ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.2022 Справа №905/15/22

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Лободи Т.О.

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу

за позовом Краматорського міського центру зайнятості, м Краматорськ Донецької області, код 23419575,

до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, м Краматорськ Донецької області, код НОМЕР_2,

про стягнення 88 515,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Краматорський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про стягнення суми отриманої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у зв`язку з його поновленням на роботі за рішенням суду у розмірі 88 515,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача суму судових витрат.

В обґрунтування заявленого позову посилається на положення статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", якою передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Зазначає про невиконання відповідачем обов`язку відшкодувати суми виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, у зв`язку з поновленням останнього за рішенням суду у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил з 11.09.2020.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/15/22 за позовом Краматорського міського центру зайнятості до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про стягнення 88 515,00 грн. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи. Позивачем та відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у встановлений судом строк надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення, відповідач зазначає про необґрунтованість суми нарахувань допомоги по безробіттю за липень 2021 року до 9 516,00 грн, оскільки встановлений чинним законодавством чотирикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за цей період становить 9 080,00грн. Зазначає, що судове рішення, на підставі якого ОСОБА_1 було поновлено на роботі, було оскаржено до Верховного Суду та на теперішній час касаційною інстанцією рішення по справі не прийнято, а отже у випадку відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 на посаді, судове рішення про стягнення грошових коштів з відповідача підлягатиме скасуванню за відсутністю підстав для виникнення обов`язків, передбачених ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Також зазначає, що ОСОБА_1 в порушення вимог законодавства своєчасно не подав відомості про обставини, що вплинули на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, а саме отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та отримав допомогу за період з жовтня 2020 року по серпень 2021 року у розмірі 88 515,00грн. Відповідач, не будучи обізнаним з фактом отримання ОСОБА_1 соціальних виплат, та на виконання рішення суду про поновлення на роботі виплатив йому середній заробіток за час вимушеного прогулу без врахування отриманої ним допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим задоволення позовних вимог призведе до подвійної відповідальності відповідача. На думку відповідача, саме ОСОБА_1 є особою, яка отримала і соціальну допомогу по безробіттю від центру зайнятості і одночасно середній заробіток за час вимушеного прогулу від роботодавця, а тому саме він повинен повернути кошти в сумі 88 515,00 грн.

Позивач у встановлений судом строк надіслав до суду відповідь на відзив, в якій не погоджується з запереченнями відповідача, викладених у відзиві на позов, та просить суд задовольнити позовні вимоги Краматорського міського центру зайнятості у повному обсязі. Стосовно заперечень щодо розміру допомоги по безробіттю за липень 2021 року зазначає, що з 1 липня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2379 грн, а тому максимальна допомога по безробіттю за цей період складала 9 516,00 грн. Вказує, що ОСОБА_1 повідомив Краматорський міський центр зайнятості про поновлення його на роботі у встановлений законодавством строк, йому було припинено реєстрацію з 17.08.2021 - з дня видання наказу про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, під час розгляду справи дотримано обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Статтею 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з цим, суд зазначає, що 24.02.2022 була розпочата військова агресія Російської Федерації проти України та почались обстріли м. Харкова.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан. На даний час Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/22 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Також продовжуються обстріли міста Харкова та Харківської області.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Господарський суд Донецької області продовжує свою роботу.

Враховуючи викладені обставини, справу не було вирішено судом своєчасно у встановлений ст. 248 ГПК України строк.

Суд враховує, що учасники справи належним чином та достеменно обізнані про знаходження на вирішенні суду даного спору, однак, після 24.02.2022 від учасників справи не надходило ніяких заяв по суті справи, клопотань, пояснень.

За таких обставин, відповідно до положень ч. 4 ст. 240 ГПК України суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 34 вказаного Закону Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Пунктом 15 Статуту Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затвердженого Постановою правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття №2 від 06.07.2000, виконавчим органом правління Фонду є виконавча дирекція Фонду. Функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №90 від 05.03.2014 "Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення" до внесення змін до Законів України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення" органи державної служби зайнятості продовжують виконувати завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і фінансуються за рахунок і в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Отже, положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачають право Краматорського міського центру зайнятості як виконувача функцій виконавчої дирекції Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

З матеріалів справи, а саме персональної картки вбачається, що 09.10.2021 у Краматорському міському центрі зайнятості зареєстровано як безробітного ОСОБА_1 . Як зазначає позивач, наказом Краматорського міського центру зайнятості від 09.10.2021 № НТ 201009 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу. 25.05.2021 ОСОБА_1 було припинено реєстрацію у центрі зайнятості у зв`язку із поданням ним заяви про припинення реєстрації. 26.05.2021 ОСОБА_1 було поновлено статус безробітного відповідно до п. 32 "Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу". 26.05.2021 ОСОБА_1 поновлено допомогу по безробіттю відповідно до п. 2 розд. V "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації підприємницької діяльності" згідно до частин 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-ІІІ та на підставі наказу Краматорського міського центру зайнятості від 26.05.2021 № НТ210526.

Вказані обставини підтверджуються даними Персональних карток ОСОБА_1 НОМЕР_1 та ПК №00018 та не оспорюються відповідачем.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 у справі №200/9585/20-а визнано протиправним та скасовано наказ виконуючого обов`язки військового прокурора об`єднаних сил від 10.09.2020 №568к, яким майора юстиції ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту г пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 10 вересня 2020 року звільнено з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення, статистики та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань військової прокуратури об`єднаних сил та органів прокуратури, виключено зі списків особового складу військової прокуратури об`єднаних сил, усіх видів забезпечення. Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі, на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення, статистики та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань військової прокуратури об`єднаних сил органів прокуратури з 11 вересня 2020 року. Стягнуто з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.09.2020 р. по 13.07.2021 р. у розмірі 348 951,55 грн, з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Вказана постанова у справі №200/9585/20-а набрала законної сили з 13.07.2021, про що зазначено в постанові.

На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 у справі №200/9585/20-а наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил №415к від 17.08.2021 було скасовано наказ виконуючого обов`язки військового прокурора об`єднаних сил від 10.09.2020 №568к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення, статистики та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань військової прокуратури об`єднаних сил та органів прокуратури, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення, статистики та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань військової прокуратури об`єднаних сил органів прокуратури з 11 вересня 2020 року.

Згідно наказу Краматорського міського центру зайнятості від 18.08.2021 №НТ 210818 реєстрацію ОСОБА_1 , як безробітного припинено, у зв`язку з поновленням його на роботі, що підтверджується даними облікової картки від 26.05.2021.

За весь час перебування на обліку у Краматорському міському центрі зайнятості безробітному ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю у загальному розмірі 88 515,00 грн., а саме за період з 09.10.2020 по 24.05.2021 у розмірі 63 250,10 грн та за період з 26.05.2021 по 16.08.2021 у розмірі 25 264,90 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками № 1 від 08.12.2021 та № 2 від 08.12.2021.

20.08.2021 Краматорським міським центром зайнятості видано наказ № 101 "Про відшкодування коштів роботодавцем", яким доручено провідному юрисконсульту юридичного відділу Краматорського міського центру зайнятості Воят Лашті Іванні забезпечити відшкодування роботодавцем, Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, суми виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 88 515,00 грн гр. ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття".

З метою врегулювання спору щодо повернення виплачених ОСОБА_1 коштів у вигляді допомоги по безробіттю Краматорським міським центром зайнятості було направлено відповідачу претензію № 01-14/1937 від 25.08.2021 про повернення на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" допомоги по безробіттю у загальній сумі 88 515,00 грн.

Факт отримання відповідачем зазначеної претензії підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень № 407.

Однак, відповідач кошти в розмірі 88 515,00 грн не сплатив.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Внаслідок несплати відповідачем вказаних коштів, з огляду на норми вищезазначеної статті, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача виплаченої суми забезпечення безробітному, якого поновлено на роботі за рішенням суду, у розмірі 88 515,00 грн.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (надалі - Закон).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 8 вказаного Закону Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст. 1 Закону передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.7 Закону видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю.

Частина 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

Частина 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 Закону передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 34 Закону передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, статтями 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця сплатити суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 914/2087/17, від 06.07.2018 у справі № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018 у справі № 914/1875/17, в яких зазначено, що за положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Отже, обов`язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі.

Враховуючи те, що судовим рішенням у справі № 200/9585/20 визнано протиправним та скасовано наказ виконуючого обов`язки військового прокурора об`єднаних сил від 10.09.2020 №568к, яким майора юстиції ОСОБА_1 , зокрема, з 10 вересня 2020 року звільнено з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення, статистики та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань військової прокуратури об`єднаних сил та органів прокуратури, який став підставою для втрати заробітної плати, що в подальшому призвело до призначення та виплати позивачем допомоги по безробіттю, суд прийшов до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У даному випадку саме Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем у розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а тому саме на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Доводи відповідача щодо необґрунтованості збільшення суми нарахувань за липень 2021 року до 9 516,00грн судом не беруться до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 вказаного Закону допомога по безробіттю не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом.

Аналогічне положення також міститься в пункті 9 наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства № 624 від 06.04.2020 "Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності", де зазначено, що допомога по безробіттю за календарний місяць не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом за відповідний рік, і не може бути меншою від мінімального розміру, установленого правлінням Фонду.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2021 році з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.

Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахування та виплата ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у липні 2021 року здійснювалася відповідно до вимог законодавства, а заперечення відповідача в цій частині безпідставні.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що судове рішення, на підставі якого ОСОБА_1 було поновлено на роботі, було оскаржено до Верховного Суду та на теперішній час касаційною інстанцією рішення по справі не прийнято, а отже у випадку відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на посаді, судове рішення про стягнення грошових коштів з відповідача підлягатиме скасуванню за відсутністю підстав для виникнення обов`язків, передбачених ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Так, постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 у справі №200/9585/20-а у відповідності до приписів ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України набрала законної сили з моменту її прийняття.

Суд зазначає, що рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Більш того, у відповідності до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду, зокрема, присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Стосовно доводів відповідача, що ОСОБА_1 є особою, яка отримала і соціальну допомогу по безробіттю від центру зайнятості і одночасно середній заробіток за час вимушеного прогулу від роботодавця, а тому саме він повинен повернути кошти в сумі 88 515,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є сам факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Обставина виплати відповідачем ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу не звільняє відповідача від встановленого Законом обов`язку компенсувати виплачену позивачем суму допомоги по безробіттю, оскільки у даному випадку діє норма ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", яка покладає такий обов`язок на відповідача.

На думку суду, вказане не є покладенням на відповідача подвійної компенсації, а є встановленим законом обов`язком компенсації здійсненої безробітному виплати.

Крім того ч. 4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого забезпечення безробітному та вартості наданих йому соціальних послуг, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, приймаючи до уваги, що на час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 88 515,00 грн на користь Краматорського міського центру зайнятості відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору в сумі 2 270,0 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, суд повідомляє, що у зв`язку із закінченням знаків поштової оплати (поштових марок) та проведенням відповідних процедур закупівлі, з 22 лютого 2022 року неможливе здійснення відправки вихідної кореспонденції.

Враховуючи викладене, з метою вручення сторонам рішення по справі, суд вважає можливим використати альтернативні способи вручення процесуальних документів учасникам справи, а саме шляхом направлення даного рішення на електронні адреси позивача та відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статями 1-5, 10, 11, 12, 20, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1) на корить Краматорського міського центру зайнятості (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Рум`янцева, буд. 4, код 23419575, рахунок UA0706153 ДКСУ у м. Києві, , отримувач: Краматорський міський центр зайнятості, з позначкою "повернення допомоги по безробіттю за ОСОБА_1 ") відшкодування суми виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 88 515,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 02.08.2022.

Суддя Т. О. Лобода