УХВАЛА

04 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 916/2139/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Кролевець О.А.

розглянувши касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Іллічівський-24"

на рішення Господарського суду Одеської області

(суддя - Демешин О.А.)

від 25.11.2021

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуюча - Філінюк І.Г., судді - Богатир К.В., Поліщук Л.В.)

від 05.07.2022

у справі за позовом Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси"

до Житлово-будівельного кооперативу "Іллічівський-24"

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 903 727,43 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У липні 2021 року Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Іллічівський-24" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у загальному розмірі 903 727, 43 грн.

2. Позов обґрунтований тим, що на виконання договірних зобов`язань позивач постачав теплову енергію відповідачу, проте останнім, в порушення зобов`язань, визначених у пунктах 3.2.2., 6.2., 6.3., 6.4 договору, оплата за спожиту теплову енергію не сплачувалася у повному обсязі. Внаслідок цього у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 903 727,43 грн.

3. Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.11.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2022, позов задоволено.

4. Суди виходили з того, що:

- обсяги спожитої відповідачем теплової енергії підтверджуються доданими до матеріалів справи копіями відповідних звітів за спожиту теплову енергію, що надавались відповідачем позивачу;

- постанова НКРЕКП №1943 від 07.11.2016 при розрахунку боргу за спожиту теплову енергію в період з листопада 2020 року по квітень 2021 року не застосовується, оскільки ця постанова в зазначений період не діяла, так як втратила чинність в січні 2020 року;

- постановою НКРЕКП від 14.01.2020 №91 у першій редакції (набрала чинності 17.01.2020) установлено КП "Теплопостачання міста Одеси" тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення на рівні 1473,04 грн/Гкал (без ПДВ);

- постановою НКРЕКП від 17.03.2020 №633 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 січня 2020 року № 91" (набрала чинності 18.03.2020) установлено КП "Теплопостачання міста Одеси" тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення на рівні 1228,91 грн/Гкал (без ПДВ), що з ПДВ становить 1474,69 грн. Також установлено КП "Теплопостачання міста Одеси" тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення на рівні 1474,69грн/Гкал (з ПДВ);

- постановою НКРЕКП від 30.11.2020 №2258 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 січня 2020 року № 91" (набрала чинності 01.12.2020) установлено КП "Теплопостачання міста Одеси" тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення на рівні 1511,62 грн/Гкал (без ПДВ), що з ПДВ становить 1813,94 грн. Також установлено КП "Теплопостачання міста Одеси" тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення на рівні 1813,94 грн/Гкал з ПДВ;

- таким чином позивачем правильно розраховано суму, що підлягає до стягнення за спожиту відповідачем теплову енергію, виходячи з тарифів, що були чинними у відповідні періоди, а саме:

а) за спожиту теплову енергію у листопаді 2020 року по тарифу, встановленому постановою НКРЕКП №91 від 14.01.2020 в редакції постанови НКРЕКП №633 від 17.03.2020, у розмірі 1474,69 грнза 1Гкал з ПДВ;

б) за спожиту теплову енергію у грудні 2020 року - квітні 2021 року по тарифу, встановленому постановою НКРЕКП №91 від 14.01.2020 в редакції постанови НКРЕКП № 2258 від 30.11.2020, у розмірі 1813,94 грн за 1Гкал з ПДВ.

5. 26.07.2022 відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить повністю скасувати постанову суду апеляційної інстанції та частково скасувати рішення суду першої інстанції. У касаційній скарзі скаржник також просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.

6. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2022 для розгляду справи № 916/2139/21 визначено склад суду: Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Кролевець О.А.

7. Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

9. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

10. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

11. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270,00 грн.

12. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

13. Предметом позову у цій справі є стягнення 903 727,43 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 2 270,00 грн = 1 135 000, 00 грн).

14. Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

15. Скаржник вважає, що справа становить значний суспільний інтерес та має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, адже питання щодо застосування тарифів, встановлених постановою НКРЕКП №91 від 14.01.2020, крім відповідача стосується близько 50 юридичних осіб, які здійснюють управління багатоквартирними будинками у місті Одеса та всіх власників квартир у таких будинках, та розгляд справи відбувається за участю представників ЗМІ. Крім того, у провадженні суду першої інстанції перебуває ряд справ: №916/2118/21, 916/3970/21, 916/2141/21, 916/2142/21 з такими ж позовними вимогами та підставами позову, що свідчить про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики.

16. Також скаржник зазначає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки ОК "Іллічівський-24" включено до Реєстру неприбуткових установ та організацій, а кошти кооперативу використовуються виключно для забезпечення діяльності юридичної особи з утримання багатоквартирного будинку та складаються з внесків і платежів співвласників.

17. Вивчивши доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

18. Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, буде впливати на значну кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

19. Використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

20. Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки посилання скаржника на справи Господарського суду Одеської області № 916/2118/21, 916/3970/21, 916/2141/21, 916/2142/21 не свідчать про наявність неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, у зв`язку з чим відсутні підстави для формування єдиної правозастосовчої практики.

21. Верховний Суд зазначає, що оскільки постанова НКРЕКП № 1943 від 07.11.2016, якою були установлені КП "Теплопостачання міста Одеси" тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення втратила чинність у січні 2020 році, то застосуванню підлягали тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення, що були чинними у спірний період, а саме встановлені постановою НКРЕКП № 91 від 14.01.2020 в редакції постанов НКРЕКП № 633 від 17.03.2020 та № 2258 від 30.11.2020.

22. За оцінкою Суду касаційна скарга не містить переконливих аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у загальному розмірі 903 727,43 грн, й вказували на те, що предмет цього спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

23. Наведені скаржником доводи не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з ухваленими рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

24. Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судами попередніх інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

25. Отже, Верховний Суд вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення у розмірі 903 727,43 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

26. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

27. Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Іллічівський-24" згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

28. У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/2139/21 за касаційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Іллічівський-24" на рішення Господарського суду Одеської області від 25.11.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2022.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Н. Губенко

О. Кролевець