ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. Справа№ 910/4200/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 02.08.2022,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2022

у справі №910/4200/22 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг»

про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог і заяви про забезпечення позову

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (далі, відповідач) про визнання недійсним одностороннього розірвання (відмови) від Договору фінансового лізингу №220121-5/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, оформленого ТОВ «Бест Лізинг» повідомленням від 14.04.2022 №1149.

Позовні вимоги мотивовані неправомірністю дій відповідача (лізингодавця) щодо розірвання вказаного вище договору фінансового лізингу.

16.06.2022 позивачем через систему «Електронний суд» подано до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, у якій позивач, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вилучати об`єкт лізингу, а саме автомобіль загальний легковий седан Peugeot, моделі 301, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з усіма приналежностями (в тому числі свідоцтво про державну реєстрацію предмета лізингу, комплект ключів, комплект державних реєстраційних номерів, сервісна книжка, інструкція по експлуатації) у ТОВ «Оазіс Парк», в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також вчиняти інші дії, спрямовані на обмеження законних підстав лізингоодержувача щодо володіння та користування об`єктами лізингу, в тому числі переоформлення його на третіх осіб.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» вилучати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» автомобіль загальний легковий седан Peugeot, моделі 301, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з усіма приналежностями (в тому числі свідоцтво про державну реєстрацію предмета лізингу, комплект ключів, комплект державних реєстраційних номерів, сервісна книжка, інструкція по експлуатації) у «Оазіс Парк», в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також вчиняти інші дії, спрямовані на обмеження законних підстав лізингоодержувача щодо володіння та користування об`єктами лізингу, в тому числі переоформлення його на третіх осіб.

Приймаючи вказану ухвалу, суд дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком передчасну та повну втрату позивачем права володіння та користування майном, а в подальшому може призвести до унеможливлення ефективного здійснення захисту його прав та інтересів в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Одночасно суд взяв до уваги, що відповідні заходи не обмежують ТОВ «Бест Лізинг» в реалізації права власності, в тому числі щодо повернення майна з застосуванням судових процедур та мають тимчасовий характер. Отже, беручи до уваги те, що заявником вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, що підтверджується належними і допустимими доказами, наявність зв`язку між заходами та предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам заявника (позивача) до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили. Невжиття заявлених заходів забезпечення позову, на переконання суду, призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача та позбавить останнього можливості поновити своє порушене право користування отриманим у лізинг майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 08.07.2022 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» про забезпечення позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- предметом позову у даній справі є визнання недійсним повідомлення, на підставі якого об`єкт лізингу підлягає поверненню скаржнику, а тому вжиті судом заходи забезпечення позову (заборона вилучати об`єкт лізингу) за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог;

- вжиті заходи забезпечення позову не є співмірними з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті їх вжиття. У разі нескасування оскаржуваної ухвали позивач отримає можливість продовжувати порушувати вимоги закону та договору, незаконно, безпідставно та фактично безоплатно продовжувати володіти та користуватися майном, використовуючи його у власній господарській діяльності, отримувати дохід від його експлуатації, у той час, як позивач вже протягом тривалого періоду часу завдає відповідачу збитків, не сплачуючи лізингові платежі. Більш того, заборони, встановлені в оскаржуваній ухвалі, на думку скаржника, збільшують ризик того, що позивач продовжить неправомірне вивезення об`єктів лізингу за межі території України;

- позивачем не надано до суду доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить у подальшому виконання рішення суду;

- усупереч статті 74 Господарського процесуального кодексу України позивачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про наявність підстав для забезпечення позову, зокрема, про вчинення нотаріусом виконавчого напису, який до того ж не є предметом оскарження в даній справі. Викладені у заяві мотиви носять умовний, гіпотетичний характер та не спростовують факт розумного ставлення власника до належного йому майна, вчинення адекватних дій, спрямованих на його збереження. Доданий до заяви акт прийому-передачі предмета лізингу від 14.06.2022 за договором фінансового лізингу №220121-19/ФЛ-Ю-А від 21.02.2022 свідчить про самостійне і добровільне повернення позивачем автомобіля відповідачу.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної ухвали було вручено апелянту 28.06.2022.

Узагальнені доводи заперечень позивача на апеляційну скаргу

Представник позивача письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» у справі №910/4200/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4200/22 (матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22). Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 до надходження матеріалів справи (матеріалів оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22) з Господарського суду міста Києва.

18.07.2022 матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22, витребувано у Господарського суду міста Києва належним чином засвідчену копію позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» про визнання правочину недійсним у справі №910/4200/22, розгляд справи призначено на 02.08.2022.

22.07.2022 та 01.08.2022 електронною поштою до Північного апеляційного господарського суду від представників відповідача та позивача надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 та 01.08.2022 вказані клопотання представників сторін були задоволені, розгляд справи 02.08.2022 вирішено здійснити у режимі відеоконференції з використанням представниками сторін власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 02.08.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 02.08.2022, з`явилися представники позивача відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 без змін.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судом

21.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» (лізингоодержувач) був укладений Договір фінансового лізингу №220121-5/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, на виконання якого згідно акту прийому-передачі об`єкта лізингу від 27.01.2022 позивач прийняв у користування від відповідача об`єкт лізингу: новий загальний легковий седан Peugeot, моделі 301, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з усіма приналежностями.

У пункті 6.1. Договору сторони погодили випадки, у яких лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити умови цього Договору.

14.04.2022 відповідач надіслав на адресу позивача повідомлення вих. №1149 від 14.04.2022 про розірвання Договору фінансового лізингу №220121-5/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022 та вимогою у період часу з 13-00 год до 14-00 год 27.04.2022 повернути за адресою: Львівська область, Стрийський район, місто Стрий, вулиця Дрогобицька, 72 отримане за договором майно - автомобіль загальний легковий седан Peugeot, моделі 301, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з усіма приналежностями, а також підписати акт повернення предмету лізингу та видачу зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної. У повідомленні лізингодавець також зазначив, що у разі невиконання зазначених обов`язків, несвоєчасного повернення зазначеного майна, об`єкт лізингу за Договором буде вилучений у встановленому порядку з покладенням на позивача усіх витрат та збитків та про те, що лізингодавець має намір використати своє право на повернення об`єктів лізингу від лізингоодержувача (вилучити об`єкт у лізингоодержувача), у тому числі в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів або в інший спосіб за вибором лізингодавця, який не суперечить чинному законодавству.

У повідомленні відповідач послався на те, що ТОВ «Оазіс Парк» має прострочену заборгованість за Договором, а також порушує статті 4 та 5 Загальних умов інших договорів фінансового лізингу, укладених між сторонами, а тому ТОВ «Бест Лізинг» у відповідності до статті 6 Загальних умов Договору має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вилучити об`єкт лізингу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач зазначає, що у діях відповідача, який заявив про одностороннє розірвання договору, надіславши позивачу вказане повідомлення, вбачається зловживання правами, передбаченими статтею 6 Договору фінансового лізингу та частини 4 статті 17 Закону України «Про фінансовий лізинг», порушення частини 1 статті 8 Конституції України, пункту 8.1. Договору, статті 203 Цивільного кодексу України.

Відповідачем у повідомленні від 14.04.2022 №1149, на думку позивача, жодним чином не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення лізингоодержувачем умов інших договорів і яким чином вони стосуються Договору фінансового лізингу №220121-5/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022.

Також, як стверджує позивач, усупереч умов пункту 8.1. Договору лізингодавцем розірвання (відмова від договору) застосовано як відповідальність лізингоодержувача за прострочення сплати лізингових платежів більше 60-ти календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому договорі, у той час, як у будь-якому випадку, лізингодавець має право змінити умови договору в односторонньому порядку, а не розірвати, відмовитись від Договору на підставі пунктів 6.1.1. - 6.1.3. Договору. Лізингодавцем допущене довільне та помилкове тлумачення умов пунктів 6.1.1. - 6.1.3. Договору фінансового лізингу №220121-5/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022.

16.06.2022 позивачем через систему «Електронний суд» подано до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вилучати об`єкт лізингу, а саме автомобіль загальний легковий седан Peugeot, моделі 301, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з усіма приналежностями (в тому числі свідоцтво про державну реєстрацію предмета лізингу, комплект ключів, комплект державних реєстраційних номерів, сервісна книжка, інструкція по експлуатації) у ТОВ «Оазіс Парк», в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також вчиняти інші дії, спрямовані на обмеження законних підстав лізингоодержувача щодо володіння та користування об`єктами лізингу, в тому числі переоформлення його на третіх осіб.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що у повідомленні від 14.04.2022 №1149 про розірвання Договору фінансового лізингу №220121-5/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022 відповідач також вимагав у позивача повернути отримане за договором майно - автомобіль загальний легковий седан Peugeot, моделі 301, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з усіма приналежностями.

