ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року Справа № 918/99/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариста з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області у справі №918/99/22 від 13 квітня 2022 року, повний текст рішення складено 14 квітня 2022 року, суддя Заголдна Я.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Авіа Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія"

про стягнення 110351 грн 50 коп.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меридіан Авіа Агро" (надалі - Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (надалі Відповідач) про стягнення з Відповідача боргу в сумі 102 224 грн 41 коп., пені в сумі 4 909 грн 57 коп., трьох відсотків річних в розмір 848 грн 60 коп., інфляційних втрат в розмірі 2 368 грн 99 коп..

В обгрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 26-08/21 про виконання авіаційних агрохімічних робіт від 26 серпня 2021 року, в частині повного та своєчасного проведення розрахунків.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 13 квітня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 102 224 грн 41 коп. основного боргу, 4 909 грн 57 коп. пені, 848 грн 60 коп. 3 % річних, 2 368 грн 99 коп. інфляційних втрат.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що строк виконання зобов`язань Відповідачем за Договором настав, а саме 28 вересня 2021 року. Позивачем виставлено Акт № 37 на суму 1 349 822 грн 41 коп. (із яких 1 247 598 грн 00 коп. оплачена Відповідачем 8 вересня 2021 року у формі передоплати), відповідно із 29 вересня 2021 року розпочався відлік 5-денного строку у банківських днях на оплату залишку виконаних робіт у розмірі 102 224 грн 41 коп..

Також, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вказав, що у зв`язку з тим, що Відповідачем у справі не проведено повної оплати робіт виконаних Позивачем за Договором у термін до 5 жовтня 2021 року, то з 6 жовтня 2021 року Відповідач є таким, що прострочив виконання Договору на суму 102 224 грн 41 коп.. Крім того суд першої інстанції вказав, що враховуючи те, що Відповідач в порушення вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав, за проведені Позивачем роботи своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, на основі чого прийшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення основного боргу у розмірі 102 224 грн 41 коп..

Також, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що сторони на підставі вільного волевиявлення та свободи Договору узгодили між собою та зафіксували у пункті 6.2 Договору, що у разі порушення Відповідачем строків оплати вартості робіт Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від розміру невчасно виконаних грошових зобов`язань. Оскільки сторони, укладаючи Договір, погодили відповідальність за несвоєчасне виконання Відповідачем зобов`язань по оплаті проведених Позивачем робіт у вигляді пені, то місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вказав, що до задоволення підлягає вимога Позивача про стягнення з Відповідача 4909 грн 57 коп.

Окрім того, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що судом перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних долучені Позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE та встановлено, що останні є арифметично вірними, обґрунтовані. З огляду на вказане суд першої інстанції прийшов до висновку, що до задоволення підлягає вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3 % річних в розмірі 848 грн 60 коп. та інфляційні втрати 2 368 грн 99 коп..

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з підстав, висвітлених в ній, просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Відповідач, зокрема виходив з того, що наданий Позивачем до позовної заяви Акт надання послуг не є тим самим Актом здачі-приймання виконаних робіт, що передбачений умовами Договору про виконання авіаційних агрохімічних робіт № 26-08/21 від 26 серпня 2021 року.

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Позивача надійшов відзив, в котрому Позивач просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач зазначив, що 28 вересня 2021 року закінчено виконання Позивачем робі (зобов`язань) за Договором, Позивачем 28 вересня 2021 року виставлено Відповідачу рахунок та акт, який до сьогоднішнього дня залишаються несплаченим.

Оплата залишку вартості робіт за Договором мала відбуватися протягом 5-ти банківських днів з моменту виставлення акту, але не пізніше 5-ти банківських днів після завершення Позивачем робіт. Водночас, 28 вересня 2021 року Позивачем завершено роботи та виставлено Відповідачу акт, який останній мав сплатити до 5 жовтня 2021 року, проте Відповідач оплату у встановлений Договором строк не здійснив та намагається уникнути виконання грошових зобов`язань.

Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України: у суду апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно частини 2 статті 270 ГПК України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 статті 270 ГПК України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

В силу дії частини 10 статті 270 ГПК України: апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 13 статті 8 ГПК України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Разом з тим, суд констатує, що види справ, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження визначені в частині 4 статті 247 ГПК України.

Суд констатує, що дана справа № 918/99/22 не підпадає під дані винятки.

Водночас, суд констатує, що згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімуму на одну працездатну особу в розмірі 2481 грн. Відтак, максимальна ціна позову, що підлягає під дію частини 10 статті 270 ГПК України складає 248000 грн 00 коп. (що є більшою сумою, ніж сума позовних вимог в даній справі).

З огляду на вищевказане, колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно, ухвалою суду від 21 червня 2022 року повідомлено сторін про те, що розгляд справи №918/99/22 проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до 22 серпня 2022 року включно.

Відтак, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи вбачається, 26 серпня 2021 року між Позивачем та Відповідачем укладений Договір № 26-08/21 про виконання авіаційних агрохімічних робіт (надалі Договір; а.с. 7-13).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Відповідач доручає, а Позивач бере на себе зобов`язання виконати авіаційні агрохімічні роботи з обробки посівів замовника засобами захисту рослин Відповідача за допомогою вертольота Мі-2 у кількості 1 (однієї) одиниці у порядку і строки, передбачені цим Договором.

Згідно з пунктом 1.2 Договору, Відповідач зобов`язався прийняти та оплатити виконані за цим Договором роботи в порядку і в строки, передбачені цим Договором.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що Позивач зобов`язався виконати обумовлені Договором роботи на орієнтовній площі 6 301 га, згідно погоджених сторонами карт-схем.

Як визначено пунктом 1.5 Договору визначено, що сторони дійшли згоди, що фактична оброблювальна площа, яка зазначена в пункті 1.4 Договору, може коригуватися Відповідачем в процесі виконання Договору і відображається в актах здачі-приймання виконаних робіт, які є невід`ємними частинами Договору.

Водночас, сторонами в пункті 1.6 Договору визначено, що про зміну обсягу робіт, виду, порядок виконання робіт Відповідач зобов`язався попередити Позивача не пізніше, ніж за 2 робочі дні до початку робіт.

Згідно з пунктом 2.1 Договору Позивач зобов`язався виконати обумовлені у Договорі роботи і передати їх результат Відповідачу на підставі підписання сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт. Сторони погодили, що Позивач починає виконувати роботи з 8-9 вересня 2021 року. Термін завершення робіт за цим Договором визначається з розрахунку виконання обсягу робіт зазначеного у підпункті 5.2.1 Договору.

Як вбачається із пунктом 3.1 Договору, вартість робіт з обробки одного гектара землі встановлюється за згодою Сторін і становить 396 грн, у т. ч. ПДВ: 66 грн.

Загальна орієнтовна вартість робіт, що підлягають виконанню за цим Договором, становить 2 495 196 грн, у т. ч. 20 % ПДВ: 415 866 грн.

Згідно з підпунктом 3.4.1 Договор,у передплату у розмірі 1 247 598 грн у т.ч. 20 % ПДВ 207 933 грн, що становить 50 % від загальної орієнтовної вартості робіт, яка зазначена у пункті 3.3 Договору, Відповідач сплачує в строк до 6 вересня 2021 року включно.

Решту вартості фактично виконаних робіт Відповідач сплачує протягом 5 банківських днів з дати виставлення Позивачем Відповідачем кожного Акту здачі-приймання виконаних робіт за Договором, але не пізніше 5 банківських днів з дати закінчення виконання робіт за Договором.

Сторони дійшли до згоди, що остаточна вартість робіт за Договором становить сукупну вартість виконаних виконавцем робіт за Договором згідно з виставленими Позивачем Відповідачу Актами здачі-приймання виконаних робіт.

Поряд з тим, відповідно до пункту 3.7 Договору, оплата виконаних робіт проводиться Відповідачем в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача, зазначений в цьому договорі та/або у виставленому виконавцем рахунку, або акті-приймання виконаних робіт.

Згідно з пунктом 4.1 Договору: приймання виконаних робіт здійснюється сторонами шляхом підписання Актів здачі-приймання виконаних робіт, які передаються Позивачем Відповідачу протягом строку виконання робіт за Договором; вказані в цьому пункті акти після їх підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін стають невід`ємними частинами цього Договору.

Водночас, сторони домовилися, що Відповідач повинен протягом 5-ти календарних днів з дня отримання Акту здачі-приймання виконаних робіт від Позивача підписати його та/або надати обґрунтовану відмову (заперечення) від його підписання. У випадку не підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт протягом 5 календарних днів з дня виставлення Акті здачі-приймання виконаних робіт вважається підписаним обома сторонами та Відповідач немає претензій та зауважень до виконаних робіт Позивачем.

Пунктами 6.5 та 6.6 Договору встановлено, що будь-які претензії, пов`язані з порушенням правил виконання робіт за Договором та щодо якості виконаних робіт, можуть бути пред`явлені Позивачу протягом 5 календарних днів з моменту закінчення (завершення) робіт.

Згідно з пунктом 7.1 Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

28 вересня 2021 року Позивачем виконані роботи за Договором, а тому Позивачем 28 вересня 2021 року було виставлено Відповідачу рахунок та акт (який останній мав сплатити до 5 жовтня 2021 року), які залишилися несплаченим. Оплата залишку вартості робіт за Договором, як визначено підпунктом 3.4.2 Договору, мала відбуватися протягом 5-ти банківських днів з моменту виставлення акту, але не пізніше 5-ти банківських днів після завершення Позивачем робіт, проте Відповідач оплату у встановлений Договором строк не здійснив.

Таким чином, Позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку, права, з позовом про стягнення з Відповідача заборгованість за надані послуги по Договору із сплатою нарахованих на таку суму пені, інфляційних та трьох відсотків річних.

Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України: підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зважаючи на характер встановлених між сторонами правовідносин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із поставкою товару та відповідальністю за порушення строків оплати, регулювання яких здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України тощо.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено: що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України: суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Водночас, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України: зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу дії статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З положень статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України вбачається, що: господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Нормами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

У відповідності до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги Відповідача щодо того, що до матеріалів справи не долучено сам акт здачі-приймання виконаних робіт, а долучено інший документ під назвою Акт надання послуг, зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності Договору, зокрема відповідних судових рішень, а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не надано.

Водночас, Позивач вказує, що 8 вересня 2021 року Відповідачем сплачено Позивачу передплату у відповідності до підпункту 3.4.1. Договору у розмірі 1 247 598 грн, що становить 50 % від загальної орієнтовної вартості робіт, яка зазначена у пункті 3.3 Договору.

28 вересня 2021 року Позивачем виставлено Відповідачу Акт надання послуг № 37 на загальну суму 1349822 грн 41 коп., з якого вбачається що Позивачем виконано авіаційні агрохімічні роботи з обробки посівів (а.с. 14).

Враховуючи передплату у розмірі 1 247 598 грн Позивач просив стягнути з Відповідача залишок (решту) вартості, яка мала бути сплачена Відповідачем та становить 102 224 грн 41 коп..

28 вересня 2021 року Позивачем виставлено для Відповідача рахунок № 62 від 28 вересня 2021 року для оплати заборгованості за Договором у розмірі 102 224 грн 41 коп. (а.с. 15).

Позивачем виконано авіаційні агрохімічні роботи з обробки посівів соняшника на площі 3 359,99 га, що підтверджується актом надання послуг № 37 від 28 вересня 2021 року на загальну суму 1 349 822 грн 41 коп., який підписаний зі сторони Позивача.

Зі сторони Відповідача вказаний Акт не підписаний, однак оскільки сторони обумовили між собою у пункті 4.2 Договору, що у випадку не підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт протягом 5 календарних днів з дня виставлення Акт здачі-приймання виконаних робіт вважається підписаним обома сторонами та Відповідач немає претензій та зауважень до виконаних робіт Позивачем, Акт надання послуг № 37 від 28 вересня 2021 року вважається таким, що підписаний зі сторони Відповідача.

При цьому колегія суддів зазначає, що Відповідач жодних претензій та зауважень на адресу Позивача не направляв щодо невиконання Позивачем умов Договору, враховуючи, що 5 жовтня 2021 року був останнім днем для виставлення претензій та зауважень, відтак надані роботи прийняті Відповідачем у повному обсязі та належним чином.

Згідно з підпунктом 3.4.2 Договору, решту вартості фактично виконаних робіт Відповідач сплачує протягом 5 банківських днів з дати виставлення Позивачем Відповідачу кожного Акту здачі-приймання виконаних робіт за Договором, але не пізніше 5 банківських днів з дати закінчення виконання робіт за Договором.

Відтак, в розрізі дії умов Договору (підпункту 3.4.2 Договору), колегія суддів приходить до висновку, що Відповідач зобов`язався оплатити проведені Позивачем роботи у термін до 5 жовтня 2021 року включно.

Оскільки, Відповідачем не проведено оплати виставленого Позивачем рахунку № 62 від 28 вересня 2021 року на суму 102 224 грн 41 коп. до 5 жовтня 2021 року, відтак Відповідач із 6 жовтня 2021 року вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання за Договором.

Водночас. як встановлено судом, строк виконання зобов`язань Відповідачем за Договором настав. При цьому суд апеляційної інстанції констатував, що 28 вересня 2021 року Позивачем виставлено Акт №37 на суму 1 349 822 грн 41 коп. (із яких 1 247 598 грн 00 коп. оплачена Відповідачем 8 вересня 2021 року у формі передоплати), відповідно із 29 вересня 2021 року розпочався відлік 5-денного строку у банківських днях на оплату залишку виконаних робіт у розмірі 102 224 грн 41 коп..

В той же час, зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів вважає покликання Відповідача, наведені в апеляційній скарзі (щодо того, що до матеріалів справи не долучено сам акт здачі-приймання виконаних робіт, а долучено інший документ під назвою Акт надання послуг) такими, що спростовуються усім вищеописаним та доказами, долученими до матеріалів справи, а саме проведенням передоплати Відповідачем по виставленому Акту надання послуг. А також апеляційний господарський суд наголошує на тому, що відмінна назва акту про яку вказує сторона без доведення інших обставини (наприклад факту невиконання робіт чи ненадання послуг за договором) не вказують на невиконання Позивачем своїх обов`язків зо Договором, а технічні помилки в назві не можуть слугувати доказом не виставлення акту.

Відтак наданий Позивачем до позовної заяви Акт надання послуг і є тим самим Актом здачі-приймання виконаних робіт, що передбачений умовами Договору.

В той же час, у відповідності до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в порушення вимог ЦК України та ГК України взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав, за проведені позивачем роботи своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, Позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу.

Зважаючи на викладене, господарський суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення основного боргу у розмірі 102 224 грн 41 коп. та задовільняє позов в цій частині.

Відповідно приймаючи таке рішенні Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Що ж стосується позовних вимог про стягнення 4909 грн 57 коп. пені, то колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас в силу дії частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

В той же час статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/4156/18 від 10 грудня 2019 року зазначає, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань.Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визнання у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду порушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Сторони на підставі вільного волевиявлення та свободи Договору узгодили між собою та зафіксували у пункті 6.2 Договору, що у разі порушення Відповідачем строків оплати вартості робіт Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від розміру невчасно виконаних грошових зобов`язань.

Оскільки сторони, укладаючи Договір, погодили відповідальність за несвоєчасне виконання Відповідачем зобов`язань по оплаті проведених Позивачем робіт у вигляді пені, то колегія суддів приходить до висновку, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені підлягають задоволенню.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені за прострочення виконання зобов`язання (а.с. 3), не виходячи при цьому за межі визначеного Позивачем періоду часу (з 6 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року) колегія суддів вважає його арифметично вірним та таким, що вчинений в площинні дії пункту 6.2 Договору та термінів виникнення порушення зобов`язання.

Відповідно апеляційний господарським суд приймає рішення, яким стягує з Відповідача на користь Позивача пеню в розмірі 4909 грн 57 коп..

Відповідно приймаючи таке рішенні Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Що ж до вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 848 грн 60 коп. 3% річних за час затримки оплати за послуги та 2368 грн 99 коп. інфляційних втрат, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат (а.с. 16), колегія суддів вважає його арифметично вірним. Відповідно апеляційний господарським суд приймає рішення, яким стягує з Відповідача на користь Позивача 848 грн 60 коп. 3% річних за час затримки оплати за послуги та 2368 грн 99 коп. інфляційних втрат.

Відповідне рішення в цій частині й було прийняте місцевим господарським судом.

Відповідно приймаючи таке рішенні Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання Відповідача наведені в апеляційній скарзі стосовно відсутності підстав для стягнення заборгованості, пені, інфляційних та річних безпідставними, необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Відповідача згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 13 квітня 2022 року в справі №918/99/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 13 квітня 2022 року в справі №918/99/22 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

5. Справу №918/99/22 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.