ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2022 р. Справа№ 910/17892/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Попікової О.В.

Демидової А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Просто-Страхування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022, повний текст складено 20.01.2022

у справі № 910/17892/21 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-Страхування"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 15 555, 80 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2021 Приватне акціонерне товариство "Просто-Страхування" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача за полісом № АР/7814800 затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 15 555,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.08.2020 на а/д Жденієво - Нижні ворота сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , під його ж керуванням, цивільно-правова відповідальність якого застраховано у відповідача згідно полісу № АР/007814800 (ліміт відповідальності за шкоду майну - 130 000, 00 грн; франшиза - 2 500,00 грн). Позивачем на підставі страхового акту №146795 від 03.11.2020 та згідно копії платіжного доручення № 16584 від 04.11.2020 здійснено перерахування коштів в розмірі 18 055,80 грн на рахунок СТО - ТОВ «Віді-Край Моторз». З огляду на здійснення позивачем виплати суми страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, до нього як до страховика перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №910/17892/21 у позові відмовлено повністю.

Суд виходив з того, що європротокол від 15.08.2020 в п. 14 міститься відмітка про визнання водієм забезпеченого транспортного засобу «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 своєї вини, а відтак суд дійшов висновку, що позивачем не спростовано належними та допустимими доказами дану обставину, не доведено вину страхувальника відповідача у спричиненні ДТП 15.08.2020, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі №910/17892/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, без належного врахування всіх доказів і обставин справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 . До нього як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги. Однак відповідачем не здійснено відшкодування в порядку регресу позивачу у встановлений строк. Також посилається на те, що відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування та зазначив, що в діях водія автомобілю «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 порушень не встановлено та підстави для виплати страхового відшкодування у відповідача відсутні. Однак, відповідачем не надано на підтвердження даних тверджень жодних доказів. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував висновок спеціаліста №231/10-20 за результатами проведення автотехнічного дослідження.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно встановив всі обставини справи, а рішення прийняте із дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розгляд клопотань.

В апеляційній скарзі позивач просив призначити у справі судову автотехнічну експертизу.

В обгрунтування цього клопотання заявник наголосив, що поданий позивачем висновок спеціаліста за результатами проведення автотехнічного дослідження №ВС-231/10-20 суд першої інстанції поставив під сумнів. Тому заявник наполягає на призначенні експертизи з метою встановлення вини водія «Toyota Corolla».

Колегія суддів зауважує, що позивач не скористався своїм правом на подання такого клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги твердження та заперечення сторін, не вбачає підстав для задоволення цього клопотання. Окрім того, апелянт не навів поважності причин неподання цього клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи.

Проаналізувавши клопотання позивача про призначення судової автотехнічної експертизи, за оцінкою суду апеляційної інстанції, позивачем не доведено підстав для її призначення під час апеляційного перегляду справи. При цьому, колегія суддів враховує, що у даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування у цьому спорі, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2022, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Демидова А.М., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 поновлено Приватному акціонерному товариству "Просто-Страхування" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі №910/17892/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Просто-Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі №910/17892/21. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 29.06.2022. Встановлено учасникам апеляційного провадження строк до 29.06.2022 для надання своїх заперечень чи пояснень щодо заявленого в апеляційній скарзі позивачем клопотання про призначення судової авто технічної експертизи у справі №910/17892/21. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 29.06.2022.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 ГПК України).

Відповідно до частини 3 статті 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 15 555, 80 грн, вказана справа, у відповідності до приписів ГПК України, відноситься до малозначних справ.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, враховуючи відсутність клопотань інших учасників справи, перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та обґрунтування відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

23.04.2018 між Приватним акціонерним товариством "Просто-Страхування" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту серії ATOF № 1800004, з метою захисту майнових інтересів страхувальника, відповідно до якого застраховано транспортний засіб «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 .

15.08.2020 на а/д Жденієво - Нижні ворота сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 та «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Автомобіль «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 . Під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом був ОСОБА_2 .

Автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , за кермом якого під час дорожньо-транспортної пригоди він був.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 застраховано у відповідача згідно полісу №АР/007814800 (ліміт відповідальності за шкоду майну - 130 000, 00 грн; франшиза - 2 500,00 грн).

Вказана подія була оформлена учасниками ДТП за допомогою повідомлення про подію про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) без виклику співробітників поліції.

У результаті цієї пригоди був пошкоджений транспортний засіб страхувальника «Ford Rangers, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Страхувальник повідомив позивача про ДТП, яка сталася 15.08.2020 та звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та перерахування коштів на станцію технічного обслуговування.

Відповідно до Висновку експертного дослідження № 79-0/84/3 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 38 823,72 грн.

Згідно з наявною в матеріалах справи ремонтною калькуляцією № 146795 від 15.08.2020 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 38 823,72 грн.

Позивачем на підставі страхового акту № 146795 від 03.11.2020 та згідно копії платіжного доручення № 16584 від 04.11.2020 здійснено перерахування коштів в розмірі 18 055, 80 грн на рахунок СТО - ТОВ «Віді-Край Моторз».

Позивач вважає, що з огляду на здійснення ним виплати суми страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, до нього як до страховика перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Суд першої інстанції встановив, що згідно наявного в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що водій забезпеченого транспортного засобу «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 визнав свою вину у спричиненні ДТП 15.08.2020 (п. 14).

Таким чином, спір у даній справі виник у зв`язку з непогодженням позивача з даним висновком суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", яка кореспондується з приписами ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та доводами позивача про те, що до нього внаслідок здійснення виплати страхового відшкодування ОСОБА_4 перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат, а саме в розмірі 15 555,80 грн з урахуванням вирахуваної суми франшизи в розмірі 2 500,00 грн.

У відповідності до п. 33.2 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, водій забезпеченого транспортного засобу «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 визнав свою вину у спричиненні ДТП 15.08.2020 (п. 14).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Toyota Corolla» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), при об`їзді ями отримав удар від автомобіля «Ford Ranger» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який здійснював обгін без увімкненого сигналу повороту.

Вказані докази були повністю досліджені та зазначені в оскаржуваному рішенні, тому твердження позивача про те, що судом першої інстанції не повністю з`ясовано всі обставини справи, є не обґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам.

Апелянт посилається на те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 . Тому до позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача.

В апеляційній скарзі апелянт також посилається на те, що відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування та зазначив, що в діях водія автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 порушень не встановлено та підстави для виплати страхового відшкодування у відповідача відсутні. Позивач зазначив, що відповідачем не надано на підтвердження даних тверджень жодних доказів.

Колегія вважає ці доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

На виконання умов Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплат страхового відшкодування» Моторне (транспортне) страхове бюро України встановило відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затвердило протоколом Президії МСТБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до зазначеної Інструкції повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) - письмове повідомлення встановленого МТСБУ зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення.

У разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

Виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Як вбачається з Повідомлення (Європротоколу) від 15.08.2020, останній складений обома учасниками ДТП. У частинах, що стосуються інформації про 1-го та 2-го учасників ДТП зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП (водій автомобіля «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 , у пункті «Обставини події» вказав обставину ДТП - рухаючись дорогою Жденієво - Нижні ворота здійснював обгін автомобіля «Toyota Corolla» без попереджувального сигналу), а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі.

Крім того, саме лише факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Колегією, досліджено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), та вини страхувальника відповідача в ньому не вбачається.

Колегія вважає, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками цієї пригоди, є належним доказом підтвердження вини особи щодо обставин скоєння даної події. Водій забезпеченого транспортного засобу «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 визнав свою вину та письмово її підтвердив.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував висновок спеціаліста №231/10-20 за результатами проведення автотехнічного дослідження, колегія не приймає до уваги.

Даний висновок не є допустимим доказом, оскільки не відповідає ст. 98 ГПК України. Експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як це передбачено зазначеною нормою.

Крім того, позивачем не подано до суду першої інстанції клопотання про призначення судової експертизи та необґрунтовано причини неподання такого клопотання в суд першої інстанції. У даному випадку суд першої інстанції обгрунтовано та повно встановив обставини справи, надав належну правову оцінку належним та допустимим доказам, у тому числі підтвердження вини водія автомобіля «Ford Ranger» у скоєнні ДТП.

Сукупність доказів наведених вище свідчить про наявність вини водія забезпеченого транспортного засобу «Ford Ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 .

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неповне дослідження матеріалів справи місцевим судом, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на відповідача (скаржника).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270,273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі №910/17892/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17892/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.В. Попікова

А.М. Демидова