ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/366/21

Господарський суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Ушак І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нагібіної І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича, м. Ужгород (позивач, ФОП Пересоляк)

до товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом, м. Ужгород (відповідач, ТОВ ТрансКом)

про стягнення заборгованості на суму 132925,00 грн. за договором про надання юридичних послуг ТК №1 від 03.08.2017, в т.ч.: 102250,00 грн. основного боргу та 30675,00 грн. - пені

представники:

позивача - Пересоляк О.С., особисто;

відповідача Пучкова А.Й., директор

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на невиконання останнім договірних зобов`язань з оплати вартості наданих йому юридичних послуг оформлених у березні 2021р. актами здачі-приймання №№ 2, 3, 4 на загальну суму 102250,00 грн., внаслідок чого виникла заборгованість, що становить предмет позовних вимог в частині основного боргу. Стверджує, що зазначені акти були надіслані відповідачу за його адресою рекомендованою кореспонденцією, яка була 01.04.2021 поштою повернута позивачу за спливом терміну зберігання, однак згідно умов договору (п. 3.4) акти вважаються належним чином врученими відповідачу як замовнику послуг. Відповідач не підписав у 5-ти денний строк зазначених актів, не надав у той же строк обґрунтованих заперечень проти них, тому позивач, посилаючись на умови договору, стверджує про те, що відповідач прийняв надані послуги без зауважень, однак, оскільки не оплатив їх вартість протягом 3-х днів, то з 14.04.2021 вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання. Наведеним та умовами договору (п. 3.8) обґрунтовує позовні вимоги в частині пені за прострочення оплати вартості наданих послуг за період з 14.04.2021 по 14.05.2021.

Представник позивача у ході судового розгляду позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

Відповідач відзивом на позов, письмовими та усними поясненнями представників у ході судового розгляду справи проти позову заперечує, стверджуючи, що послуги, стягнення вартості яких є предметом даного спору, відповідачем не замовлялися у позивача, самостійно відповідачем виготовлялися та подавалися до суду документи, про які, зокрема, йдеться у актах наданих позивачем. Стверджує про неодержання рекомендованої кореспонденції позивача з актами здачі-приймання наданих послуг з вини пошти, з огляду на що вважає, що невручення актів відбулося поза волею відповідача і тому послуги не можуть вважатися прийнятими відповідачем. Стверджує про здійснення розрахунків сторін за надані позивачем юридичні послуги при розгляді судової справи № 907/728/17, у якій додатковим рішенням суду вирішено питання розподілу судових витрат, в т.ч. витрат ТОВ ТрансКом на правову допомогу надану адвокатом Пересоляком О.С., а послуги, які позивач включив до актів здачі-приймання, ним у межах зазначеної справи не надавалися відповідачу. Разом з тим, стверджує про оплату послуг позивача, які були надані, на суму 10500,00 грн. відповідно до платіжного доручення від 11.06.2018 та квитанції від 18.06.2019, які долучені до матеріалів справи. Вважає, що вимоги по оплаті послуг наданих до 15.05.2018 не підлягають задоволенню за даним позовом (поданим до суду 14.05.2021) через сплив загальної позовної давності.

Сторони заявили про орієнтовні розміри витрат на правничу допомогу у даній справі та клопотали про їх розподіл за результатами розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у ході судового розгляду справи встановив наступне.

Спірні відносини сторін виникли з виконання договору ТК № 1 про надання юридичних послуг (далі - договір), який укладено ними 03.08.2017 на невизначений строк і який станом на час розгляду даної справи є чинним, що не заперечується ніким з учасників процесу.

Предметом договору згідно його п. 2.1 є надання адвокатом Пересоляком виконавцем за договором - юридичних послуг ТОВ ТрансКом - замовнику за договором - на умовах визначених цим договором та на потребу замовника.

Пунктом 2.2 договору визначено види юридичних послуг та права, якими наділяється виконавець.

Умовами договору (розділ 3 «Розміри та строки оплати за договором») сторони узгодили, що виконання по договору приймається актами приймання-здачі наданих послуг; оплата наданих послуг здійснюється замовником протягом 3-х днів після підписання сторонами акту або його затвердження у порядку передбаченому п. 3.4 договору.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що у разі відмови однієї із сторін від підписання акту, про це зазначається у такому і він підписується другою стороною; замовник зобов`язаний у 5-ти денний строк із дня одержання акту його підписати або подати виконавцю обґрунтовані зауваження; у випадку відсутності зауважень на протязі зазначеного строку послуги вважаються прийнятими замовником, а акти приймання-здачі наданих послуг вважаються затвердженими замовником без зауважень. Акт приймання-здачі наданих послуг вважається належним чином врученим замовнику, якщо такий акт направлено за адресою замовника, яка зазначена у цьому договорі (88000, м. Ужгород, пл. Театральна, буд.9).

Умовами договору (пп. 3.5-3.7) визначено, що оплата може здійснюватися готівковою чи безготівковою формою з розрахунку вартості послуг 500,00 грн. за 1 годину надання послуг; акт приймання-здачі наданих послуг складається у письмовій формі негайно після надання послуг, в акті вказується кількість та загальна вартість наданих юридичних послуг.

Відповідно до п. 3.8 договору за безпідставну відмову прийняти та оплатити надані послуги замовник сплачує пеню у розмірі 1 % від вартості несплачених або неприйнятих послуг за кожен день прострочки прийняття чи оплати; строк нарахування пені починається з наступного дня після дня, у який повинні були бути прийняті надані послуги чи здійснена оплата за надані послуги.

Матеріалами справи встановлено, що позивач у додатку до власного листа від 15.03.2021на виконання договору ТК № 1 про надання юридичних послуг надіслав відповідачу по два примірники актів здачі-приймання наданих послуг за цим договором за № 2 від 12.03.2021 на суму 67750,00 грн., № 3 від 14.03.2021 на суму 28500,00 грн., № 4 від 15.03.2021 на суму 6000,00 грн. (далі відповідно акти № 2, 3, 4), повідомивши при цьому свої банківські реквізити для оплати наданих послуг.

Зазначений лист 17.03.2021 надісланий відповідачу на його адресу згідно договору - 88000, м. Ужгород, пл. Театральна, буд.9 рекомендованою кореспонденцією з описом вкладення та 01.04.2021 повернутий без вручення адресату з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

За таких обставин та з огляду на умови договору обґрунтованим є твердження позивача про прийняття відповідачем як замовником наданих позивачем послуг відповідно до актів № 2, 3, 4.

Заперечення відповідача щодо наведеного з посиланням на неодержання рекомендованої кореспонденції позивача з актами здачі-приймання наданих послуг з вини пошти, судом не приймаються до уваги, оскільки відносини відповідача та пошти не можуть нівелювати договірних зобов`язань відповідача перед позивачем, натомість можуть слугувати підставою для пред`явлення відповідачем вимог до пошти про відшкодування шкоди завданої останньому внаслідок винних дій такої.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали даної справи, справи № 907/728/17 (за позовом ТОВ ТрансКом до Ужгородської міської ради, виконавчого комітету Ужгородської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції, відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Закарпатській області, Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, комунального підприємства "Ужгородпарквідео" Ужгородської міської ради про стягнення з Ужгородської міської ради суми 651222,60 грн заборгованості за надані послуги - копії матеріалів якої долучені до даної справи), акти здачі-приймання № 2, 3, 4 наданих послуг, суд дійшов висновку про підставність вимог позивача про оплату наданих послуг частково на суму 74522,49 грн.

При цьому, суд виходив з наступного.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги на заявлену суму вартості наданих послуг на загальну суму 102250,00 грн., стверджує про надання ним юридичних послуг відповідачу у судових справах № 907/900/15, № 907/676/20, 907/728/17.

Разом з тим, у ході судового розгляду не доведено позивачем, а відповідачем заперечується надання позивачем послуг у справах № 907/900/15, № 907/676/20 з посиланням на самопредставництво керівника відповідача у першій з наведених справ та надання відповідачу правової допомоги іншим адвокатом у другій з наведених справ. З огляду на наведене, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 6000,00 грн. як вартості послуг зазначених в акті № 4 аналіз судової практики для підготовки позову ТОВ ТрансКом до Ужгородської міської ради про стягнення боргу за надані послуги, які неоплачені комунальним підприємством "Ужгородпарквідео" за ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 по справі № 907/900/15 (заміну боржника у зобов`язанні) та підготовка витягу із законодавства.

Щодо надання позивачем юридичних послуг відповідачу у справі № 907/728/17 судом встановлено, що такі частково були предметом дослідження при вирішенні питання розподілу судових витрат у зазначеній справі. Так, згідно додаткового рішення суду від 20.01.2020 у справі № 907/728/17 судом встановлено, що витрати позивача ТОВ ТрансКом, який є відповідачем у даній справі - на правничу допомогу надану йому адвокатом Пересоляком О.С. становили 12000 грн. за виконані роботи - підготовка позовних матеріалів, аналіз відповідної судової практики, підготовка та подання вимоги про стягнення боргу, подання адвокатських запитів, консультування замовника з юридичних питань. Встановлено також, що зазначені роботи виконані на підставі договору укладеного з адвокатом Пересоляком О.С. про надання юридичних послуг від 3.08.17, прийняті позивачем згідно акту здачі-приймання наданих послуг від 26.09.17 та оплачені платіжними дорученнями №№ 3757,3778 від 20.11.17 та 5.12.17 на загальну суму 12000,00 грн.

Предметом стягнення у даній справі є вартість послуг позивача наданих у зазначеній справі та оформлені актами №№ 2, 3, які з огляду на перелік послуг наведений в актах не є тими ж послугами, оплата яких адвокату Пересоляку здійснена ТОВ ТрансКом та відшкодована останньому у межах справи № 907/728/17, чим спростовано твердження відповідача у даній справі про вирішення питань оплати всіх послуг позивача у цій справі.

Так, матеріалами даної справи встановлено, що послуги, перелік яких наведений у п.п.1-18, 24-53 акту № 2 від 12.03.2021 та у п.п. 1-17 акту № 3 від 14.03.2021 є послугами наданими адвокатом Пересоляком відповідачу у ході судового провадження у справі № 907/728/17 у судах першої та другої інстанції на протязі 2017-2020рр., включаючи участь адвоката у судових засіданнях, підготовку заяв по суті справи, з процесуальних питань, клопотань, ознайомлення з матеріалами справи тощо, загальна вартість яких становить 75025,00 грн., в т.ч.: за актом № 2 - 56025,00 грн., за актом № 3 - 19000,00 грн.

Дослідженням доказів у даній справі встановлено, що інші послуги зазначені в цих актах на загальну суму 21225,00 грн. не є послугами позивача наданими відповідачу у справі № 907/728/17 та послугами наданими на замовлення відповідача (п.п. 20-23, 54 акту № 2, п.19 акту № 3), не є послугами правового характеру (п. 19 акту № 2), не є послугами позивача (п.п. 18, 20 акту № 3 а.с. 118, 119 т. 4), надання послуги позивачем не доведено, оскільки у матеріалах справи відсутні заява та позовна заява (п.п. 21,22 акту № 3).

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами надання адвокатом зазначених послуг на суму 75025,00 грн.

Суд критично оцінює заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що пояснення, заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, які як надані адвокатом послуги включені ним до актів № 2, 3, готувалися відповідачем та іншими його представниками на комп`ютерній техніці відповідача, з огляду на не спростоване твердження позивача про те, що іноді він також користувався зазначеною технікою відповідача для виготовлення пояснень, заяв по суті справи та з процесуальних питань, що само по собі не спростовує факт надання ним юридичних послуг.

Суд приймає до уваги оплату керівником відповідача Пучковою А.Й. - позивачу суми 502,51 грн. згідно платіжного доручення від 11.06.2018 № як часткову оплату наданих послуг, на чому наполягає відповідач та не заперечує у ході судового розгляду справи позивач. Оплата суми 10000,00 грн. відповідно до поданої відповідачем квитанції від 18.06.2019 (а.с. 96 т. 1) не може бути прийнята судом як оплата відповідачем позивачу вартості наданих послуг з огляду на те, що платником та одержувачем зазначеної суми є інші особи - відправник Гришко О.В., одержувач Мачабелі В.З.

Отже, з урахуванням наведеного на підставі матеріалів справи та пояснень у судовому засіданні учасників справи судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані юридичні послуги згідно актів № 2, 3 становить суму 74522,49 грн.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступних приписів господарського та цивільного законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання, якими є сторони спірних відносин, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майновогосподарськими визнаються цивільноправові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг, яким є договір, на підставі якого виникли спірні у даній справі відносини сторін, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами ч.2, 7 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За фактичних обставин справи, оскільки належними та допустимими доказами доведено надання послуг відповідачу на суму 75025,00 грн., невиконання останнім у повному обсязі зобов`язань щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим виникла його заборгованість перед позивачем на суму 74522,49 грн., суд з огляду на наведені норми цивільного та господарського законодавства, дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості на зазначену суму є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В частині вимог позивача про стягнення вартості послуг на суму 502,51 грн. належить відмовити за безпідставністю вимог, оскільки відповідачем зазначена сума сплачена до подання позову, в частині вимог про стягнення вартості послуг на суму 27225,00 грн. належить відмовити, оскільки у ході судового розгляду не доведено надання послуг на таку суму.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язань по оплаті наданих послуг у період з 14.04.2021 по 14.05.2021, то такі за умовами договору та на підставі наведених приписів цивільного та господарського законодавства також підлягають задоволенню частково на суму 910,59 грн. з урахуванням доведеної у справі суми заборгованості . В іншій частині позовних вимог по пені належить відмовити за безпідставністю нарахування.

Отже, всього з відповідача на користь позивача належить стягнути суму 75433,08 грн.

Клопотання відповідача про застосування до спірних відносин за приписами Цивільного кодексу України загальної позовної давності тривалістю у три роки та відмови у позові через пропущення позивачем позовної давності не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Наслідки спливу позовної давності визначені ст. 267 ЦК України, за змістом якої заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд, з огляду на встановлені у справі обставини, вважає помилковим твердження відповідача про пропущення позивачем позовної давності у даній справі, оскільки право звернення до суду позивач набув з 14.04.2021 дати, з якої почалося прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, а звернувся до суду 14.05.2021, тобто у межах встановленого трьохрічного строку позовної давності. Посилання відповідача на те, що позивач не склав акти здачі-приймання послуг негайно після їх надання, не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість наданих послуг.

Відповідно до ст.ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 73, 76, 77 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір сплачений позивачем за подання позову у даній справі відповідно до приписів ст. 129 ГПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, питання розподілу витрат сторін на правову допомогу за їх клопотанням може бути розглянуто судом після ухвалення рішення у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. ст.ст. 73-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом», м. Ужгород на користь фізичної особи підприємця Пересоляка Олександра Сергійовича, м. Ужгород суму 75433,08 грн., включаючи: 74522,49 грн. основний борг, 910,59 грн. пеня, та у відшкодування судового збору суму 1288,19 грн.

2. В іншій частині позову у задоволенні відмовити, поклавши на позивача в цій частині судовий збір.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 11.08.2022

Суддя Ушак І.Г.