 позов задовольнив частково; стягнув з Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» штраф в розмірі 24 892,80 грн та 1921,00 грн витрати по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення прийнято з посиланням на приписи статей 230, 233, 307 Господарського кодексу України, статей 551, 549, 908 Цивільного кодексу України, 5, 23, 24, 43, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, 3 Закону України «Про залізничний транспорт», пункту 1.1., 1.3.,2.1., 2.3., 5.5 Правил оформлення перевізних документів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував штраф в розмірі 41480,00 грн. Суд відхилив доводи відповідача про відсутність збитків чи додаткових витрат позивача як підстави для відмови у позові про стягнення з відповідача штрафу і вказав, що збитки, завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно зі статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Ураховуючи інтереси обох сторін, фінансове становище відповідача, яке підтверджене балансом (звітом про фінансовий стан) Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» станом на 30.09.2019 з відображенням відповідних даних балансу підприємства на початок та на кінець звітного періоду, статус відповідача, який має стратегічне значення для регіону, суд застосував частину 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частину 1 статті 233 Господарського кодексу України та зменшив розмір штрафу з п`яти до трьох розмірів провізної плати по кожній накладній, що за двома накладними разом становить 24892,80 грн.

Апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 13 лютого 2020 року у справі №914/2180/19 подали і позивач, і відповідач.

Західний апеляційний господарський суд повернув без розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (відповідач) через неподання доказів сплати судового збору.

Отже, суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (позивач).

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Українська залізниця» просить скасувати оскаржене рішення у частині зменшення штрафу та задовольнити позов у повному обсязі.

Вважає, що суд невірно застосував норми матеріального і процесуального права. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої ця застосовується, довести згідно з ст. 74 ГПК України, ст. 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення значних збитків контрагенту на підставі належних та допустимих доказів.

Усупереч положенням статті 74 ГПК України, застосування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 233 Господарського кодексу України до спірних правовідносин було формальним, адже суд обмежився лише посиланням на баланс (звіт про фінансовий стан) Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» станом на 30 вересня 2019 року з відображенням відповідних даних балансу підприємства на початок та на кінець звітного періоду без конкретизації показників, які свідчать про важкий фінансовий стан, та без дослідження показників цього балансу.

Частиною 1 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодження сторін не допускається. Згідно з приписами частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, статей 6,117 Конституції України, статті 10 Закону України «Про залізничний транспорт» штрафна санкція, передбачена статтями 118, 122Статуту залізниць України не є договірною, також, чітко визначений розмір штрафу, відповідно суд не мав підстав для зменшення штрафу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду №906/434/17, 914/2339/17.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 06 квітня 2020 року поновив позивачу строк на апеляційне оскарження і відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Львівської області від 13 лютого 2020 року у справі №914/2180/19. Відповідно до частини 10 статті 270 ГПК України суд ухвалив апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Львівської області від 13 лютого 2020 року у справі №914/2180/19 розглядати без повідомлення учасників справи.

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» надіслало відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», у якому просить залишити без змін рішення Господарського суду Львівської області від 13 лютого 2020 року у справі №914/2180/19, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Водночас суд урахував інтереси обох сторін, фінансове становище відповідача, яке підтверджене балансом (звітом про фінансовий стан) Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» станом на 30 вересня 2019 року з відображенням відповідних даних балансу підприємства на початок та на кінець звітного періоду, статус відповідача, який має стратегічне значення для регіону, зокрема те, що основним різновидом господарської діяльності відповідача є виробництво електричної енергії, а також торгівля електроенергією, тому господарська діяльність відповідача є суспільно необхідною та відіграє особливу соціальну роль; та, керуючись положеннями ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, дійшов вірного висновку про зменшення розміру штрафу з п`яти до трьох розмірів провізної плати по кожній накладній та стягнення з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 24892,80 грн.

Крім цього повідомляє, що у порушення вимог ст. 259 ГПК відповідач отримав апеляційну скаргу без додатків вказаних у ній.

Суд апеляційної інстанції повідомив сторони про розгляд справи №914/2180/19 відповідно до частини 10 статті 270 ГПК України, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення .

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» відсутні.

Обставини справи.

Відповідач зі станції Ладижин Одеської залізниці здійснив відправку вагонів №56045883 та №61297941 на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці, що підтверджується залізничними накладними №40909749 та №40908014 відповідно.

Розмір провізної плати вказаний у накладних №40909749 та №40908014 однаковий - 4148,80грн.

27.04.2019 по прибутті вагонів №56045883 та №61297941 на станцію призначення Кам`янське Придніпровської залізниці, було виявлено, що в залізничних накладних №40909749 та №40908014 невірно зазначено код та адресу одержувача.

Також, 27.04.2019 залізницею був складений акт загальної форми №261, про що в залізничних накладних №40909749 та №40908014 зроблено відповідні відмітки.

Цього ж дня станція призначення Кам`янське відправила на станцію відправлення вантажу Ладижин телеграму №40 від 27.04.2019, у якій повідомлено про те, що вантажоодержувач (код 8887), зазначений у накладних, відсутній, у зв`язку з чим станція призначення Кам`янське у відправленій телеграмі просить уточнити адресу вантажоодержувача.

28.04.2019 зі станції відправлення Ладижин на станцію призначення Кам`янське надійшли телеграми-відповіді №HP46 від 28.04.2019 та № HP49 від 28.04.2019 щодо виправлення реквізитів одержувача у накладних на: ТзОВ «Лемтранс» (код 0136).

