ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" серпня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/13/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Яскорської А.О.

Розглянувши заяву від 28.06.2022 Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз

про відстрочення виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року у справі №907/13/21

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ

до відповідача Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород

про стягнення 1836282,71 грн

За участю представників:

позивача Косинська Л.В., адвокат, довіреність №1-2823 від 29.11.2021;

відповідача Ландовська М.В., адвокат, довіреність №007Др-1-0122 від 04.01.2022.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз", м Київ звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород про стягнення суми 1836282,71грн, у тому числі суми 1494622,86 грн основного боргу за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 №/П14 за період з травня 2018 року по квітень 2019 року, а також суми 168527,42 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, 87518,97 грн інфляційних втрат та 85613,46 грн три відсотки річних, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст. ст. 673,675, 678, 693 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 11.05.2021 позов задоволено повністю та стягнуто з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз суму 1836282,71 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.05.2021 у справі №907/13/21 скасовано.

Постановою Верховного Суду від 15.06.2022 постанову Західного апеляційного, господарського суду від 14.02.2022 скасовано, рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.05.2021 залишено без змін.

На виконання вказаних рішення та постанови 27.07.2022 судом видано відповідні накази.

28.06.2022 від представника Відповідача до відділу діловодства та забезпечення судового процесу надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування поданої заяви про надання відстрочки та відповідно до наданих додаткових пояснень заявник вказує на ряд обставин, які, на його думку, істотно ускладнюють виконання рішення.

Зазначає, що дії з примусового виконання рішення, блокування та стягнення значних грошових суми повністю зупинить діяльність АТ «Закарпатгаз», як єдиного Оператор ГРМ на території Закарпатської області, унеможливить виконання Товариством Ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, призведене до невідворотних тяжких наслідків, оскільки створить загрозу безпеці функціонування газорозподільних мереж, транспортування природного газу кінцевим споживачам, та як наслідок стане підставою для зупинення постачання природного газу на території усієї 3акарпатської області у період воєнного стану.

Вказує, що діяльність АТ « 3акарпатгаз», за результатами господарської діяльності 2018-2022 років, є збитковою та не покриває реальні витрати товариства, що виникають при наданні послуг з розподілу природного газу, утриманні газопроводів та усунення аварійних ситуацій. У підтвердження наведеної обставини до заяви додано копії балансів та звітів про фінансові результати за період 2018 2021 роки.

Поряд з цим, звертає увагу суду на законодавчо закріпленій забороні нарахування штрафних санкцій та відключення від постачання природного газу при наявності заборгованості які спричинили виникнення наростаючої заборгованості споживачів перед АТ « 3акарпатгаз» період 2020-2022 років. Товариство є тарифним підприємством та надає послуги з розподілу природного газу споживачам природного газу, тобто єдиним методом отримання коштів для погашення заборгованості е сплата споживачами наданих послуг з розподілу.

Заявник пояснює, що борг стягнутий судом в межах справи № 907/13/21 підлягає врегулюванню на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Після встановлення НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу та включення до структури тарифу складову компенсації за 2014-2019 роки, АТ «Закарпатгаз» отримає змогу виконати рішення у справі № 907/13/21 без завдання істотної шкоди майновому стану останнього.

Ухвалою від 29.06.2022 Господарським судом Закарпатської області у складі Головуючого судді Ремецькі О.Ф. прийнято заяву Відповідача до розгляду та розгляд заяви призначено у судовому засіданні на 13 липня 2022 року.

В судовому засіданні 13.07.2022 за згодою представників сторін оголошено перерву до 21.07.2022.

Ухвалою суду від 21.07.2022 задоволено самовідвід судді Ремецькі Оксани Федорівни у розгляді справи №907/13/21 за позовом акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ до акціонерного товариства Оператор газорозподільних систем Закарпатгаз, м. Ужгород про стягнення суми 1836282,71 грн.

За результатами проведеного 21.07.2022 повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №907/13/21 для розгляду заяви про відстрочення виконання рішення передано судді Лучку Р.М.

Ухвалою від 22.07.2022 справу №907/13/21 для розгляду заяви про відстрочення виконання рішення прийнято до провадження суддею Лучко Р.М. та призначено заяву відповідача до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 29.07.2022.

У судовому засідання 29.07.2022 оголошено перерву до 01.08.2022 у зв`язку з заявленим позивачем клопотання, з огляду на неотримання судом та відповідачем заперечень на письмові пояснення відповідача.

На електронну адресу суду 29.07.2022 о 14:49 год. надійшли заперечення стягувача на письмові пояснення заявника №1001вих-22-2492 від 28.07.2022.

Присутній у судовому засіданні 01.08.2022 представник заявника підтримав заяву про відстрочення виконання рішення з підстав, що вказані в заяві від 28.06.2022.

Представник позивача (стягувача), який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку повністю заперечував щодо задоволення заяви про відстрочення виконання рішення з визначених в запереченнях від 12.07.2022 та від 28.07.2022 підстав.

Зокрема, позивач вказує на те, що всі ризики пов`язані з примусовим виконанням рішення суду покладаються на Боржника і не повинні порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які належним чином виконують свої зобов`язання та користуються правами передбаченими законодавством України. Складне фінансове становище Боржника, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.

АТ «Укртрансгаз» вважає, що Боржником не надано доказів, які б могли підтвердити виняткові обставини в контексті розгляду даної заяви для її задоволення. Зазначає, що показники, які зазначені у фінансовій звітності Боржника, є результатом його господарської діяльності, а відповідно таке підприємство має самостійно нести відповідальність за неналежне планування своєї господарської діяльності та не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, передбачену законодавством України.

Зауважує, що заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги почала діяти з березня 2020 року, натомість предметом позову стало невиконання Боржником умов Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П14, за період з травня 2018 по квітень 2019.

Серед іншого, пояснює, що Боржником не було здійснено жодних спроб щодо погашення заборгованості (шляхом перерахування будь-якої суми грошових коштів) з моменту проголошення рішення від 11.05.2021 у справі № 907/13/21 до даного моменту, не вживалось і інших заходів для врегулювання спору.

Вказує, що тяжка економічна ситуація в країні спричинена карантинними обмеженнями та військовою агресією носить загальний характер, а територія Закарпатської області, на якій АТ «Закарпатгаз» забезпечує експлуатацію газорозподільних мереж та транспортування природного газу, не входила та не входить до зон бойових дій та окупованих територій, в той час, як АТ «Укртансгаз» володіє 12 підземними газосховищами, розташованими по всій території Україні, в тому числі в зоні бойових дій та на тимчасово окупованих територіях. Просить суд, звернути увагу на те, що збитки від воєнних дій, економічна відповідальність, і ризики у веденні господарської діяльності у АТ «Укртрансгаз» значно вищі та не можуть бути співмірними з ризиками у діяльності АТ «Закарпатгаз».

Окрім того, Позивач зазначає, що приписами ст. 331 ГПК України заборонено надання відстрочки виконання рішення суду на термін більше року з дати його ухвалення.

Розглянувши заяву відповідача, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

З огляду на те, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при її наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Підставою, зокрема, для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Таким чином, відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує надання відстрочки виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення. Отже, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, надати відстрочку виконання рішення, ухвали, постанови.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням викладених правових норм, датою ухвалення рішення Господарського суду Закарпатської області у справі №907/13/21 є 11.05.2021, з урахуванням чого нормативно визначений максимум надання відстрочки виконання такого рішення визначається до 11 травня 2022 року.

При цьому, дата набрання судовим рішенням законної сили та дата ухвалення судового рішення об`єктивно не можуть збігатися в часі, а відтак, беручи до уваги, що законодавцем визначено обрахунок річного строку відстрочки виконання рішення суду саме з дати його ухвалення, а не набрання законної сили, суд невправі надавати відстрочку виконання рішення поза межами визначеного законодавцем строку.

З урахуванням наведеного, суд вважає підставними заперечення Позивача в цій частині, а доводи Відповідача щодо набрання рішенням суду в даній справі законної сили лише 15.06.2022 у зв`язку зі скасування постановою Верховного Суду постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 не впливають та не змінюють дати ухвалення рішення суду.

Більше того, беручи до уваги, що з дати ухвалення рішення суду в даній справі і так пройшло більше календарного року, а самим рішенням Господарського суду Закарпатської області від 11.05.2021 стягнуто з Відповідача заборгованість, яка виникла ще в період з травня 2018 року по квітень 2019 року, з урахуванням чого суд вважає, що Відповідач мав достатньо часу та можливості для належного виконання договірних зобов`язань перед позивачем (які не виконує більше чотирьох років), а надання відстрочки виконання рішення суду поза межами встановленого законом терміну буде порушувати принцип "справедливої рівноваги" та "справедливого балансу" у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та суперечитиме положенням чинного законодавства, які визначають обов`язковість виконання судових рішень протягом розумних строків.

У відповідності до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Суд звертає увагу Відповідача також і на ту обставину, що скрутне фінансове становище та збитковість діяльності не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки виконання рішення, оскільки фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та належного планування власної діяльності, в тому числі й в частині своєчасного і належного стягнення дебіторської заборгованості.

Такий стан справ боржника є одним із можливих ризиків діяльності Товариства, а погіршення економічної ситуації в Україні через пандемію коронавірусної інфекції, збройну агресію російської федерації, введення військового стану в рівній мірі впливає на всіх суб`єктів господарювання: як на Відповідача, який є єдиним оператором ГРМ на території Закарпатської області, так і на Позивача, який входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і енергетичної безпеки держави (постанови Кабінету міністрів України від 04.03.2015 №83, від 03.11.2020 №999).

Крім того, суд зважає, що належних доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання відстрочення виконання на 12 місяців боржником не надано, а згоди стягувача на відстрочення виконання рішення суду не отримано.

Не заслуговують на увагу посилання Відповідача на положення ст. 4 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» щодо можливості врегулювання заборгованості перед Позивачем за рахунок коштів Державного бюджету України, позаяк Товариством не подано належних доказів, які б свідчили про вжиття заходів, спрямованих на врегулювання вказаної заборгованості відповідно до приписів означеного Закону.

Не може вважатися таким заява №880-Сл-5172-0721 від 23.07.2021, що подана Відповідачем до НКРЕКП, позаяк приписами ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» встановлено процедурні питання, пов`язані з участю у врегулюванні заборгованості суб`єктів ринку природного газу, які полягають у включення таких суб`єктів до Реєстру на підставі поданих до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг документів, перелік яких зазначено в ч. 2 ст. 3 даного Закону.

Відповідачем не подано доказів звернення у встановленому вказаним Законом порядку до НКРЕКП з метою включення до Реєстру, а із заяви №880-Сл-5172-0721 від 23.07.2021 неможливо встановити включення до заявленої до врегулювання АТ «Закарпатгаз» суми 1,203,745 тис. грн. стягнутої в межах даної справи заборгованості, надання відстрочки сплати якої є предметом судового розгляду.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що п. г) ч. 4) Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» доповнено статтю 40 Закону України «Про ринок природного газу» частиною третьою відповідно до якої, зокрема для проведення розрахунків за послуги розподілу природного газу оператори газорозподільних систем відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги розподілу природного газу.

Оплата послуг з розподілу природного газу здійснюється шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за послуги розподілу природного газу.

На кошти, що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення.

На кошти, що обліковуються за зазначеними рахунками, не накладається арешт, а операції за такими рахунками не підлягають зупиненню.

Вказаними нормами спростовуються твердження Відповідача про повне зупинення господарської діяльності Товариства та неможливість виконання ним функцій оператора ГРМ в Закарпатській області у зв`язку з ймовірним примусовим виконанням рішення суду в даній справі, позаяк як нормами цитованого законодавства, так і положеннями Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обмеження щодо накладення органами ДВС арештів на грошові кошти, які знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, використовуються для виплати заробітної плати працівникам Товариства тощо.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, дослідивши заяву Відповідача, оцінивши подані на її підтвердження докази у відповідності до статті 86 ГПК України, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що така заява подана з порушенням визначеного ч. 5 ст. 331 ГПК України строку, на який суд може відстрочити виконання рішення суду, а самим відповідачем, не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами наявності виняткових та виключних обставин, які б істотно утруднювали чи робили неможливим рішення суду в даній справі та, беручи до уваги, що як встановлено під час розгляду даної справи та прийняття рішення від 11.05.2021 Відповідачем неналежно виконуються власні зобов`язання перед позивачем в спірних правовідносинах ще з травня 2018 року, тобто вже більше чотирьох років, надання додаткової відстрочки ще на один рік буде порушувати принципи співмірності, пропорційності та порушуватиме розумний баланс між інтересами сторін.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 326, 327, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз від 28.06.2022 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року у справі №907/13/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 254-257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 01 серпня 2022 року.

Суддя Лучко Р.М.