РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2022Справа № 910/3760/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Урбан-Ресурс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінгова компанія

«Нафторесурс»

про стягнення 5.022.280,73 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Філатова Т.М., ордер серії АА № 1154823 від 21.06.2022

від відповідача не з`явився

Суть спору :

20.05.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Урбан-Ресурс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінгова компанія «Нафторесурс» про стягнення 5.022.280,73 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що між сторонами укладено договір поставки № 999-22 від 20.07.2021, на підставі якого позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 7.958.100,71 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: № РН-0000804 від 23.07.2021, № РН-0000805 від 24.07.2021, № РН-0000806 від 24.07.2021, № РН-0000807 від 26.07.2021, № РН-0000827 від 27.07.2021, № РН-0000936 від 27.07.2021, № РН-0000864 від 28.07.2021, № РН-0000865 від 29.07.2021, № РН-0000866 від 30.07.2021, № РН-0000966 від 30.07.2021, № РН-0000867 від 31.07.2021, № РН-0000868 від 01.08.2021, № РН-0000875 від 01.08.2021, № РН-0000871 від 02.08.2021, № РН-0000877 від 02.08.2021, № РН-0000919 від 03.08.2021, № РН-0000922 від 04.08.2021, № РН-0000929 від 05.08.2021, № РН-0000930 від 06.08.2021, № РН-0000931 від 07.08.2021, № РН-0000934 від 08.08.2021, № РН-0000935 від 08.08.2021, № РН-0000967 від 09.08.2021, № РН-0000976 від 09.08.2021, № РН-0000973 від 10.08.2021, № РН-0000975 від 10.08.2021, № РН-0000977 від 10.08.2021, № РН-0000980 від 11.08.2021, № РН-0000982 від 11.08.2021, № РН-0000978 від 11.08.2021, № РН-0001008 від 12.08.2021, № РН-0000983 від 12.08.2021, № РН-0001006 від 12.08.2021, № РН-0001009 від 13.08.2021, № РН-0001010 від 14.08.2021, № РН-0001011 від 16.08.2021, № РН-0001036 від 16.08.2021, № РН-0001037 від 16.08.2021, № РН-0001041 від 17.08.2021, № РН-0001038 від 17.08.2021, № РН-0001039 від 17.08.2021, № РН-0001040 від 17.08.2021, № РН-0001043 від 18.08.2021, № РН-0001042 від 18.08.2021, № РН-0001045 від 19.08.2021, № РН-0001084 від 19.08.2021, № РН-0001087 від 20.08.2021, № РН-0001089 від 21.08.2021, № РН-0001090 від 21.08.2021, № РН-0001091 від 21.08.2021, № РН-0001092 від 22.08.2021, № РН-0001093 від 22.08.2021, № РН-0001094 від 23.08.2021, № РН-0001095 від 23.08.2021, № РН-0001096 від 23.08.2021, № РН-0001099 від 24.08.2021, № РН-0001100 від 24.08.2021, № РН-0001102 від 25.08.2021, № РН-0001184 від 25.08.2021, № РН-0001185 від 28.08.2021, № РН-0001189 від 29.08.2021, № РН-0001193 від 31.08.2021, № РН-0001196 від 01.09.2021, № РН-0001198 від 02.09.2021, № РН-0001242 від 03.09.2021, № РН-0001246 від 04.09.2021, № РН-0001250 від 06.09.2021, № РН-0001253 від 09.09.2021, № РН-0001254 від 09.09.2021, № РН-0001485 від 05.10.2021, № РН-0001486 від 05.10.2021, № РН-0001484 від 05.10.2021, № РН-0001528 від 06.10.2021, № РН-0001525 від 06.10.2021, № РН-0001518 від 07.10.2021, № РН-0001519 від 08.10.2021, № РН-0001520 від 09.10.2021, № РН-0001521 від 10.10.2021, № РН-0001522 від 11.10.2021, № РН-0001547 від 12.10.2021, № РН-0001548 від 14.10.2021, № РН-0001549 від 15.10.2021, № РН-0001591 від 22.10.2021, № РН-0001590 від 22.10.2021, № РН-0001593 від 23.10.2021, № РН-0001592 від 23.10.2021, № РН-0001597 від 24.10.2021, № РН-0001607 від 24.10.2021, № РН-0001595 від 24.10.2021, № РН-0001594 від 24.10.2021, № РН-0001600 від 25.10.2021, № РН-0001608 від 25.10.2021, № РН-0001599 від 25.10.2021, № РН-0001598 від 25.10.2021, № РН-0001602 від 26.10.2021, № РН-0001601 від 26.10.2021, № РН-0001610 від 26.10.2021, № РН-0001642 від 27.10.2021, № РН-0001614 від 27.10.2021, № РН-0001612 від 27.10.2021, № РН-0001643 від 28.10.2021, № РН-0001644 від 28.10.2021, № РН-0001645 від 28.10.2021, № РН-0001646 від 29.10.2021, № РН-0001648 від 30.10.2021, № РН-0001647 від 30.10.2021, № РН-0001649 від 31.10.2021, № РН-0001650 від 01.11.2021, № РН-0001651 від 02.11.2021, № РН-0001675 від 03.11.2021, № РН-0001680 від 04.11.2021, № РН-0001701 від 04.11.2021, № РН-0001702 від 05.11.2021, № РН-0001704 від 06.11.2021, № РН-0001703 від 06.11.2021, № РН-0001705 від 07.11.2021, № РН-0001706 від 08.11.2021, № РН-0001707 від 08.11.2021, № РН-0001708 від 09.11.2021, № РН-0001709 від 10.11.2021, № РН-0001710 від 11.11.2021, № РН-0001711 від 12.11.2021, № РН-0001712 від 13.11.2021. Відповідно до п. 4.2 договору оплата за товар здійснюється на умовах відстрочення платежу на термін до 10 банківських днів з моменту поставки. Проте, всупереч умовам договору, відповідачем було сплачено за поставлений позивачем товар лише 3.900.000,00 грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 4.058.100,70 грн. Листом № 1 від 12.10.2022 відповідач визнав вказану суму заборгованості та зобов`язався до 20.02.2022 її погасити. Враховуючи викладене та те, що відповідачем не було належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 999/22 від 20.07.2021, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 5.022.280,73 грн, з яких 4.058.100,70 грн основного боргу, 411.699,50 грн пені, 65.008,42 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 487.472,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.20222 відкрито провадження у справі № 910/3760/22 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07.07.2022.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 25.05.2022 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 310 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 3/5, оф. 4, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 25.05.2022, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 22.06.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 310, а отже відповідач мав подати відзив до 07.07.2022 включно.

21.06.2022 позивачем до суду подано клопотання про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 07.07.2022, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою он-лайн сервісу відеозв`язку «EasyCon».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/3760/22 від 27.06.2022 клопотання позивача задоволено, ухвалено забезпечити участь представника позивача у розгляді справи № 910/3760/22 у підготовчому засіданні 07.07.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою програми «EasyCon».

07.07.2022 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.07.2022.

11.07.2022 позивачем до суду подано заяву про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою он-лайн сервісу відеозв`язку «EasyCon».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/3760/22 від 13.07.2022 заяву позивача задоволено, ухвалено забезпечити участь представника позивача у судових засіданнях у розгляді справи № 910/3760/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою програми «EasyCon».

20.07.2022 позивачем до суду подано клопотання, в якому повідомляється, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня прийняття рішення позивачем будуть подані докази на підтвердження розміру понесених ним судових витрат.

21.07.2022 в судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 28.07.2022.

28.07.2022 позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу, в якій просить суд стягнути з відповідача 30.500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач в судовому засіданні 28.07.2022 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 28.07.2022 не з`явився.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 28.07.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейдінгова компанія «Нафторесурс» (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Урбан-Ресурс» (постачальник, позивач) було укладено договір поставки № 999-22 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором поставити щебеневу продукцію (далі - продукція/товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити таку продукцію.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату отриманого товару повністю не здійснив, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 4.058.100,71 грн та за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 411.699,50 грн пені, 65.008,42 грн інфляційних втрат та 487.472,10 грн 35 річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 9.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та скріплення його печатками, укладений строком до 31.12.2021 і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань за договором у повному обсязі.

Згідно з п. 1.3 договору повне найменування та кількість продукції, що поставляється, її асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна вартість та інші параметри передбачаються в рахунках-фактурах, оформлених на підставі заявок покупця і остаточно фіксуються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору продукція за цим договором поставляється партіями, розмір яких визначається покупцем та вказується у відповідних замовленнях на поставку (далі - замовлення).

За умовами п. 2.2 договору покупець заздалегідь погоджує з постачальником обсяг і термін поставки на адресу конкретної партії продукції. Після вказаного узгодження покупець замовляє у постачальника необхідну кількість продукції, а постачальник після отримання такого замовлення від покупця здійснює заходи щодо підготовки продукції до відвантаження.

Замовлення покупця на поставку продукції обов`язкові для постачальника. Замовлення можуть надаватись постачальникові в усній та/чи у письмовій формі, по телефону/факсу, електронній пошті або у іншій спосіб, який обрано покупцем. Сторони можуть погодитись, що направлення замовлень постачальнику буде здійснюватися електронними засобами обміну інформацією, про що постачальник буде повідомлений додатково. За необхідності форму замовлення визначає та розробляє покупець, яку заздалегідь доводить до відома постачальника.

Відповідно до п. 2.3 договору замовлення покупця повинно містити данні про кількість продукції з розбивкою її по виду та/чи тилу, марки, типу пакування), дату початку відвантаження та об`єм продукції, що замовляється.

Згідно з п. 2.4 договору на підставі замовлення постачальник направляє покупцю по факсу та/чи на електронну адресу (або в інший спосіб) рахунок-фактуру Із вказівкою найменування, кількості і вартості продукції та строку її оплати. Рахунок-фактура є підтвердженням постачальником замовлення покупця.

У відповідності до п. 2.6 договору відвантаження продукції проводиться партіями в 5-ти денний термін після отримання постачальником замовлення покупця із вказаною датою, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому продукції.

Відповідно до п. 2.15 договору перехід права власності від постачальника до покупця відбувається в момент передачі продукції, що оформляється видатковою накладною та товарно-транспортною накладною.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на суму 7.958.100,71 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними № РН-0000804 від 23.07.2021, № РН-0000805 від 24.07.2021, № РН-0000806 від 24.07.2021, № РН-0000807 від 26.07.2021, № РН-0000827 від 27.07.2021, № РН-0000936 від 27.07.2021, № РН-0000864 від 28.07.2021, № РН-0000865 від 29.07.2021, № РН-0000866 від 30.07.2021, № РН-0000966 від 30.07.2021, № РН-0000867 від 31.07.2021, № РН-0000868 від 01.08.2021, № РН-0000875 від 01.08.2021, № РН-0000871 від 02.08.2021, № РН-0000877 від 02.08.2021, № РН-0000919 від 03.08.2021, № РН-0000922 від 04.08.2021, № РН-0000929 від 05.08.2021, № РН-0000930 від 06.08.2021, № РН-0000931 від 07.08.2021, № РН-0000934 від 08.08.2021, № РН-0000935 від 08.08.2021, № РН-0000967 від 09.08.2021, № РН-0000976 від 09.08.2021, № РН-0000973 від 10.08.2021, № РН-0000975 від 10.08.2021, № РН-0000977 від 10.08.2021, № РН-0000980 від 11.08.2021, № РН-0000982 від 11.08.2021, № РН-0000978 від 11.08.2021, № РН-0001008 від 12.08.2021, № РН-0000983 від 12.08.2021, № РН-0001006 від 12.08.2021, № РН-0001009 від 13.08.2021, № РН-0001010 від 14.08.2021, № РН-0001011 від 16.08.2021, № РН-0001036 від 16.08.2021, № РН-0001037 від 16.08.2021, № РН-0001041 від 17.08.2021, № РН-0001038 від 17.08.2021, № РН-0001039 від 17.08.2021, № РН-0001040 від 17.08.2021, № РН-0001043 від 18.08.2021, № РН-0001042 від 18.08.2021, № РН-0001045 від 19.08.2021, № РН-0001084 від 19.08.2021, № РН-0001087 від 20.08.2021, № РН-0001089 від 21.08.2021, № РН-0001090 від 21.08.2021, № РН-0001091 від 21.08.2021, № РН-0001092 від 22.08.2021, № РН-0001093 від 22.08.2021, № РН-0001094 від 23.08.2021, № РН-0001095 від 23.08.2021, № РН-0001096 від 23.08.2021, № РН-0001099 від 24.08.2021, № РН-0001100 від 24.08.2021, № РН-0001102 від 25.08.2021, № РН-0001184 від 25.08.2021, № РН-0001185 від 28.08.2021, № РН-0001189 від 29.08.2021, № РН-0001193 від 31.08.2021, № РН-0001196 від 01.09.2021, № РН-0001198 від 02.09.2021, № РН-0001242 від 03.09.2021, № РН-0001246 від 04.09.2021, № РН-0001250 від 06.09.2021, № РН-0001253 від 09.09.2021, № РН-0001254 від 09.09.2021, № РН-0001485 від 05.10.2021, № РН-0001486 від 05.10.2021, № РН-0001484 від 05.10.2021, № РН-0001528 від 06.10.2021, № РН-0001525 від 06.10.2021, № РН-0001518 від 07.10.2021, № РН-0001519 від 08.10.2021, № РН-0001520 від 09.10.2021, № РН-0001521 від 10.10.2021, № РН-0001522 від 11.10.2021, № РН-0001547 від 12.10.2021, № РН-0001548 від 14.10.2021, № РН-0001549 від 15.10.2021, № РН-0001591 від 22.10.2021, № РН-0001590 від 22.10.2021, № РН-0001593 від 23.10.2021, № РН-0001592 від 23.10.2021, № РН-0001597 від 24.10.2021, № РН-0001607 від 24.10.2021, № РН-0001595 від 24.10.2021, № РН-0001594 від 24.10.2021, № РН-0001600 від 25.10.2021, № РН-0001608 від 25.10.2021, № РН-0001599 від 25.10.2021, № РН-0001598 від 25.10.2021, № РН-0001602 від 26.10.2021, № РН-0001601 від 26.10.2021, № РН-0001610 від 26.10.2021, № РН-0001642 від 27.10.2021, № РН-0001614 від 27.10.2021, № РН-0001612 від 27.10.2021, № РН-0001643 від 28.10.2021, № РН-0001644 від 28.10.2021, № РН-0001645 від 28.10.2021, № РН-0001646 від 29.10.2021, № РН-0001648 від 30.10.2021, № РН-0001647 від 30.10.2021, № РН-0001649 від 31.10.2021, № РН-0001650 від 01.11.2021, № РН-0001651 від 02.11.2021, № РН-0001675 від 03.11.2021, № РН-0001680 від 04.11.2021, № РН-0001701 від 04.11.2021, № РН-0001702 від 05.11.2021, № РН-0001704 від 06.11.2021, № РН-0001703 від 06.11.2021, № РН-0001705 від 07.11.2021, № РН-0001706 від 08.11.2021, № РН-0001707 від 08.11.2021, № РН-0001708 від 09.11.2021, № РН-0001709 від 10.11.2021, № РН-0001710 від 11.11.2021, № РН-0001711 від 12.11.2021, № РН-0001712 від 13.11.2021.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 23.07.2021 покупець за домовленістю з постачальником здійснює оплату за товар на умовах відстрочення платежу на термін 10 банківських днів з моменту поставки. Моментом поставки вважається дата оформлення товарно-транспортної накладної чи дата оформлення видаткової накладної.

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень № 1514 від 28.07.2021, № 1550 від 03.08.2021, № 1596 від 10.08.2021, № 1623 від 18.08.2021, № 1655 від 20.08.2021, № 1670 від 28.08.2021, № 1693 від 02.09.2021, № 1901 від 07.10.2021, № 47 від 22.12.2021 вбачається, що відповідачем частково здійснено оплату товару позивачу на суму 3.900.000,00 грн.

В матеріалах справи наявний лист відповідача № 1 від 12.01.2022 згідно якого відповідач підтверджує наявність заборгованості за договором перед позивачем в сумі 4.058.100,71 грн та зазначив графік погашення цієї заборгованості.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та становить 4.058.100,71 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленого товару за договором в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості поставленого товару в розмірі 4.058.100,71 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо оплати поставленого товару у повному обсязі не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у разі порушення термінів оплати продукції покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення. Сплата пені не звільніє покупця від виконання зобов`язання в натурі.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті отриманого товару відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої за розрахунками суду (знаходиться в матеріалах справи) становить 390.655,02 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 390.655,02 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Суд не погоджується із здійсненим позивачем розрахунком пені з огляду на наступне

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати товару, проте не передбачили інший період нарахування ніж встановлений законом.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України пеня обчислюється за кожний день прострочення.

Зазначені вище норми закону свідчать про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної оплати товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Проведений позивачем розрахунок пені не відповідає наведеним вимогам, оскільки при розрахунку перевищено шестимісячний період нарахування, не враховано положення ст.ст. 253, 254 Цивільного кодексу України, розрахунок проведено з урахуванням дня, в який відбулася оплата товару.

З огляду на викладене в іншій частині позовних вимог про стягнення пені в позові слід відмовити.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути 65.008,42 грн інфляційних втрат та 487.472,10 грн - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

За розрахунками суду (знаходяться в матеріалах справи) розмір інфляційних втрат становить 487.919,09 грн та 3% річних становить 65.186,21 грн. Однак, у зв`язку з тим, що у суду відсутні повноваження виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України) суд погоджується із заявленим позивачем розміром інфляційних втрат - 65.008,42 грн та розміром 3% річних - 487.472,10 грн.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 65.008,42 грн інфляційних втрат та 487.472,10 грн 3% річних.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Урбан-Ресурс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стосовно розподілу витрат позивача на правову допомогу в розмірі 30.500,00 грн слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 161 Господарського процесуального кодексу України визначає, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

До позовної заяви додано попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат. згідно якого витрати на правову допомогу становитимуть: складання і подання процесуальних документів у суді першої інстанції - 20.000,0 грн та представництво інтересів в суді - 3.500,00 грн/ 1 судове засідання.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

22.02.2022 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Магніт» (Адвокатське об`єднання) укладений договір про надання правової допомоги № 2202/2202-01, за умовами якого Клієнт доручив, а Адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Адвокатським об`єднанням «Магніт» на надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Урбан-Ресурс» на підставі договору про надання правової допомоги № 2202/2022-01 від 22.02.2022 у Господарському суді міста Києва були видані ордер серії АІ № 1233092 від 19.05.2022 адвокату Соколик Дмитру Дмитровичу та ордер серії АА № 1154823 від 21.06.2022 адвокату Філатовій Тетяні Миколаївні.

Підтвердженням того, що Соколик Дмитро Дмитрович є адвокатом свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6449/10 від 15.02.2018.

Підтвердженням того, що Філатова Тетяна Миколаївна є адвокатом свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4921 від 27.03.2012.

Згідно з п. 4.2 договору № 2202/2022-01 від 22.02.2022 сума оплати має бути взаємно погоджена заздалегідь відповідно до об`єму послуг, що підлягають оплаті за даним договором. Вартість таких послуг сторони можуть затвердити шляхом укладення додаткових угод та/або додатків до цього договору.

22.02.2022 між сторонами складено додаток № 2 до наведеного договору, згідно з яким Адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати Клієнту необхідну правову допомогу щодо:

- підготовки та подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінгова компанія «Нафторесурс» заборгованості у розмірі 4.058.100,71 грн за договором поставки № 999-22 від 20.07.2021;

- підготовки та подання до суду відповіді на відзив (у разі подання відзиву) у зазначеній вище справі про стягнення заборгованості, а також підготовка та подання заяв та клопотань з процесуальних питань, письмових пояснень та інших процесуальних документів, що необхідні для належного представництва інтересів Клієнта в суді першої інстанції.

Згідно з п. 1.2 додатку № 2 вартість юридичної допомоги за даним договором визначена в розмірі 20.000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2.1 додатку № 2 в разі призначення судового засідання з викликом сторін, вартість представництва інтересів Клієнта в судовому засіданні сплачується окремо із розрахунку 3.500,00 грн за кожне судове засідання.

Пунктом 1.3 додатку № 2 визначено, що вартість правової допомоги, визначеної у п. 1.2 Клієнт сплачує протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку.

19.05.2022 між Клієнтом та Адвокатським об`єднанням складено акт про надання правничої допомоги, яким засвідчено, що Клієнт прийняв надані послуги з підготовки та подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва про стягнення з ТОВ «ТК «Нафтосервіс» заборгованості в розмірі 4.058.100,71 грн за договором поставки № 999-22 від 20.07.2021, вартістю 20.000,00 грн.

07.07.2022, 21.07.2022 та 28.07.2022 між Клієнтом та Адвокатським об`єднанням складено акти про надання правничої допомоги, якими засвідчено, що Клієнт прийняв надані послуги з представництва інтересів Клієнта в судових засіданнях 07.07.2022, 21.07.2022 та 28.07.2022, загальною вартістю 10.500,00 грн (по 3.500,00 грн кожне засідання).

На підставі виставлених Адвокатським об`єднанням рахунків Клієнтом сплачено Адвокатському об`єднанню кошти в загальному розмірі 30.500,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 65 від 19.05.2022 на суму 20.000,00 грн, № 2503 від 07.07.2022 на суму 3.500,00 грн та № 200 від 27.07.2022 на суму 7.000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не підтверджено неспівмірність розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу зі складністю спору.

Суд приходить до висновку про відповідність заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу критеріям, що визначені ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та не вбачає підстав для його зменшення.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвокатів, наявність доказів фактичного перерахування коштів Адвокатському об`єднанню на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 30.372,20 грн.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінгова компанія «Нафторесурс» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 3/5, оф. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Урбан-Ресурс» (01133, м. Київ, вул. Каменєва, 4-А, ) 4.058.100 (чотири мільйона п`ятдесят вісім тисяч сто) грн 71 коп. боргу, 390.655 (триста дев`яносто тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн 02 коп. пені, 65.008 (шістдесят п`ять тисяч вісім) грн 42 коп. інфляційних втрат, 487.472 (чотириста вісімдесят сім тисяч чотириста сімдесят дві) грн 10 коп. 3% річних, 75.018 (сімдесят п`ять тисяч вісімнадцять) грн 54 коп. витрат по сплаті судового збору та 30.372 (тридцять тисяч триста сімдесят дві) грн 20 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 04.08.2022.

СуддяВ.В.Сівакова