ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2022 Справа № 914/840/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Макош Мінерал", с. Зарванці, Вінницький р-н, Вінницька обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Інвест", с. Бердихів, Яворівський р-н, Львівська обл.

про стягнення заборгованості

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Брошко І.Б.

Представники:

Від позивача: Дробаха Сергій Вікторович - представник (в режимі Ізікон);

Від відповідача: Харченюк Ігор Сергійович - представник (в залі суду)

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Макош Мінерал", с. Зарванці, Вінницький р-н, Вінницька обл. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Інвест", с. Бердихів, Яворівський р-н, Львівська обл. про стягнення 143 891,73 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 04.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

30.05.2022 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання за вх.№11401/22, в якому відповідач просить продовжити строк на подання відзиву у даній справі та додано докази надіслання клопотання та відзиву позивачу та 30.05.2022 року надійшов відзив на позовну заяву за вх.№11300/22 та додано документи згідно вказаного додатку. 10.06.2022 року на електронну адресу суд від позивача надійшла відповідь на відзив за вх.№12295/22 та додано документи згідно вказаного додатку

Зважаючи на характер спірних правовідносин, з метою встановлення дійсних обставин справи, основної суми заборгованості та порядку і способу нарахування штрафних санкцій відповідно до періоду заборгованості, ухвалою суду від 23.06.2022 року постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та розгляд справи по суті призначено на 14.07.22 о 09:40 год.

05.07.2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява за вх.№14149/22 про участь у судовому засіданні 14.07.2022 року на 09год. 40хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи "EаsyCon".

Ухвалою суду від 05.07.2022 року заяву (вх.№14149/22 від 05.07.2022 р.) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Макош Мінерал" про участь у судовому засіданні, призначеному на 14.07.2022 р. о 09:40 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено.

В судовому засіданні 14.07.2022 року судом з`ясовано, що основна сума заборгованості відповідачем визнається у розмірі 104 000,00грн., що підтверджується матеріалами справи та встановлено, що сторонами визнається, що додаткова угода №1 до договору поставки укладена за наслідками акту звірки розрахунків 01.07.2021 року і має місце технічна помилка дати додаткової угоди - 07.05.2021 року, відтак в судовому засіданні суд зобовязує відповідача подати свій контррозрахунок до суду з доказами надіслання протилежній стороні та оголошує перерву до 28.07.2022 о 10:00 год. та наступне судове засідання проводити в режимі відеконференції з представником позивача.

В судове засідання 28.07.2022 року позивач явку уповноваженого представника забезпечив (в режимі відеоконференції Ізікон), підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити, стягнути з відповідача заявлену заборгованість та судовий збір. 28.07.2022 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення за вх.№15990/22 щодо нарахування пені та 3% річних від прострочених сум.

В судове засідання 28.07.2022 року відповідач явку уповноваженого представника забезпечив, не заперечив щодо стягнення основного боргу та інфляційних нарахувань та в судовому засіданні з`ясовано періоди нарахування пені та 3% річних. 27.07.2022 року на поштову адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення за вх.№15872/22, в яких відповідач зазначив, що пеня повинна нараховуватись відповідно до п. 7.5 договору та строк нарахування не може перевищувати пів року.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач скористався своїм процесуальним правом на подання процесуальних клопотань та відзиву щодо заявленого боргу, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем поставлено товар відповідачу на підставі укладеного між ними договору поставки від 05.05.2021 року №3100/32, відповідно до п.п. 1.1 якого в строки визначені у Специфікації до договору продавець зобов`язується передати у власність покупця хімічну продукцію, а покупець зобов`язується прийняти товар в асортименті і кількості згідно зі Специфікаціями і видатковими накладними, які є невід`ємними частинами даного договору, та здійснити оплату вартості товару в порядку та на умовах, визначених договором.

Актом звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.04.2021 року по 01.07.2021 рік сторонами було зафіксовано наявність заборгованості покупця за договором станом на 01.07.2021 року в розмірі 258000,00грн. Між позивачем та відповідачем 01.07.2021 року укладено Додаткова угода №1 від 07.05.2021 року до договору поставки (технічна помилка - правильною датою є 01.07.2021 року, що не заперечується присутніми представниками сторін).

На виконання Додаткової угоди №1 до договору відповідачем були здійснені проплати на суму 109 000,00грн.

23 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості за договором. На виконання вказаної претензії, відповідачем було проведено оплату на суму 20000,00грн. 08.02.2022 року на рахунок позивача відповідач перерахував кошти в сумі 25000,00грн., що підтверджується банківською випискою.

Позивач стверджує, що враховуючи факт невиконання відповідачем зобов`язань, щодо погашення боргу за укладеним договором поставки, сума невиконаного зобов`язання становить 104 000,00грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

У зв`язку із простроченням покупцем грошового зобов`язання, позивачем нараховано відповідачу пеню за прострочення грошового зобов`язання, що складає 22 223,40грн. з початком дати обрахунку з 12.05.2021 року та 3% річних у розмірі 3921,53грн. і 13746,80грн. інфляційних втрат з датою початку обрахунку з 07.05.2021 року, з наступного дня виконання зобов`язання, а не з 12.05.2021 року, як помилково просить відповідач, застосовуючи п. 7.5. договору, який стосується нарахування пені.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 104 000,00грн. основного боргу, 22 223,40грн. пені, 3921,53грн. 3% річних, 13746,80грн. інфляційних втрат та просить стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00грн.

Аргументи відповідача.

З поданого відзиву за вх.№11300/22 вбачається, що відповідач погоджується, що згідно укладеної додаткової угоди від 07.05.2021 року (технічна помилка - правильною датою є 01.07.2021р.) сума боргу є 258 000,00грн. З урахуванням подальших проплат здійснених відповідачем, сума невиконаного зобов`язання становить 104 000,00грн., яку як позивач так відповідач не заперечує.

У поданих до суду поясненнях 27.07.2022 року відповідач зазначає, що відповідно до п. 7.5. договору, у випадку якщо порушення строків оплати вартості товару складає більше 5 календарних днів, покупець додатково на вимогу сплачує на користь продавця пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, відтак просить в стягнути пеню в розмірі облікової ставки НБУ від сум боргу, зазначені в розрахунку за кожен день прострочення, але не більше ніж за пів року, та здійснивши перерахунок пені, вважає що до стягнення підлягає 5526,81грн. пені з датою початку обрахунку 12.05.2021 року по 12.11.2021 рік. Також вважає, що нарахування 3% річних має відбуватися з 12.05.2021 року та згідно поданого контррозархунку сума 3% річних повинна складати 3 743,84грн.

Фактичні обставини справи.

Предметом доказування є обставини з яким пов`язує факт поставки товару на підставі укладеного договору та додаткової угоди, неналежне виконання договору та зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макош Мінерал» (Продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» (Покупець, відповідач), укладено Договір поставки №3100/32 від 05.05.2021 р., відповідно до якого в строки, визначені у Специфікації до Договору Продавець зобов`язується передати у власність покупця хімічну продукцію, а Покупець зобов`язується прийняти Товар в асортименті і кількості згідно зі Специфікаціями і видатковими накладними, які є невід`ємними частинами договору, та здійснити оплату вартості Товару в порядку та на умовах, визначених Договором (п. 1.1. Договору).

Найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю, визначені в специфікаціях, рахунках та накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору (п. 1.2. Договору).

Покупець проводить розрахунки з Продавцем на умовах внесення оплати вартості (ціни) Товару, шляхом перерахування коштів в національній валюті на банківський рахунок Продавця (п. 2.2. Договору).

Умови поставки Товару визначаються у Специфікаціях до даного Договору, які є його невід`ємною частиною (п. 3.1. Договору).

Право власності на Товар переходить до Покупця з моменту одержання ним Товару після підписання видаткової та/або товарно-транспортної накладної (п. 3.2. Договору).

Покупець несе ризик втрати чи пошкодження Товару з моменту його отримання (п. 3.3. Договору).

Оплата Товару Покупцем здійснюється у безготівковій формі - 100% передоплата, або у терміни оплати вказані у Специфікації до певної поставки, та за ціною вказаною в додатках до цього Договору, видаткових накладних, специфікаціях та рахунках, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Продавця (п. 4.1. Договору).

Згідно зі Специфікацією №1 від 05 травня 2021 року (далі - Специфікація №1) (Додаток №2) продавець зобов`язався у строк до 06.05.2021 р. поставити на склад Покупця (базис поставки ОАР) добрива мінеральні гранульовані POLIFOSKA 6 NPK (S) 6-20-30(7) кількістю 22 т загальною вартістю (з ПДВ) 343 200,00 грн. Продавцем було виставлено рахунок на оплату по замовленню №3100 від 05.05.2021 р. на суму 343 200,00 грн. (Додаток №3). В свою чергу, Покупець зобов`язався здійснити оплату в день отримання товару.

Відповідно до матеріалів справи, продавець здійснив поставку Товару (добрива мінеральні гранульовані, кількістю 22 т загальною вартістю (з ПДВ) 343 200,00 грн. Факт поставки Товару за Специфікацією №1 підтверджується видатковою накладною №3237 від 05 травня 2021 року (Додаток №4) та товарно-транспортною накладною №3237 від 05 травня 2021 року (Додаток №5).

Відповідно до Специфікації №2 від 06 травня 2021 року (Додаток №6) Продавець зобов`язався у строк до 07.05.2021 р. поставити на склад Покупця (базис поставки DАР) добрива мінеральні гранульовані POLIFOSKA 6 NPK (S) 6-20-30(7) кількістю 22,5 т загальною вартістю (з ПДВ) 351 000,00 грн. Продавцем було виставлено рахунок на оплату по замовленню №3170 від 06.05.2021 р. на суму 351 000,00 грн. (Додаток №7), а Покупець зобов`язався здійснити 100% передоплату.

Продавець здійснив поставку Товару добрива мінеральні гранульовані POLIFOSKA 6 NPK (S) 6-20-30(7) кількістю 22,5 т загальною вартістю (з ПДВ) 351 000,00 грн. Факт поставки Товару за Специфікацією №2 підтверджується видатковою накладною №3304 від 06 травня 2021 року (Додаток №8) та товарно-транспортною накладною №3304 від 06 травня 2021 року Додаток №9).

Відповідно до п. 5.1. договору, товар вважається переданим Продавцем і прийнятим Покупцем: за кількістю і вагою - згідно кількості і вазі, вказаним у видаткових накладних; за якістю - у відповідності з якістю, вказаною в сертифікаті якості, виданому заводом-виробником.

Відтак, Продавець здійснив поставку Товару Покупцю загальною вартістю 694 200,00 грн.

Актом звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.04.2021 р. по 01.07.2021 р. (Додаток №10) сторонами було зафіксовано наявність заборгованості Покупця за Договором станом на 01.07.2021 р. в розмірі 258 000,00 (двісті п`ятдесят вісім тисяч гривень 00 копійок).

Між Продавцем та Покупцем 01.07.2021 р. була укладена Додаткова угода №1 від 07.05.2021 р. (технічна помилка - правильною датою є 01.07.2021 р.) до Договору поставки товару №3100/32 від 05.05.2021 року, про що сторонами не заперечується в судовому засіданні.

Зі змісту п. 2. Додаткової угоди №1 слідує, що з метою виконання вказаного вище Договору, Сторони додатковою угодою узгодили порядок сплати суми у розмірі 258 000,00 (двісті п`ятдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) гривень наступним чином: до 31 липня 2021 року включно Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця 70 000,00 (сімдесят тисяч гривень 00 копійок) гривень з метою виконання умов Договору; до 31 серпня 2021 року включно Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця 100 000,00 (сто тисяч гривень 00 копійок) гривень з метою виконання умов Договору; до 31 вересня 2021 року включно Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця 88 000,00 (вісімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) гривень з метою виконання умов Договору.

З моменту отримання Продавцем суми у розмірі 258 000,00 (двісті п`ятдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) гривень за Товар згідно Договору поставки товару №3100/32 від 05.05.2021 р., взаємовідносини сторін щодо виконання умов вказаного Договору вважатимуться повністю виконаними, а Сторони гарантують відсутність будь-яких претензій в т.ч. щодо строків та порядку виконання договірних умов гідно вказаного вище Договору (п. 3 Додаткової угоди №1).

На виконання Додаткової угоди №1 до договору відповідачем були здійснені проплати на суму 109 000,00грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

ТзОВ «Макош Мінерал» 23 грудня 2021 року звернулось до ТзОВ «Явір-Інвест» з претензією про сплату заборгованості за Договором, що підтверджується описом вкладення у поштове відправлення №443 від 23.12.2021р. та поштовою накладною №443 від 23.12.2021 р. з квитанцією від 23.12.2021 р., які знаходяться в матеріалах справи.

31.01.2022 р. відповідач здійснив часткове погашення боргу, шляхом сплати коштів в сумі 20000,00 грн.,

ТзОВ «Явір-Інвест» перерахувало 08.02.2022 р. на рахунок ТзОВ «Макош Мінерал» грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку ТзОВ «Макош Мінерал» за 08.02.2022 р.

Таким чином, враховуючи факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо погашення боргу за Договором поставки №3100/32 від 05.05.2021 р., сума невиконаного до ТзОВ «Явір-Інвест» зобов`язання становить 104 000.00 (сто чотири тисячі гривень 00 копійок), що не заперечується, як позивачем так і відповідачем

Сплата коштів за Договором поставки №3100/32 від 05.05.2021 р. до ТзОВ «Явір-Інвест» здійснювало з порушенням визначених строків, що стало підставою здійснення позивачем розрахунку санкцій за порушення господарського зобов`язання, а саме нараховано відповідачу: пеню у розмірі 22 223,40грн.; 3% річних у розмірі 3921,53 грн. та інфляційні втрати у розмірі 13746,80 грн. В подальшому, поданими позивачем додатковими поясненнями, позивач подав уточнений розрахунок, в якому зазначив , що пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 12.05.2021 року по 12.04.2022 рік складає 10413,79грн., а 3% річних за період з 07.05.2021 року по 12.04.2022 рік складають 3 921,53грн.

Норми права та висновки суду.

Предметом доказування є встановлення факту неналежного виконання умов договору поставки, а відтак виконання обов`язку щодо оплати.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобов`язання.

Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Покупець несе ризик втрати чи пошкодження Товару з моменту його отримання (п. 3.3. Договору). Оплата Товару Покупцем здійснюється у безготівковій формі - 100% передоплата, або у терміни оплати вказані у Специфікації до певної поставки, та за ціною вказаною в додатках до цього Договору, видаткових накладних, специфікаціях та рахунках, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Продавця (п. 4.1. Договору).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 104 000,00грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення та підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

Щодо стягнення пені.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено 7.5. договору, у випадку якщо порушення строків оплати вартості товару складає більше 5 календарних днів, покупець додатково на вимогу сплачує на користь продавця пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення. Сторони встановили у договорі останній день оплати, з якого починається прострочення зобов`язання. Відтак, нарахування пені повинно нараховуватися в розмірі облікової ставки НБУ від сум боргу, зазначені в розрахунку за кожен день прострочення, але не більше ніж за пів року.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 253 ЦК України)

Відповідно до ч. 3 ст. 253 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Строк з якого повинно відбуватися нарахування пені настає у позивача з датою початку обрахунку 12.05.2021 року по 12.11.2021 рік, як правильно зазначено відповідачем у поданому контррозрахунку, наведеному у додаткових поясненнях. Відтак, нарахування пені повинно нараховуватися в розмірі облікової ставки НБУ від сум боргу, зазначені в розрахунку за кожен день прострочення, але не більше ніж за пів року.

Суд, здійснивши перевірку нарахування пені (уточнений розрахунок позивача, поданий додатковими поясненнями), з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням Розпорядження КМУ від 16.11.2016 № 850-р «Про перенесення робочих днів у 2017р.» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, за період 6 місяців відповідно до ч.6 ст. 232 ГПК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», прийшов до висновку, що стягненню підлягає пеня в сумі 5526,81грн., в частині стягнення 16696,59грн. пені слід відмовити.

Щодо стягнення 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Cплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням Розпорядження КМУ від 16.11.2016 № 850-р «Про перенесення робочих днів у 2017р.» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, прийшов до висновку, що стягненню підлягає 3 % річних в сумі 3921,53 грн., з дати початку обрахунку з 07.05.2021 року, з наступного дня виконання зобов`язання, а не з 12.05.2021 року, як помилково просить відповідач, застосовуючи п. 7.5. договору, який стосується нарахування пені.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що судом при перевірці нарахування інфляційних втрат нарахованих позивачем, взято до уваги розмір боргу з урахуванням індексу інфляції виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за місяць у якому мала місце інфляція, при цьому до розрахунку включалися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці тобто мала місце дефляція.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 13746,80грн. - інфляційних нарахувань, зазначає, що такі розраховані правильно та підлягають до стягнення з відповідача з датою початку обрахунку з 07.05.2021 року, що не заперечується сторонами.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування простроченої заборгованості, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню підлягає 104 000,00грн. основного боргу, 5526,81грн. пені, 3921,53грн. 3% річних, 13746,80грн. інфляційних втрат, а в задоволенні решти пені слід відмовити.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 232,90грн., що підтверджується платіжним дорученням №1998 від 12 квітня 2022 року та додано до матеріалів справи платіжне доручення №804 від 07 лютого 2022 року про сплату 248,10грн. грн. судового збору у наказному провадженні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2193,11 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-Інвест" (81064, Львівська обл., Яворівський р-н, с. Бердихів, вул. Промислова, будинок 8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Макош Мінерал" (23223, Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Зарванці, Хмельницьке щосе, будинок 20; ) 104 000,00грн. заборгованості, 5526,81грн. пені, 13 746,80грн. інфляційних збитків, 3921,53 грн. 3% річних та 2193,11грн. - судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 02.08.2022 року.

Суддя Коссак С.М.