судді Кібенко О.Р.
cправа № 904/5698/20
1. Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор ГТС України") на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2021 у справі №904/5698/20 за позовом ТОВ "Оператор ГТС України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" (далі - АТ "Дніпрогаз") про стягнення заборгованості у розмірі 7 084 600,63 грн, ухвалив постанову, якою касаційну скаргу задовольнив частково, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2021 скасував, а справу направив на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
2. Не можу погодитися з ухваленою постановою, вважаю, що колегія суддів мала скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити рішення суду першої інстанції без змін відповідно до такого.
3. ТОВ "Оператор ГТС України" звернулось до суду із позовом до АТ "Дніпрогаз" про стягнення заборгованості за надані відповідачу послуги транспортування природного газу (добові негативні небаланси) у розмірі 7 084 600,63 грн, з яких: 6 239 046,02 грн - основна заборгованість, 622 523,65 грн - пеня, 10 150,33 грн - 3% річних та 119 880,64 грн - інфляційні втрати.
4. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 30.06.2021 закрив провадження у справі в частині позовних вимог у розмірі 6 239 046,02 грн (у зв`язку з оплатою відповідачем боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК), в іншій частині позов задовольнив: стягнув з АТ "Дніпрогаз" пеню у розмірі 622 523,65 грн, 3% річних у розмірі 103 150,33 грн, інфляційні втрати у розмірі 119 880,64 грн та судовий збір у розмірі 11 288,32 грн.
5. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконав зобов`язання щодо оплати основного боргу після звернення позивача до суду, однак, оскільки АТ "Дніпрогаз" несвоєчасно виконало свої зобов`язання, позивач правомірно нарахував пеню у розмірі 622 523,65 грн за період з 22.02.2020 по 21.08.2020, а також 3% річних у розмірі 103 150,33 грн та інфляційні втрати у розмірі 119 880,64 грн, які передбачені укладеним сторонами договором .
6. Центральний апеляційний господарський суд постановою від 23.11.2021 рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.
7. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що договір транспортування природного газу сторонам не укладений через відсутність підписаних додатків 1, 2, а надані позивачем матеріали не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу, оскільки мають односторонній характер за відсутності первинних документів на підтвердження даних та сум до стягнення, які зазначені в позовній заяві.
8. Верховний Суд, ухвалюючи постанову про скасування рішень судів попередніх інстанцій, виходив з того, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами, однак суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив обставин фактичного виконання сторонами умов договору, а тому висновки цього суду щодо неукладеності договору є передчасними.
9. Також Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій повинні були дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акт приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу / виходу, як це передбачено Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494; акт наданих послуг; акт врегулювання щодобових небалансів за січень 2020 року.
10. Така позиція колегії суддів відповідає висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 18.02.2022 у справі №918/450/20 (в якій вирішувалось питання про стягнення як основної заборгованості, так і пені, 3% річних, інфляційних втрат).
11. Однак дослідження зазначених колегією суддів обставин є необхідним у разі, якщо відповідач заперечує факт отримання ним від ТОВ "Оператор ГТС України" відповідних послуг транспортування природного газу (послуг балансування), існування у нього негативного небалансу, або інші обставини, які дозволяють дійти висновку про наявність у відповідача заборгованості за договором транспортування природного газу.
12. Разом з тим, у цій справі вирішувалось питання лише щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат.
13. При цьому відповідач, не погоджуючись із підставами нарахування суми боргу, зазначає про відсутність підстав для вчинення дій з врегулювання добового небалансу, і, як наслідок, відсутність підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат. Водночас суди попередніх інстанцій не встановили, що АТ "Дніпрогаз" оспорювало основну заборгованість та підстави її нарахування.
14. Більше того, як встановили суди попередніх інстанцій, АТ "Дніпрогаз" фактично визнало основну заборгованість за договором та добровільно оплатило ТОВ "Оператор ГТС України" відповідні кошти (у зв`язку з чим суд першої інстанції закрив провадження у справі в частині позовних вимог у розмірі 6 239 046,02 грн на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК).
15. Тобто, суди попередніх інстанцій повинні були перевіряти лише існування підстав для вимог щодо нарахування та стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат на суми, які фактично визнані АТ "Дніпрогаз" шляхом їх сплати (аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №916/1157/21).
16. Також суд першої інстанції встановив, що, не зважаючи на те, що відповідач оплатив основну заборгованість, така оплата відбулась з порушенням строків, визначених сторонами в укладеному ними договорі, що відповідно до умов зазначеного договору є підставою для стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат.
17. Враховуючи це, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків за результатами вирішення справи, встановивши факт сплати основного боргу та стягнувши 3% річних, пені та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язання. Тоді як суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції, яке є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 18.02.2022 у справі №918/450/20.
19. При цьому, зважаючи на викладене, Верховний Суд, скасувавши рішення судів попередніх інстанції на направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав недослідження обставин, що дають можливість встановити підстави стягнення з відповідача основної заборгованості, фактично вийшов за межі доводів касаційної скарги.
20. З огляду на наведене, вважаю, що Верховний Суд у справі №904/5698/20 повинен був задовольнити касаційну скаргу ТОВ "Оператор ГТС України", постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2021 скасувати, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2021 залишити без змін.
21. Окрему думку складено відповідно до ч.3 ст.34 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя О. Кібенко