ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2022 р. Справа№ 910/20614/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2021 (повний текст складено 20.10.2021) у справі №910/20614/20 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,

про стягнення 47303,70 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «МА «Бориспіль») (позивач, балансоутримувач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі - ПрАТ «АК «МАУ») (відповідач, орендар), в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 47303,70 грн, з яких: 39355,89 грн основного боргу з орендної плати за період лютий - червень 2020 року згідно договору оренди №1733 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015, пеня у сумі 2864,02 грн, інфляційні втрати у сумі 478,90 грн, три проценти річних у сумі 669,30 грн та штраф (10%) у сумі 3935,59 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем своєчасно не виконано взяті на себе зобов`язання за договором оренди нерухомого майна від 30.09.2015 №1733, у зв`язку з чим утворилась відповідна заборгованість, за наявності якої позивач нарахував та просить суд стягнути передбачені договором пеню (загалом з 16.03.2020 по 09.12.2020), штраф 10%, а також відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та проценти річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 справу №910/20614/20 передано за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.09.2021 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Міжнародні авіалінії України» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 17 308,48 грн основного боргу, 1164,45 грн пені, 278,55 грн 3% річних, 406,94 грн інфляційних втрат, 1730,84 грн штрафу, 2102,00 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що за відповідачем існує заборгованість з орендної плати за період лютий- червень 2020 року згідно договору оренди №1733 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015, однак, стягнення такої заборгованості має здійснюватися з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №611 та додатку №2, тож може бути зменшена на 50%.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2021 у справі №910/20614/20 в частині відмови та прийняти нове рішення, яким стягнути 14 276,21 грн основного боргу, 910,56 грн пені, 390,75 грн 3% річних, 71,96 грн інфляційних втрат, 1427,62 грн штрафу. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача. Одночасно в апеляційній скарзі апелянт просив суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611, п. 1 додатку №2 до вказаної постанови, а також незастосуванням положень ст.188 Господарського кодексу України, ст.ст. 651-654 Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 127, 129-131 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 «Про деякі питання оренди державного та комунального майна».

Крім того скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах від 18.03.2015 по справі №3-19гс15 (№14/59/5022-941/2012 (18/18/5022-404/2012), від 29.03.2017 по справі №916/1689/15, від 15.02.2018 по справі 916/1578/15-г, від 02.05.2018 по справі №5016/149/2011(17/6), а також Конституційного Суду України, яка викладена в рішенні від 28.10.2009 №28-рп/2009.

08.11.2021 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкрито апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи.

18.11.2021 матеріали справи №910/20612/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

03.12.2021 третьою особою подано пояснення у справі, в яких вказує, що на період дії карантину, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати.

Учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином. Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 30.09.2015 між РВ ФДМУ по Київській області (орендодавець), та ПрАТ «АК «МАУ» (орендар) було укладено договір оренди №1733 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі по тексту Договір), відповідно до розділу 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення №27 загальною площею 24,5 кв.м., яке розташоване на першому поверсі бізнес-центру вантажного терміналу за адресою Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», перебуває на балансі ДП «МА «Бориспіль», вартістю 1 162 900,00 грн. без ПДВ (пункт 1.1).

Майно передається в оренду з метою забезпечення діяльності з пасажирських перевезень (пункт 1.2).

Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та Акту передачі-приймання майна (пункт 2.1).

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою КМ України від 04.10.1995 №786 і становить за базовий місяць розрахунку березень 2015 14 536,25 грн. без ПДВ (пункт 3.1).

Орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.3).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу у співвідношенні 70% - до державного бюджету, 30% - балансоутримувачу (пункт 3.6).

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати (пункт 3.7).

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж 3 місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (пункт 3.8).

Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 30.09.2015 до 29.09.2016 включно (пункт 10.1).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід`ємною частиною Договору при обов`язковій наявності дозволу уповноваженого органу управління (пункт 10.4).

30.09.2015 між орендодавцем РВ ФДМУ по Київській області та орендарем ПрАТ «АК «МАУ» складено та підписано Акт №1 приймання-передачі державного майна в оренду, який погоджений також балансоутримувачем ДП МА «Бориспіль».

28.09.2016 між РВ ФДМУ по Київській області та ПрАТ «АК «МАУ» укладено додатковий договір №1, яким, серед іншого, сторони домовились продовжити термін дії договору на 1 рік до 29.09.2017 включно.

29.09.2017 між РВ ФДМУ по Київській області та ПрАТ «АК «МАУ» укладено додатковий договір №2, яким сторони домовились продовжити термін дії договору на 1 рік до 29.09.2018 включно.

26.10.2018 між РВ ФДМУ по Київській області та ПрАТ «АК «МАУ» укладено додатковий договір №3, яким, серед іншого, сторони внесли зміни у пункт 1.1 договору щодо вартості об`єкта оренди 1 129 260,00 грн.; домовились продовжити термін дії договору на 1 рік до 29.09.2019 включно, у порядку ст. 630 ЦК України домовились, що умови договору застосовуються до відносин, що виникли до його укладання, а саме з 30.09.2018; виклали пункт 10.3 Договору у редакції, відповідно до якої зміни до умов договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін, балансоутримувача та органу, уповноваженого управляти державним майном. Також сторонами укладено Додаток №1 до додаткового договору №3 Розрахунок плати за базовий місяць оренди (липень 2018) в сумі 14 115,75 грн. без ПДВ.