На підставі вказаних телеграм станції відправлення Ладижин у накладних №40909749 та №40908014 було виправлено дані щодо одержувача, а саме: одержувач ТзОВ «Лемтранс»; адреса одержувача 03150, м.Київ, вул.Антоновича, 46-46а; код одержувача: 0136.

За неправильно зазначені у залізничних накладних №40909749 та №40908014 код та адресу одержувача, позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України, нарахував штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати - по 20 744,00 грн за кожну накладну (4148,80грн х 5= 20 744,00 грн). Сума штрафу по двох накладних становить 41 488,00 грн (20 744,00 грн х 2=41 488,00 грн).

У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з відповідача штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати за неправильне зазначення коду одержувача по кожній із залізничних накладних у розмірі 41488,00 грн, який суд задовольнив частково.

Суд апеляційної інстанції переглядає рішення Господарського суду Львівської області від 13 лютого 2020 року у справі №914/2180/19 у частині зменшення розміру штрафу з п`яти до трьох розмірів провізної плати по кожній накладній, що стало підставою відмови у стягненні 16 584,00 грн.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ч.1 ст. 909 ЦК України та ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 ЦК України).

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 5 ст. 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998. (далі Статут)

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна це - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Статтею 105 Статуту передбачено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до статті 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно з статтею 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334. (далі Правила).

Актом загальної форми №261від 27.04.2019 підтверджено, що відповідач (відправник) у накладних №40909749 та №40908014 вказав неправильні код і адресу одержувача, що слугувало підставою для застосування господарських санкцій.

А саме, за неправильно зазначені у залізничних накладних №40909749 та №40908014 код та адресу одержувача, позивач виходячи із розміру провізної плати (4148,80 грн за кожною накладною) на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України, нарахував штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати - по 20 744,00 грн за кожну накладну (4148,80грн х 5= 20 744,00 грн). Сума штрафу по двох накладних становить 41 488,00 грн (20 744,00 грн х 2=41 488,00 грн).

Суд першої інстанції визнав правомірним нарахування позивачем 41 488,00 грн штрафу. Разом з цим, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру штрафу з п`яти до трьох розмірів провізної плати по кожній накладній, передбаченого статтями 118, 122 Статуту залізниць України та, відповідно, зменшення на 16 594,00 грн суми штрафу з посиланням на інтереси обох сторін, фінансове становище відповідача, яке підтверджене балансом (звітом про фінансовий стан) Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» станом на 30.09.2019 з відображенням відповідних даних балансу підприємства на початок та на кінець звітного періоду, статус відповідача, який має стратегічне значення для регіону. Суд керувався приписами частини 3 статті 551 ЦК України та частини першої статті 233 ГК України.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з частиною 3 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Щодо доводів апелянта про безпідставність зменшення місцевим судом розміру штрафу з п`яти до трьох розмірів провізної плати, передбаченого статтями 118, 122 Статуту залізниць України, що не є договірним, чітко визначеним розмір штрафу, колегія суддів зазначає наступне:

Суд першої інстанції дійшов висновку про можливість зменшити розмір штрафу з п`яти до трьох розмірів провізної плати по кожній накладній та стягнути з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 24 892,80 грн з посиланням на інтереси обох сторін, фінансове становище відповідача, яке підтверджене балансом (звітом про фінансовий стан) Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» станом на 30.09.2019 з відображенням відповідних даних балансу підприємства на початок та на кінець звітного періоду, статус відповідача, який має стратегічне значення для регіону, на оптимальний баланс інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Суд керувався приписами частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частини першої статті 233 Господарського кодексу України.

Зменшення розміру санкцій за ст. 233 ГК України є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізоване при наявності сукупності передбачених в гіпотезі коментованої норми обставин, а сама лише відсутність завданих збитків, без врахування кількісної характеристики динаміки виконання зобов`язання, наявності заборгованості перед бюджетами, найманими працівниками, виробництво важливих для держави і суспільства товарів (робіт, послуг) та інших обставин, не може слугувати підставою зменшення розміру санкцій.

Відповідач надав місцевому суду баланс (звіт про фінансовий стан) Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» станом на 30.09.2019 з відображенням відповідних даних балансу підприємства на початок та на кінець звітного періоду у підтвердження свого майнового стану.

Правовий аналіз норм ч. 1 ст. 233 ГК України ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду, що спростовує доводи скаржника щодо можливості зменшення штрафу передбаченого приписами ст.118, 122 Статуту залізниць України, а лише зменшення встановлених договірних санкцій.

Необхідно враховувати, що правила статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

У контексті наведеного, така підстава для застосування господарських санкцій, як неправильне зазначення у накладних №40909749 та №40908014 коду і адреси одержувача, які в подальшому були виправлені та не призвели до настання негативних для позивача чи інших осіб наслідків (у матеріалах справи немає доказів настання наслідків), а також фінансовий стан відповідача, дають підстави для зменшення на 16 594,00 грн суми заявленого штрафу.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Господарського суду Львівської області від 13 лютого 2020 року у справі №914/2180/19 ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому суд залишає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» без задоволення.

За приписами частин 4 і 5 статті 240 ГПК України,у розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись, ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 13 лютого 2020 року у справі №914/2180/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Повний текст постанови складено 03 серпня 2022 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців

Суддя Т.Б. Бонк

Суддя О.В. Зварич