Водночас, як вказує позивач, лізингодавець надіслав лізингоодержувачу аналогічне за змістом повідомлення №1327 від 02.05.2022 про відмову (розірвання) інших договорів фінансового лізингу, укладених між сторонами, зокрема, Договору №220121-19/ФЛ-Ю-А від 21.02.2022, та 14.06.2022 вжив заходи для вилучення та вилучив легковий транспортний засіб Peugeot, моделі 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , який є предметом Договору №220121-19/ФЛ-Ю-А від 21.02.2022.

Враховуючи зазначене, через погрози щодо вилучення автомобіля у повідомленні №1149 від 14.04.2022, а також вчинені дії щодо вилучення автомобіля Peugeot, моделі 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову з метою захисту його прав лізингоодержувача на володіння та користування переданими йому об`єктами лізингу.

Вилучення у позивача майна, яке знаходиться в лізингу, на думку позивача, фактично позбавляє його легітимних сподівань на користування ним, можливості доводити правомірність свого володіння та користування спірним майном. Також, на думку позивача, невжиття таких заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо необхідності скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у даній справі та задоволення апеляційної скарги відповідача з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2).

Приписами частин 5 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» звернулось до суду у цій справі з позовною вимогою немайнового характеру (про визнання недійсним одностороннього розірвання договору), судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

У вказаних висновках колегія суддів звертається до усталених правових висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №912/1616/18 і від 26.09.2019 у справі №917/751/19.

Колегія суддів, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зазначає наступне.

Як уже зазначалося вище, предметом спору в даній справі є вимога позивача до відповідача про визнання недійсним одностороннього розірвання Договору фінансового лізингу №220121-5/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, оформленого ТОВ «Бест Лізинг» повідомленням від 14.04.2022 №1149.

Колегія суддів зазначає, що односторонню відмову від договору у випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин.

Згідно із частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Закріплена зазначеною статтею Цивільного кодексу України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

При цьому, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина 3 статті 651 Цивільного кодексу України).

Таким чином, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом і до моменту прийняття судом рішення про визнання недійсним одностороннього правочину про розірвання договору, такий односторонній правочин є дійсним, а презумпція його правомірності у встановленому законом порядку не спростована.

Відтак, вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» вилучати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» автомобіль загальний легковий седан Peugeot, моделі 301, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з усіма приналежностями (в тому числі свідоцтво про державну реєстрацію предмета лізингу, комплект ключів, комплект державних реєстраційних номерів, сервісна книжка, інструкція по експлуатації), в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також вчиняти інші дії, спрямовані на обмеження законних підстав лізингоодержувача щодо володіння та користування об`єктами лізингу, в тому числі переоформлення його на третіх осіб, за своєю суттю є фактично тотожними позовним вимогам ТОВ «Оазіс Парк» (про визнання недійсним одностороннього розірвання Договору), оскільки фактично визнають недійсність одностороннього правочину про розірвання Договору відповідачем, надаючи можливість позивачу надалі володіти і користуватись об`єктами лізингу, факт несплати лізингових платежів за які став однією із підстав одностороннього розірвання. Вжиття таких заходів забезпечення позову суперечить положенню частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні такої заяви.

Також колегія суддів наголошує, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними та не порушувати права та законні інтереси інших сторін спору. Однак, враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, заявлені позивачем заходи забезпечення позову про заборону відповідачу вилучати об`єкт лізингу такими не є.

Позивачем також не надано суду доказів, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить в подальшому виконання рішення суду та ефективний захист прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову.

Колегією суддів приймаються до уваги доводи скаржника із приводу того, що викладені у заяві про забезпечення позову мотиви носять умовний, гіпотетичний характер та не спростовують факт розумного ставлення власника (відповідача) до належного йому майна, вчинення адекватних дій, спрямованих на його збереження.

Отже, виходячи із вищенаведеного у сукупності, Господарським судом міста Києва вжито заходи забезпечення позову за відсутності підстав, передбачених частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, та всупереч положенням частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява про вжиття заходів забезпечення позову залишенню без задоволення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» про забезпечення позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» про забезпечення позову відмовити.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/4200/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.08.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко