ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

03.08.2022 м. Ужгород Справа № 907/277/21
Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,
За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.
розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ, смт. Воловець Воловецького району (вх. № 02.3.1-02/7385/21 від 18.10.2021 року) про розподіл судових витрат
у справі № 907/277/21
за позовом приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго, м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ, смт. Воловець Воловецького району про стягнення суми 14.900.888,99 грн.
Представники сторін:
від позивача - Чугунов Ігор Олександрович, довіреність № 28/12-16 від 28 грудня 2021 року
від відповідача - Сочка Віталій Іванович, адвокат, ордер серія АО №1022521 від 09 червня 2021 року
Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 14.900.888,99 грн. заборгованості за Договором про приєднання до електричних мереж №09/0197-18 від 26.02.2018, Додаткової угоди №1 від 05.05.2018 та Додаткової угоди №2 від 26.12.2019, у тому числі 12 442 784,00 грн. попередньої оплати, 1 117 130,82 грн. пені за несвоєчасний розрахунок, 443 849,44 грн. три відсотки річних та 897 124,73 грн. інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07.10.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Як вбачається з матеріалів справи, у вказаному рішенні Господарського суду Закарпатської області від 07.10.2021 вирішено питання про розподіл судових витрат в частині судового збору.

18.10.2021 до суду надійшла заява представника товариства з обмеженою відповідальністю АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ, смт. Воловець Воловецького району (вх. № 02.3.1-02/7385/21 від 18.10.2021 року) про розподіл судових витрат. В якій просить розподілити витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом господарської справи №907/277/21 у суді першої інстанції Господарському суді Закарпатської області, а саме, винести додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

23.10.2021 р. від представника приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго до суду надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу в якому представник позивача зазначає про надмірний розмір витрат на правничу допомогу, що заявляється відповідачем до стягнення, неспіврозмірність таких вимог категорії справи, завищення кількості часу витраченого адвокатами на правничу допомогу, складання документів, що не були необхідними для розгляду даної справи, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні заяви позивача.

Ухвалою суду від 06.07.2022 р. призначено заяву про розподіл судових витрат на 21.07.2022 р.

20.07.2022 р. від представника приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго до суду надійшли додаткові письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.07.2022 р. розгляд заяви відкладено на 03.08.2022 р.

02.08.2022 р. представником відповідача подано до суду заперечення на клопотання про зменшення розміру судових витрат та на письмові пояснення.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення.

Представник позивача заперечив проти задоволення такої заяви.

Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги, викладені в заяві частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3,4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

13 травня 2021 року між Відповідачем та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "ЕКВО" було укладено Договір про надання правової допомоги № 0216-2019-1 (далі - Договір).

Відповідно до п. 4 Договору АО "Юридична фірма "ЕКВО" здійснює юридичні консультації, захист та представництво інтересів Відповідача в судах України у справах за позовом ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго», зокрема у справі № 907/277/21.

Пунктом 6 Договору, сторонами погоджено, що граничний гонорар за правову допомогу, зокрема при розгляді справи в суді першої інстанції становить еквівалент 15 000,00 доларів США.

За умовами п. 6.5 Договору всі рахунки виставляються і сплачуються в українських гривнях за курсом Національного Банку України, встановленим на дату виставлення рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі виставлених адвокатським об`єднанням рахунку-фактури № 17504 від 17.06.2021 р., № 17724 від 15.07.2021 р., № 18264 від 11.10.2021 р. здійснено оплату послуг адвокатів на загальну суму 486 406,25 грн.

Суд зазначає, що до кожного рахунку-фактури позивачем додано детальний опис виконаних Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ЕКВО» робіт/наданих послуг у справі № 907/277/21, в яких окремо зазначено кожну послугу надану адвокатами, кількість витраченого часу та вартість.

Так, інтереси позивача в судових засіданнях представляли адвокат Волкова Юлія Володимирівна яка діяла на підставі ордера № серія АІ № 1153804 від 21 вересня 2021 року, була присутня у судовому засіданні 07.10.2021 р.; адвокат Лещинець Любомир Васильович, який діяв на підставі ордеру серія АО №1032071 від 10 червня 2021 року; адвокат Сочка Віталій Іванович, що діяв на підставі ордеру серія АО №1022521 від 09 червня 2021 року.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

За таких обставин, враховуючи те, що послуги надавалися клієнту адвокатами, які займалися вивченням справи, обговорювали аспекти ведення справи у суді та вносили один після одного певні корективи, тобто фактично виконували одну і ту ж саму роботу, перевіривши подані відповідачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої відповідачем суми із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів не є співмірним із складністю даної справи, часом витраченим адвокатами на надання послуг у даній справі.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем при визначені витрат на правничу допомогу враховано витрати понесені на представництво Савулою Наталією Богданівною, проте в матеріалах справи відсутні докази того, що остання приймала участь у судових засіданнях від імені позивача, зазначена особа не подавала документи від позивача, матеріали справи не містять документального підтвердження того, що вказана особа є адвокатам, в свою чергу процесуальним законодавством не передбачено відшкодування витрат понесених на помічника адвоката.

Судом також враховано, кількість заяв поданих по суті справи, а також те, що вказані заяви подавалися від імені відповідача адвокатом Волковою Ю.В., адвокатом Белоусов П.І. та адвокатом Сочка В.І.

Крім цього, у детальному описі виконаних Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ЕКВО» робіт/наданих послуг у справі № 907/277/21 перелічено ряд послуг, які фактично складають одну послугу. Так, підготовка відзиву на позовну заяву неможлива без аналізу позовної заяви та доданих до неї документів, підготовка заперечень на відповідь на відзив неможлива без здійснення аналізу відповіді на відзив.

При визначенні розміру витрати на оплату послуг адвоката, які підлягають стягненню на користь відповідача, суд враховує, що, з огляду на заявлені у цій справі позовні вимоги, ця справа безумовно має значний вплив на репутацію відповідача.

При цьому суд зауважує позивачу на тому, що понесення відповідачем витрат на оплату послуг адвоката стало наслідками дій позивача, пов`язаних зі зверненням до суду з цим позовом, у задоволенні якого судом було відмовлено, а відтак, саме він має компенсувати відповідачу відповідні витрати на оплату послуг адвокатам. Водноча,с положеннями чинного законодавства особу не зобов`язано звертатися до конкретно визначеного адвоката та/або адвокатського об`єднання та/або адвокатського бюро виходячи з розміру вартості їх послуг.

Щодо посилань позивача про те, що в договорі про надання правової допомоги визначено ціну гонорару в доларах США, за відсутності порядку перерахунку цих сум в гривневий еквівалент, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 198 ГК України грошові зобов`язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях.

Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання також в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України визначено, що: - грошове зобов`язання має бути виконано в гривнях (ч. 1); - якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2)

Отже, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті, а відтак, надають сторонам можливість визначити у зобов`язанні грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті, а також узгодити порядок визначення суми, що підлягає сплаті в такому випадку, що сторонами і було погоджено пунктом 6.5 Договору.

З урахуванням встановлених обставин та складності справи, кількості судових засідань, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, умов договору, тривалості підготовчих та судових засідань, беручи до уваги заперечення позивача проти розміру витрат на правову допомогу та її обсягу, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про задоволення заявленої суми витрат відповідача на професійну правничу допомогу в справі № 907/277/21 частково, у розмірі 100 000,00 грн. В іншій частині заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ, смт. Воловець Воловецького району (вх. № 02.3.1-02/7385/21 від 18.10.2021 року) про розподіл судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю АТЛАС ВОЛОВЕЦЬ ЕНЕРДЖИ (89100, Закарпатська обл., Воловецький р-н, селище міського типу Воловець, вулиця Пушкіна, будинок 7, код ЄДРПОУ 41074414) суму 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.) у відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою при розгляді справи № 907/277/21.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 12.08.2022.

Суддя О.Ф. Ремецькі