РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2022Справа № 910/16557/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М. розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Житлово-будівельного кооперативу «Жовтень -2»

про стягнення 324 688, 47 грн.

За участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 25.07.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Жовтень -2» про стягнення 324 688, 47 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем неналежним чином виконане грошове зобов`язання за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим позивач вказує на існування підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 324 688, 47 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

15.07.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

24.11.2021 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач заперечив проти доводів викладених у відзиві на позовну заяву та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

08.12.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог.

08.12.2021 від відповідача через канцелярію суду також надійшло клопотання про застосування строку позовної давності у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 задоволено клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження у справі призначено на 31.01.2022.

23.12.2021 від позивача через канцелярію суду надійшли заперечення на клопотання про застосування позовної давності у даній справі.

18.01.2022 від позивача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, продовжено строк підготовчого провадження по справі та відкладено судове засідання на 28.02.2022.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022 та від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб та з 05 год 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

За наведених обставин призначене на 28.02.2022 судове засідання з розгляду справи не відбулося з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Суд зазначає, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

З урахуванням викладеного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2022 призначено судове засідання на 27.06.2022.

В підготовче судове засідання 27.06.2022 з`явились представники сторін. Суд протокольною ухвалою вирішив закрити підготовче провадження по справі та призначити розгляду справи по суті на 11.07.2022.

08.07.2022 від позивача через канцелярію суду надійшли доповнення до відзиву на позов, в яких відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог.

У судовому засіданні 11.07.2022 оголошено перерву на 25.07.2022, про що сторони розписались у відповідній розписці.

22.07.2022 від представника позивача надійшли пояснення на доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 25.07.2022 надав пояснення суду та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.07.2022 надав пояснення суду та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 25.07.2022 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

03.03.2000 між Державним комунальним об`єднанням «Київводоканал» в особі Підприємства по експлуатації водомірного господарства та збуту води «Водозбут», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом «Жовтень-2» (абонент) було укладено договір № 7718/4-11 на послуги водопостачання та водовідведення (договір).

Предметом вказаного договору є обов`язок постачальника забезпечити абоненту постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент, в свою чергу зобов`язаний сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України, що затверджені наказом Голови Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994 (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 5.1 цей договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Згідно п. 2.2. Договору, відповідач (абонент) сплачує вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новим тарифом з часу його введення в дію без внесення змін до цього договору.

Кількість поданої води згідно п.п. 3.1, 3.2 Договору, що подається постачальником та використовується абонентом, передбачено визначати за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником (позивачем). Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника (позивача) спільно з представником абонента (відповідача). Якщо водолічильники тимчасово знято представником постачальника або їх зіпсовано не з вини абонента (відповідача), кількість використаної води визначається за середньодобовою витратою за останні два розрахункові місяці за показниками водолічильників. У разі тривалості роботи водо лічильника не менше 2-х місяців, кількість води визначається за період роботи водо лічильника не менше 10 днів. Такий порядок зберігається до установки нового водолічильника і перерахунок за попередній час не проводиться.

Згідно з п. 3.4 Договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначаються за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників водолічильника, а при його відсутності - за узгодженням з постачальником за діючими нормами водопостачання, або іншим засобом, передбаченим п. 21.2 Правил.

Відповідно до 3.6 договору відповідач розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у встановленому чинним законодавством у 5-денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

Пунктом 3.7. Договору визначено, що у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Абонент про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.09.2018 по 31.07.2021 послуг не повідомляв, свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання акту не направляв.

Позивач в обґрунтування своїх доводів посилається на докази, що наявні в матеріалах справи, а саме: акти про зняття показань з приладів обліку, які підтверджують факт надання послуг та їх об`єми, акт про контрольне зняття показників з водо лічильника, довідка АТ «Банк Кредит Дніпро» від 06.08.2021 № 98-26-1137 з додатком № 1, яка підтверджує направлення до банківської установи відповідача платіжних документів, довідка АТ «Банк Альфа-Банк» від 09.08.2021 № 69425 з додатком № 1 (реєстрами платіжних повідомлень), що підтверджує направлення до банківської установи відповідача розрахункових документів, реєстром надходження грошових коштів від ЖБК «Жовтень-2», розрахунками обсягів спожитих послуг з централізованого водопостачання та централізованого відведення на об`єктах відповідача, відомостями розщеплення сплат ЖБК «Жовтень-2».

Наведеним підтверджується надання позивачем відповідачу послуги з централізованого водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі за період з 01.09.2018 по 31.07.2021 на суму 1 068 713, 16 грн, з яких сплачено 823 901, 85 грн внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розміром 244 811, 31 грн.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду», питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зокрема зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначалось, позивачем були надані відповідачу послуги з водопостачання та прийняття стічних вод за період з 01.08.2018 по 31.07.2021, однак відповідач за вказані послуги розрахувався не в повному обсязі, в наслідок чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 244 811, 31 грн. Доказів на спростування вказаної заборгованості відповідача перед позивачем матеріали справи не містять.

Беручи до уваги вищезазначене та наведені обставини, Господарський суд враховує, що відповідач свої зобов`язання за договором виконував з порушенням умов договору, факт наявності заборгованості відповідача за договором не спростований, доказів їх сплати суду як і контр розрахунку не надано, у той час як розмір відповідно заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 244 811, 31 грн позивачем доведено у повному обсязі, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми боргу за надані позивачем відповідачу послуги.

Господарським судом встановлено що відповідачем порушено зобов`язання за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення щодо вчасного погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

За умовами п. 4.2. Договору за несвоєчасну оплату послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує пеню у розмірі 0, 1 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5854, 05 грн пені.

Господарський суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку пені, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача пені, у заявленому розмірі.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 48 962, 26 грн штрафу.

Господарський суд міста Києва зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12, постанові Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 908/1843/17.

Відповідно до п. 4.1. Договору за безпідставну відмову від оплати наданих послуг водопостачання та водовідведення абонент сплачує штрафні санкції у розмірі 20 % від несплаченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 48 962, 26 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 6722, 94 грн 3 % річних та 18 337, 91 грн інфляційних втрат.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення відповідачем зобов`язань за Договором щодо своєчасної сплати за надані послуги, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так, за приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіривши розрахунок позивача по інфляційним втратам та періоди, по яким заявлено інфляційне нарахуванням з урахуванням зазначеної практики Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 16393, 31 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3 % річних, суд дійшов висновку про його неточність, а тому здійснивши власний розрахунок, вважає, що вимоги позивача про стягнення 3 % підлягає частковому задоволенню в сумі 6718, 78 грн.

Щодо клопотання позивача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 256 ЦК України).

Позивач звернувся до господарського суду 11.10.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц).

Відповідач у клопотанні про застосування строку позовної давності зазначає, що сума боргу у розмірі 4901, 37 грн за спожиті у вересні 2018 року послуги з водопостачання та водовідведення пред`явлена позивачем поза межами строку загальної позовної давності. Однак, відповідачем вчинялись дії, які свідчать про переривання строку, а саме 13.09.2018 до відповідача було направлено дебетове повідомлення на суму 27 330, 96 грн за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, що підтверджується реєстром дебетових повідомлень АТ «»Банк Кредит Дніпро», яке відповідач у період з 03.09.2018 по 28.09.2018 частково сплатив кошти за спожиті послуги у розмірі 22 429,59 грн, що підтверджується відомостями розщеплення сплат (долучені до позовної заяви). Також, відповідачем у період з 01 по 29.03.2019 сплачено коштів у розмірі більшому ніж нараховано за березень 2019.

Крім того, відповідачем у період з вересня 2019 по грудень 2020 та червень, липень 2021 проводились часткові оплати по погашенню боргу про, що не заперечує відповідач.

Отже, відповідачем вчинялись дії (перерахування коштів), які свідчать про переривання строків позовної давності, а тому позивачем подано позовну заяву в межах строків позовної давності, що свідчить про необґрунтованість доводів клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Викладені у відзиві на позов аргументи не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки не спростовують доводів позивача та суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4841, 01 грн відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Жовтень-2» (03162, місто Київ, БУЛЬВАР РОМЕНА РОЛЛАНА, будинок 4, ідентифікаційний код 23377747) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» (01015, місто Київ, ВУЛ. ЛЕЙПЦИЗЬКА, будинок 1-А, ідентифікаційний код 03327664) заборгованість у розмірі 244 811 (двісті сорок чотири тисячі вісімсот одинадцять) грн 31 коп., штраф у розмірі 48 962 (сорок вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн 26 коп., пеню у розмірі 5854 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) грн 05 коп., 3 % річних у розмірі 6718 (шість тисяч сімсот вісімнадцять) грн 78 коп., інфляційні втрати у розмірі 16 393 (шістнадцять тисяч триста дев`яносто три) грн 31 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4841 (чотири тисячі вісімсот сорок одна) грн 01 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 01.08.2022.

Суддя І.В. Алєєва