ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08 серпня 2022 року Черкаси справа №925/736/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., розглянувши позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД СУПУТНИК» (вул.Межигірська, 82-А, м.Київ, 04080, ) до фізичної особи-підприємця Гайдамака Оксани Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення 30424,06 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «ЗАВОД СУПУТНИК» звернулось у Господарський суд Черкаської області із позовом до фізичної особи-підприємця Гайдамаки Оксани Іванівни, у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30424,06 грн: з яких 25280,00 грн заборгованість з орендної плати, 2503,26 пеня, 218,28 грн 3% річних, 2416,29 грн інфляційні витрати та відшкодувати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2481,00 грн за подання позову, судового збору у сумі 1240,50 грн за подання заяви про забезпечення позову та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За загальним правилом встановленим частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Правила ж виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 Господарського процесуального кодексу України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність - правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Отже, виходячи із комплексного аналізу положень статей 30, 31 Господарського процесуального кодексу України, суди не можуть допускати випадків будь-яких спорів щодо підсудності, оскільки Господарським процесуальним кодексом України чітко визначено категорії спорів, які повинні розглядатися тільки за виключною підсудністю.

За правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 Господарського процесуального кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 зроблено висновок, що для застосування норми частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України (виключної підсудності) до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань щодо користування нерухомим майном.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 25280,00 грн за договором оренди нежитлового приміщення №757 від 30.10.2019 у частині сплати орендної плати за користування нерухомим майном (нежитловим приміщенням), яке розташоване за адресою: вул.Межигірська, 82А, корпус №3, м.Київ, 04080, а також стягнення нарахованих на цю заборгованість штрафних санкцій.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18, до спору у даній справі застосовуються норми частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Отже, з огляду на положення Закону та предмету позовних вимог позивача, враховуючи те, що нерухоме майно розташоване у м. Києві, суд дійшов висновку, що даний спір підсудний Господарському суду міста Києва.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з частиною 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 27, 30, 31, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Передати матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД СУПУТНИК» до фізичної особи-підприємця Гайдамаки Оксани Іванівни про стягнення 30424,06 грн з доданими до неї документами за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає чинності з моменту підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня з дня набрання нею чинності.

Суддя О.І. Кучеренко