РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2022Справа № 910/2604/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тензасоюзбуд"

про стягнення 388 317,34 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно будівельна компанія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тензасоюзбуд" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором №25 на виконання робіт по влаштуванню буроін`єкційних паль на будівництві котеджного містечка в селищі Зазим`я у розмірі 388 317,34 грн, яка складається з 350 000,00 грн - суми основного боргу, 3 617,77 грн - 3% річних, 21 711,28 грн - пені, 12 988,29 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 06.04.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження сторін.

Поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження, яке направлялося на адресу місцезнаходження відповідача, повернулося на адресу суду, у графі причин повернення зазначено: "за закінченням терміну зберігання".

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021 між ТОВ "Тензасоюзбуд" (замовник) та ТОВ "Українська монолітно-будівельна компанія" (підрядник) укладено договір на виконання робіт по влаштуванню буроін`єкційних паль на будівництві котеджного містечка в селищі Зазим`я.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору, замовник доручає, а підрядник зобов`язується у відповідності до умов договору, виконати роботи по влаштуванню буроін`єкційних паль на будівництві котеджного містечка в селищі Зазим`я; найменування - БП-1, кількість 175 шт, загальний об`єм - 96,25 м.куб. Замовник зобов`язується вчасно прийняти виконану роботу та оплатити її у відповідності до умов цього договору.

Згідно п. 3.1 договору, вартість робіт по влаштуванню буроін`єкційних паль з матеріалами становить 1 388 762,31 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 231 460,39 грн.

Договірна ціна підлягає коригуванню у разі зміни проектної документації та фактично виконаних об`ємів, а також у разі зміни ціни на матеріали (арматура, бетон) організаціями-постачальниками за письмовим погодженням між сторонами (п. 3.3 договору).

Пунктами 4.1, 4.2 договору передбачено, що замовник проводить поетапне авансування робіт і матеріалів згідно графіку виконання та фінансування робіт (додаток №1, що є невід`ємною частиною договору). Розрахунок за виконання робіт замовник проводить протягом 5-ти робочих днів після завершення робіт.

Відповідно до п. 4.4 договору, розрахунки за виконані підрядником роботи здійснюються на підставі актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт в паперовій формі, які підписуються уповноваженим представником замовника.

Сторони погоджують, що у разі ненадання підряднику обґрунтованих письмових зауважень замовника, обумовлених пунктом 4.6 договору, протягом 5 робочих днів з моменту отримання ним актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт, зазначені акти вважаються підписаними і підлягають оплаті в порядку, передбаченому п. 4.2 договору (п. 4.7 договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним були виконані роботи, а відповідачем були оплачені роботи лише частково, у зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем, яку останній просить стягнути.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору між сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року на суму 1 720 915,30 грн та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2021 року на загальну суму 1 720 915,30 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав роботи у повному обсязі, а відповідач прийняв роботи без зауважень.

Відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати виконаних робіт виконав частково на суму 1 370 915,30 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень: №388 від 30.09.2021 на суму 618 203,71 грн; №410 від 15.11.2021 на суму 370 000,00 грн; №442 від 26.11.2021 на суму 100 000,00 грн; №448 від 01.12.2021 на суму 100 000,00 грн; №459 від 06.12.2021 на суму 100 000,00 грн; №239 від 22.12.2021 на суму 32 711,59 грн; №264 від 26.01.2022 на суму 50 000,00 грн.

У зв`язку із зазначеним у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 350 000 грн.

Доказів на підтвердження виконання договірних зобов`язань щодо сплати відповідачем заборгованості перед позивачем у розмірі 350 000,00 грн до матеріалів справи не додано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання щодо оплати виконаних робіт у повному обсязі, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований.

Позивачем нараховано до стягнення пеню за період з 13.11.2021 по 14.02.2022 (з урахуванням здійснених відповідачем оплат) у загальному розмірі 21 711,28 грн.

Відповідно до п. 6.5 договору, за затримку оплати виконаних за договором робіт, замовник платить пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від неоплаченої суми за кожен день затримки.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та підлягає задоволенню.

Позивачем нараховано 3% річних за період з 13.11.2021 по 14.02.2022 (з урахуванням здійснених відповідачем оплат) у розмірі 3 617,77 грн та інфляційні втрати за аналогічний період у розмірі 12 988,29 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вони є арифметично правильними та підлягають задоволенню.

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за договором, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору №89 про надання правничої допомоги від 10.12.2020; додаток №3 до договору від 10.02.2022; копію акту №3 приймання-передачі наданих послуг від 21.06.2022 на суму 10 000,00 грн; копію рахунку-фактури №3 від 21.06.2022 та копію платіжного доручення №6657 від 08.07.2022 на суму 10 000,00 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відповідність заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу критеріям, що визначені ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та не вбачає підстав для його зменшення.

Таким чином, заявлена позивачем вимога, відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тензасоюзбуд" (02154, м. Київ, пр-т Возз`єднання, буд. 21, офіс 9, код ЄДРПОУ - 39428764) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 21, код ЄДРПОУ - 35646495) 350 000 (триста тисяч) грн - суми основного боргу, 21 711 (двадцять одна тисячі сімсот одинадцять) грн 28 коп. - пені, 3 617 (три тисячі шістсот сімнадцять) грн 77 коп. - 3% річних, 12 988 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 29 коп. - інфляційних втрат, 10 000 (десять тисяч) грн - витрат на професійну правничу допомогу та 5 824 (п`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 77 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна