ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" серпня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1291/22

Суддя Сокуренко Л.В., розглянувши

позовну заяву Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос»

до Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд»

про ствердження, що лист не надсилався

ВСТАНОВИВ:

Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд» про ствердження, що лист не надсилався.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2, статті 4 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду, може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

В силу статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (ч. 3 ст. 2 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вичерпний перелік спорів, які відносяться до юрисдикції господарського суду, визначені у статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1); справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 15).

Позивач в позовній заяві просить суд ствердити, що лист № 556 від 20.08.2019 не надсилався від відповідача до позивача.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що сторонами був укладений договір оренди № 06/2017-1 від 01.08.2017, предметом якого є строкове платне користування приміщенням на об`єкті: Комплекс будівель за адресою: Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 2. Позивач вказує, що після спливу строку дії договору оренди, за доводами відповідача вказаний договір, на підставі листа останнього від 20.08.2019 № 556, є достроково розірваним в односторонньому порядку. Проте, позивач зазначає, що лист від 20.08.2019 № 556 Приватним акціонерним товариством «Позняки Жил-Буд» на адресу позивача не надсилався, а звернення за оспорювальним договором № 06/2017-1 від 01.08.2017 не надходило на адресу останнього, про що свідчить відсутність будь-яких доказів щодо факту надсилання зазначеного листа. Враховуючи відсутність факту надсилання відповідачем листа № 556 від 20.08.2019, позивач звернувся до суду з позовною вимогою, щодо ствердження, що лист № 556 від 20.08.2018 не надсилався від Приватного акціонерного товариства "Позняки-Жил-Буд" до Приватного підприємства "Інвестиційна компанія "Плутос".

Таким чином, позивач звернувся до суду не за захистом свого порушенного або оспорюванного права, а за встановленням обставин та певних фактів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 викладено висновок про те, що вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

При цьому, на переконання суду, ініціювавши вказаний спір позивач намагається встановити факти, що мають юридичне значення та не стосується захисту цивільного права. Тобто, задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача, водночас такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право.

При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому суд першої інстанції наразі не зазначає суд, до юрисдикції якого мав би належати розгляд цієї позовної заяви. (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.03.2018 у справі № 800/559/17).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Частиною 6, статті 175 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд роз`яснює позивачу, що доводи останнього, які викладені в позовній заяві, не можуть бути самостійним предметом спору в суді.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога заявника не є способом захисту у господарському суді і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції, у зв`язку з чим суд відмовляє Приватному підприємству «Інвестиційна компанія «Плутос» у відкритті провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному підприємству «Інвестиційна компанія «Плутос» у відкритті провадження у справі.

2. Позовну заяву (з доданими до неї документами) Приватному підприємству «Інвестиційна компанія «Плутос» повернути заявникові.

3. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Сокуренко