19.11.2019 між РВФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та ПрАТ «АК «МАУ» укладено додатковий договір №4, відповідно до якого, у зв`язку із реорганізацією орендодавця у преамбулі та по тексту договору з урахуванням його невід`ємних додатків Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській області в усіх відмінках замінено на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях; сторони домовились продовжити термін дії договору на 1 рік до 29.09.2020 включно, у порядку ст. 630 ЦК України домовились, що умови договору застосовуються до відносин що виникли до його укладання, а саме з 30.09.2019.

У спірний період лютий червень 2020 позивач балансоутримувач ДП «МА «Бориспіль» склав Акти приймання-здачі виконаних послуг згідно договору №1733 від 30.09.2015, та сформував відповідні рахунки-фактури за надані послуги, а саме:

за лютий 2020: Акт та рахунок-фактуру №76/308 від 29.02.2020 на загальну суму 18650,88 грн. з ПДВ, з них балансоутримувачу 7771,20 грн. (30% орендної плати без ПДВ плюс вся сума ПДВ, що є правомірним, оскільки орендодавець не є платником ПДВ, а орендна плата є об`єктом оподаткування ПДВ повністю). Згідно поданої копії реєстру виданих/отриманих оригіналів документів рахунок з Актом орендар отримав 12.03.2020;

за березень 2020: Акт та рахунок-фактуру №76/509 від 31.03.2020 на загальну суму 18800,09 грн. з ПДВ, з них балансоутримувачу 7833,37 грн. Згідно поданої копії реєстру виданих/отриманих оригіналів документів рахунок з Актом орендар отримав 16.04.2020;

за квітень 2020: Акт та рахунок-фактуру №76/708 від 30.04.2020 на загальну суму 18 950,48 грн. з ПДВ, з них балансоутримувачу 7896,03 грн. Згідно поданої копії реєстру виданих/отриманих оригіналів документів рахунок з Актом орендар отримав 13.05.2020;

за травень 2020: Акт та рахунок-фактуру №76/930 від 31.05.2020 на загальну суму 19007,34 грн. з ПДВ, з них балансоутримувачу 7919,72 грн. Згідно поданої копії реєстру виданих/отриманих оригіналів документів рахунок з Актом орендар отримав 11.06.2020;

за червень 2020: Акт та рахунок-фактуру №76/1107 від 30.06.2020 на загальну суму 19045,36 грн. з ПДВ, з них балансоутримувачу 7935,57 грн. Згідно поданої копії реєстру виданих/отриманих оригіналів документів рахунок з Актом орендар отримав 10.07.2020.

Долучені позивачем вищеназвані Акти приймання-здачі виконаних послуг згідно договору з боку орендаря не підписані. Загальний розмір орендної плати згідно вказаних рахунків за спірний період визначена у сумі 94 454,15 грн., з них на користь балансоутримувача в сумі 39355,89 грн.

Позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу у розмірі 39355,89 грн. Разом з тим після відкриття провадження у справі (29.12.2020) платіжним дорученням від 15.03.2021 №ТАS0054342 відповідач сплатив позивачу орендну плату в сумі 7771,20 грн за лютий 2020 згідно рахунку №76/308 від 29.02.2020.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі у частині стягнення 7771,20 грн основного боргу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, враховуючи, що орендоване майно є державною власністю, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов`язаних з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Приписами статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами Договору визначено порядок оплати орендованого майна, а саме орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним у співвідношенні 70% до державного бюджету, 30% - балансоутримувачу (п.3.6 Договору).

Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-IX від 13.04.2020, який набрав чинності 18.04.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 16.06.2020 № 692-IX, який набрав чинності 16.07.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони".

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 228 "Питання перевезень авіаційним транспортом" заборонено з 12 год. 00 хв. 24.03.2020 до 22.05.2020 прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою та прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" або у разі неможливості прийняття та відправлення повітряних суден державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького", як резервне.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" № 392 від 20.05.2020 установлено, що на період дії карантину забороняється прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують міжнародні пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" або у разі неможливості прийняття та відправлення повітряних суден державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького", як резервне. У разі необхідності задоволення державних потреб прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, а також перевезення членів екіпажів морських та річкових суден, що прямують до/з місця своєї роботи, здійснюється за погодженням з відповідним міністерством.

Даною постановою також установлено, що у регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється з 15 червня прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення авіаційним транспортом.

Згадані обставини відповідач визначав як такі, що унеможливили використання ним орендованого майна.

Разом з тим, умовами укладеного між сторонами Договору не передбачено умов та підстав звільнення від обов`язку оплати орендної плати, у т.ч. з підстав настання форс-мажорних обставин.

Крім того, запровадження карантинних заходів з 12.03.2020 та встановлення Урядом України відповідних обмежень у сфері авіаперевезень і закриття кордонів призвело до вимушеного простою ПрАТ "МАУ", яке здійснює господарську діяльність у сфері повітряних перевезень пасажирів, не є безумовною підставою для звільнення від сплати орендної плати за договором, оскільки має бути оцінено неможливість використання орендованого майна відповідача у сукупності з усіма обставинами.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження заборони відповідачу використовувати орендовану річ - приміщення.

Обмеження регулярних пасажирських перевезень не позбавляє відповідача права доступу до орендованих приміщень та їх використання, а відтак, доводи відповідача щодо неможливості користування орендованим майном, з посиланням на обмеження міжнародного регулярного пасажирського сполучення з 17.03.2020 є необґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав в розумінні частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України для звільнення відповідача від обов`язку сплати орендної плати у вказаний ним період, що становить частину спірного періоду у даній справі.

Стосовно посилань сторін на постанову Кабінетів Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінетів Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі - Постанова № 611) врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати та зменшення її розміру.

Так пунктом 1 Постанови № 611 визначено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі:

50 % суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 % суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

При цьому наголошено орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї Постанови, починаючи з дати встановлення карантину.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

За змістом пункту 1 додатку № 2 до Постанови № 611 "Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків", до цього переліку включено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів.

Як свідчать матеріали справи, відповідач є підприємством повітряного транспорту, що надає послуги з перевезення пасажирів та вантажу, що підтверджується сертифікатом серії СЕ № UK021 від 14.10.2019.

Умовами Договору визначено, що майно передається в оренду з моменту забезпечення діяльності з пасажирських перевезень.

Тобто, відповідач як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів, відповідно до пункту 2 Постанови № 611, має право на зниження орендної плати на 50 відсотків.

Крім того, як вбачається з листа ДП МА «Бориспіль» від 10.02.2021 №19-22/1-71, який був наданий у відповідь на звернення ПрАТ «АК «МАУ» від 13.10.2020, від 22.01.2021, орендодавець РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях надав відповідачу пільгу 50% на сплату орендної плати за спірним договором №1733 від 30.09.2015, про що позивач, як балансоутримувач , був поставлений до відома листом від 28.12.2020 №50-02.02-5176.

При цьому місцевий господарський суд правомірно відхилив посилання позивача на те, що згаданий лист РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 28.12.2020 №50-02.02-5176 за формою не є власне рішенням орендодавця, а також посилання на те, що для застосування вказаної знижки було необхідним укладення відповідної додаткової угоди до договору.

Оскільки Постанова № 611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.08.2021 у справі 910/13397/20 щодо орендних відносин між тими ж сторонами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належною до нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача, як балансоутримувача, є орендна плата за спірний період (лютий-червень 2020 року) у розмірі 30%, розрахована відповідно до визначеної Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, із зменшенням на 50 % відповідно до положень пункту 2 частини першої постанови № 611 та додатку № 2 у період з 12.03.2020 по червень 2020 року включно.

Отже, колегія суддів погоджується зі здійсненим судом першої інстанції перерахунком суми заборгованості з орендної плати, оскільки він є арифметично вірним.

Розглядаючи вимоги позивача про до стягнення з відповідача штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів враховує таке.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 3.7 Договору, який відповідачем підписаний, чинний та недійсним не визнаний, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

За взаємною згодою сторін встановлено пунктом 3.7 Договору, відповідно до якого нарахування пені здійснюється за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до умов договору строк оплати орендної плати встановлений не пізніше 15 числа наступного місяця і не пов`язаний із виставленням або не виставленням рахунку балансоутримувачем. При цьому порядок коригування суми орендної плати на індекс інфляції та пропорції перерахування встановлені законом та договором, ґрунтуються на загальнодоступних відомостях та не залежать від волі сторін договору; постанова КМУ від 15.07.2020 № 611 набрала законної сили та не передбачала жодних додаткових дій від орендаря, орендодавця або балансоутримувача (підписання актів, додаткових угод, виставлення рахунків тощо), у зв`язку з чим не виставлення рахунків на скориговану відповідно до постанови №611 орендну плату жодним чином не унеможливлювало для відповідача виконання зобов`язань з оплати орендної плати у спірний період.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, оплата орендної плати за лютий 2020 відбулась 15.03.2021, доказів сплати боргу за березень червень 2020 суду не подано, відтак, за зобов`язаннями лютого червня 2020 прострочення оплати становило більше трьох місяців, до відповідно до пункту 3.8 Договору є підставою для нарахування штрафу 10% від суми заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що за порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу.

Відповідно, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Відповідну правову позицію викладено в постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19.

Водночас, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів перевіривши розрахунок суду першої інстанції визнає його вірним, тобто належною до стягнення є сума пені в розмірі 1 953,46 грн, штрафу в розмірі 2 507,97 грн, 3% річних в розмірі 278,55 грн та інфляційні втрати в розмірі 406,94 грн інфляційні.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2021 у справі №910/20614/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2021 у справі №910/20614/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/20614/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко