ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2022 р. Справа№ 910/7662/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Попікової О.В.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Денисевич К.Ю.

за участю представників

позивача: Тітов І.С. ;

відповідача: Прохоров Ю.Г.;

третіх осіб: не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 (повний текст складено 26.07.2021)

у справі № 910/7662/21 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

1. Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»

2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 12 479 721, 68 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 12 479 721, 68 грн, з яких: 10 346 500,13 грн основного боргу, 612 286,04 грн пені, 724 255,01 грн штрафу, 796 680,51 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 475/01 від 30.07.19. у травні 2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі в даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

13.07.2021 відповідачем подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» про визнання недійсним п. 4.6 Договору від 30.07.2019 № 475/01.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 повернуто зустрічну позовну заяву ДП «Гарантований покупець».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» заборгованість у розмірі 10 346 500 грн 13 коп., 612 286 грн 04 коп. пені, 724 255 грн 01 коп. штрафу, 796 680 грн. 51 коп. інфляційних втрат, судовий збір у розмірі 187 195 грн 83 коп., 26 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ДП «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та передати матеріали справи для розгляду зустрічного позову в суд першої інстанції.

02.08.2021 апеляційна скарга ДП «Гарантований покупець» надійшла до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 для її розгляду визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 відмовлено Державному підприємству «Гарантований покупець» у відстроченні сплати судового збору; апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 2270, 00 грн., надано скаржнику строк на усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги (десять днів з дня вручення ухвали).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 повернуто без розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі № 910/7662/21.

Водночас, не погоджуючись з постановленим рішенням, ДП «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не вказав момент, з якого виникають грошові зобов`язання остаточно оплатити поставлену електричну енергію, та, відповідно не визначено моменту, з якого відповідач прострочив грошове зобов`язання.

Апелянт зазначав, що спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення виробництва електричної енергії з альтернативних джерел покладено як на відповідача, так і на ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго». Джерелом надходження грошових коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за «зеленим» тарифом є платежі, пов`язані з оплатою ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» послуг ДП «Гарантований Покупець» із забезпеченням збільшення частки виробництва електроенергії з альтернативних джерел. Як зазначав апелянт, ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» не здійснює своєчасних розрахунків з ДП «Гарантований Покупець», що впливає на можливість ДП «Гарантований Покупець» виконувати грошові обов`язки позивачу.

Також скаржник вважав, що виконання грошових зобов`язань ДП «Гарантований Покупець» перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років, шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.07.2020 «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії», що набрав чинності 01.08.2020, і згідно з яким Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості ДП «Гарантований Покупець» перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 01.08.2020, доручено розробити та подати до Верховної Ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Крім того, за доводами апелянта, судом першої інстанції безпідставно, за наявності відповідного клопотання, не застосовано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 233 ГК України при вирішенні спору.

09.08.2021 апеляційна скарга ДП «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у цій справі надійшла до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.08.2021 передана на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 апеляційну скаргу ДП «Гарантований покупець» залишено без руху, з підстав не виконання апелянтом вимог пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України та не надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 280 793, 75 грн. Апелянту надано десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 280 793,75 грн.

Апелянтом протягом встановленого вказаною ухвалою строку (десять днів з дня вручення ухвали) були усунені недоліки оформлення апеляційної скарги.

На підставі службової записки головуючого судді Кропивної Л.В. розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/4440/21 від 15.09.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням суддів Пашкіної С.А. та Сітайло Л.Г. які не є головуючими суддями (суддями-доповідачами), у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 15.09.2021, у зв`язку із перебуванням суддів Пашкіної С.А. та Сітайло Л.Г. у відпустці, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 р. у справі № 910/7662/21 та призначено справу до розгляду на 03.11.2021. Встановлено, що відзиви, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання подаються у письмовій формі протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

Державним підприємством «Гарантований покупець» подано касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2021 зупинено апеляційне провадження у справі №910/7662/21 до перегляду ухвали Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у даній справі в порядку касаційного провадження та повернення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції; постановлено направити матеріали справи №910/7662/21 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

04.10.2021 до суду від апелянта надійшли клопотання про зменшення розміру неустойки та інфляційних втрат і про залучення третіх осіб на стороні відповідача.

05.10 2021 позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечуючи проти доводів апеляційної скарги просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

12.10.2021 матеріали справи №910/7662/21 скеровано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.11.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Гарантований покупець» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у справі №910/7662/21.

10.11.2021 матеріали справи №910/7662/21 повернуто до Північного апеляційного господарського суду.

19.11.2021 до суду від апелянта надійшло клопотання про закриття провадження, в якому він просить закрити провадження у справі №910/7662/21 в частині стягнення боргу за поставлену електричну енергію в розмірі 10 346 500,14 грн. за відсутністю предмета спору, у зв?язку зі сплатою вказаної суми на користь позивача згідно з платіжним дорученням № 186449 від 12.11.2021. Копію вказаного платіжного доручення апелянтом додано до клопотання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/7662/21 та призначений апеляційний розгляд справи в судовому засідання на 15.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 розгляд справи відкладено на 19.01.2022.

21.12.2021 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду з електронним цифровим підписом від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, датована 20.12.2021, в якій він відмовляється від позовних вимог в частині основного боргу у розмірі 10 346 500 грн. 13 коп., у зв`язку з його оплатою відповідачем, та просить закрити провадження у справі в цій частині, надаючи на підтвердження проведеної оплати копію платіжного доручення № 186449 від 12.11.2021. В решті позовних вимог просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/7662/21 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, просить покласти на апелянта понесенні позивачем судові витрати.

В судовому засіданні 19.01.2022, яке відбулось за участі представників обох сторін, оголошено перерву до 26.01.2022.

25.01.2022 до суду апелянтом подано письмові пояснення щодо заявлених до відшкодування апелянтом судових витрат позивача.

На підставі службової записки головуючого судді Кропивної Л.В. розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/371/22 від 26.01.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Пономаренка Є.Ю., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022, у зв`язку із перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. на лікарняному, для розгляду справи № 910/7662/21 визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Попікова О.В., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/7662/21 до провадження у визначеному складі суддів та призначено апеляційний розгляд справи № 910/7662/21 в судовому засідання на 24.02.2022.

Однак, 24.02.2022 апеляційний розгляд справи № 910/7662/21 не відбувся, оскільки у зв`язку з загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів і працівників апарату суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 12 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статтею 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 2, 6 Європейської 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням Ради суддів України №9, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, розпоряджень Ради оборони міста Києва, судові справи призначені у період з 24.02.2022 по 31.03.2022 були зняті з розгляду.

З 31.03.2022 наказом Північного апеляційного господарського суду відновлено здійснення судочинства, у зв`язку з можливістю здійснення повноважень суддів безпосередньо у приміщенні суду.

Утім, головуючий суддя з 04.04.2022 по 14.04.2022 перебував у щорічній відпустці, а з 15.04.2022 по 22.04.2022 на навчанні в Академії фінансового моніторингу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2022 призначено апеляційний розгляд справи № 910/7662/21 в судовому засіданні на 02.06.2022.

На підставі службової записки головуючого судді Кропивної Л.В. розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1774/22 від 02.06.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Руденко М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2022, у зв`язку із перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, для розгляду справи № 910/7662/21 визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Попікова О.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/7662/21 до провадження у визначеному складі суддів та призначено апеляційний розгляд справи № 910/7662/21 в судовому засідання на 27.06.2022.

У судове засідання 27.06.2022 з`явився представник апелянта, який вказував на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, якими відмовити у повному обсязі в задоволенні позову.

В судове засідання 27.06.2022 також з`явився представник позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Треті особи не взяли участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду, неявка представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення присутніх представників учасників апеляційного провадження, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції в частині стягнення 10 346 500,13 грн. визнанню нечинним із закриттям провадження в цій частині вимог, а в іншій частині залишенню без змін за наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 30.07.2019 між відповідачем (гарантований покупець) та позивачем (виробник за «зеленим» тарифом) було укладено договір № 475/01 (Договір), у відповідності до п. 1.1 якого виробник за «зеленим» тарифом зобов`язався продавати, а гарантований покупець зобов`язався купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.19. № 641 (далі - Порядок).

В силу ч. 3 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом є обов`язковим до укладення між виробником, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем і має відповідати типовому договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженим Регулятором.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 30 Закону України «Про ринок електричної енергії» Товариство має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Згідно з пунктом 8 частини 9 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» Підприємство зобов`язане сплачувати своєчасно та повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Відповідно до п. 4.1 Договору продавець за «зеленим» тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього Договору.

У пункті 4.5 Договору встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний: купувати у продавця за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію.

Додатковою угодою № 1070/01 від 29.11.2019 до Договору сторони дійшли згоди, що з 30.11.2019 виробник за "зеленим" тарифом, у зв`язку зі збільшенням встановленої потужності теплової електростанції, зобов`язується додатково продавати обсяг електричної енергії, виробленої вказаним об`єктом електроенергетики (Київська обл., Іванківський район, смт. Іванків, вул. Розважівська,192), за винятком обсягу електричної енергії, необхідного для власних потреб, а гарантований покупець зобов`язується купувати відпущену теплову енергію виробника за «зеленим» тарифом в точках комерційного обліку електричної енергії та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

06.05.2020 сторони Договору уклали додаткову угоду № 1383/01/20, якою внесли зміни до п. 1.1, п.п. 2.3 - 2.5, п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору, виклавши їх в наступній редакції:

- п. 1.1 «продавець за «зеленим» тарифом зобов`язався продавати, а гарантований покупець зобов`язався купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.19. № 641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.19 № 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачам).

- п.п. 2.3 - 2.5 «продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим тарифом» з урахуванням надбавки до тарифу. Продавець за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачам, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Глави 10 Порядку або Глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачам на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці»;

- п.п. 3.1, 3.2, 3.3 «обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або Глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачам на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачам. Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої Гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачам.»

Відповідно до пункту 10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Згідно з пунктом 10.4 Порядку після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, що Підприємство зобов`язане здійснювати оплату в кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у Товариства у три етапи. Перший - до 15 числа (включно) розрахункового місяця, другий - до 25 числа (включно) розрахункового місяця, третій (остаточний) - протягом двох робочих днів з дати затвердження НКРЕКП розміру вартості послуги.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору у травні 2020 року позивачем було вироблено та продано, а гарантованим покупцем придбано електричну енергію у загальному обсязі 2559848 кВт*год на суму 10 771 635,60 грн, про що сторонами складеній акт купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 року, датований 31.05.2020.

В подальшому, 16.11.2020, сторонами складеній акт коригування, яким зменшено загальну вартість електроенергії за травень 2020 року на 168,31 грн.

24.06.2020 на офіційному веб-сайті НКРЕКП оприлюднено постанову № 1211 від 24.06.2020 "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у травні 2020 року", якою затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої відповідачу у травні 2020 року.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 « встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими споживачами.

За змістом ч.ч. 4-5 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець зобов`язаний купувати весь обсяг електричної енергії, відпущеної виробниками, які за результатами аукціону набули право на підтримку, за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї протягом всього строку надання підтримки, якщо такі виробники входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. Обсяг відпущеної такими виробниками електричної енергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Купівля-продаж такої електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону. Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Колегія суддів враховує, що продавець (постачальник), який передав у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, має право на отримання плати за товар.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в рахунок оплати вартості придбаної в травні 2020 року електроенергії відповідачем сплачено на користь позивача 424 967,15 грн., тож станом на 01.05.2021 заборгованість апелянта за отриману у травні 2020 року електроенергію становила 10 346 500,13 грн.

В той же час, до суду апеляційної інстанції позивачем подана заява про відмову від частини позовних вимог, датована 20.12.2021, в якій він відмовляється від позовних вимог в частині основного боргу у розмірі 10 346 500 грн. 13 коп., у зв`язку з його оплатою відповідачем, та просить закрити провадження у справі в цій частині.

Статтею 274 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Колегією суддів встановлено, що заява ТОВ «Біогазенерго» про відмову від позову разом з доданими до неї документами надійшла на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду і підписана електронним цифровим підписом В.о. Генерального директора ТОВ «Біогазенерго» Волковою А.Л., повноваження якої підтверджуються наявним в матеріалах справи витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено звернення заявника та підписання заяви уповноваженою особою власноручно або з урахуванням частини восьмої статті 6 Господарського процесуального кодексу України, електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Колегія суддів враховує, що з 05.10.2021 офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС - «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку. Згідно п. 1 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (у редакції рішення Ради суддів України №17 від 02.03.2018) передбачено, що обмін електронними документами між судом, ОСП, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми електронного суду.

Пунктом 59 розділу IV «Перехідні положення» Положення про ЄСГГС встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (Модулів) ЄСІТС процесуальні та інші документи можуть подаватися до суду в електронній формі з використанням офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти, з якої надійшли документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлені Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якого під обов`язковим реквізитом електронного документа розуміють обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" створення електронного документа завершується накладенням електронного підпису. Електронний підпис використовується для ідентифікації автора електронного документа.

За ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (за умови додержання встановлених вимог до підпису і сертифікатів). Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Отриманий відповідно до закону електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) та використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Враховуючи вищевикладене, якщо електронний документ підписано електронним цифровим підписом його автора, то це підтверджує, що відповідний документ є оригіналом та відповідно, має юридичну силу.

Як було зазначено, заява ТОВ «Біогазенерго» про відмову від частини позовних вимог надійшла на електронну адресу апеляційного суду та підписана електронним цифровим підписом Волкової А.Л., отже приймається судом.

Тобто, колегією суддів встановлено наявність у особи, яка підписала подану від імені позивача заяву про відмову від позову в частині суми основного боргу, відповідних повноважень та встановлено відсутність обмежень щодо подання такої заяви.

Відповідно до вимог ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Виходячи з принципу диспозитивності господарських відносин та з огляду на те, що зазначені дії позивача не суперечать законодавству і не порушують чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, колегія суддів задовольняє заяву та приймає відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» від позову в частині суми основного боргу, що має наслідком визнання рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/7662/21 в частині стягнення 10 346 500,13 грн. нечинним та закриття провадження у справі в цій частині вимог.

Твердження скаржника про необґрунтованість строку виникнення у відповідача зобов`язання та, відповідно моменту виконанні такого зобов`язання, колегія суддів вважає неспроможними, адже момент виконання грошового зобов`язання ДП «Гарантований покупець» визначено пунктом 10.4 Порядку купівлі електричної енергії за зеленим тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 26 квітня 2019 року № 641, яким установлено, що протягом двох робочих днів з дати затвердження регулятором розмірів вартості послуг із забезпечення частки у виробництві електричної енергії з альтернативних джерел відповідач повинен здійснити остаточний розрахунок з продавцем.

Доводи апелянта про те, що оплата вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом залежить від надходження коштів від ПрАТ «НЕК «Укренерго», яке, на його думку, неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, не можуть вплинути на результат розгляду даної справи, оскільки в силу ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а боржник, який порушив зобов`язання, не вправі посилатися на недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника або на відсутність у боржника коштів ( абзац другий частини 1 статті 617 ЦК України ).

Колегією суддів відхиляються за неспроможністю доводи скаржника про те, що виконання його грошових зобов`язань перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років, шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років на підставі пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії», оскільки порядок і спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем передбачено договором та Порядком.

При оцінці вказаних доводів скаржника колегією суддів враховується позиція Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 травня 2021 року у справі №910/11830/20.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань позивачем нараховано 612 286,04 грн. пені, 724 255,01 грн. штрафу та 796 680,51 інфляційних втрат.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу приписів ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 10.4 Порядку, п. 3.3 Договору та положень ст. 530 Цивільного кодексу України строк виконання відповідачем свого грошового зобов`язання по оплаті придбаної у березні - червні 2020 електроенергії станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом настав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 30 Закону України "Про ринок електричної енергії" позивач має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Преамбулою Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електричної енергії споживачам. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягувалися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений за загальний період з 30.06.2020 по 27.12.2020 за кожен місяць окремо з урахуванням проплат, та штрафу, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення вказаних вимог та стягненню з відповідача на користь позивача 612 286,04 грн. пені, 724 255,01 грн. штрафу

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Колегією суддів перевірено правильність нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, і встановлено, що нарахування інфляційних втрат на заборгованість за вересень 2020 року-березень 2021року, розраховані станом на 30.11.2020, є вірним, тож вважає правомірними висновки суду першої інстанції про стягнення з Підприємства на користь позивача 796 680,51 інфляційних втрат.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно, за наявності відповідного клопотання, при вирішенні спору не застосовані положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 233 ГК України, внаслідок чого апелянтом в суді апеляційної інстанції подано клопотання про зменшення розміру неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань до 1 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України надає право суду у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, зменшити розмір цих санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

На переконання Державного підприємства «Гарантований покупець», з урахуванням специфіки спірних правовідносин, фінансового стану гарантованого покупця, характеру його діяльності, що не пов`язана з отриманням прибутку, а зумовлена виключно виконанням спеціальних обов`язків, застосування позивачем до відповідача відповідальності у вигляді неустойки апелянт вважає неправомірним, спрямованим на отримання позивачем додаткового прибутку за рахунок коштів державного підприємства.

Колегія суддів враховує, що зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (штрафних санкцій).

Колегія суддів виходить з того, що позивач і відповідач є рівноправними суб`єктами цивільно-правових відносин.

Зменшення (за клопотанням сторони) заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 Господарського процесуального України, статтею 233 Господарського кодексу України, що вона не бажала вчинення таких порушень, невиконання нею зобов`язань зумовлено винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

Апелянт не довів обставин, які мають бути враховані судом, для зменшення розміру неустойки, а інфляційні та 3 проценти річних не мають характеру неустойки і не можуть бути зменшені судом за правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом під час розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій не доведено наявності передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій, тож погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення клопотань, заявлених апелянтом на стадії вирішення спору в суді першої інстанції та апеляційного перегляду судового рішення.

Щодо безпідставності відшкодування позивачу за рахунок відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000,00 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Колегією суддів встановлено, що у позовній заяві позивача міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Зокрема, витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно визначені у розмірі 25 000,00 грн.

На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- договір № 4/21 від 05.05.2021 про надання правової допомоги;

- додаток до 1 до договору № 4/21 від 05.05.2021 про надання правової допомоги, за яким розмір гонорару становить 4.000,00 грн за одну годину роботи адвоката, а в неробочий час - 6.000,00 грн;

- звіти про надані послуги на 12.05.2021 та на 02.07.2021.;

- детальні описи наданих юридичних послуг станом на 12.05.2021 та 02.07.2021;

- акт № 1 наданих послуг (проміжний) та акт № 2 наданих послуг;

- платіжні доручення № 2573 від 15.06.2021 та № 100 від 02.07.2021.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Умовами розділу 4 договору від 05.05.2021 узгоджено, що за надання правової допомоги за Договором Клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі та в строк, що передбачається Додатком № 1 до Договору. При визначенні розміру гонорару враховується : обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання Договору, ступінь складності правових питань, що стосуються договору. Ціна позову, необхідність виїзду у відрядження, важливість доручення з точки зору інтересів Клієнта, особливі або додаткові вимоги Клієнта стосовно строків виконання Договору. Факт надання правової допомоги підтверджується актом наданих послуг.

Додатком № 1 від 05.05.2021 до Договору від 05.05.2021 сторони погодили, що клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 4000,00 грн за одну годину роботи адвоката, а в неробочий час - 6000,00 грн. Клієнт виплачує адвокату гонорар протягом 10 календарних днів з дати підписання сторонами акта наданих послуг.

Відповідно до акта № 1 наданих послуг (проміжний) та акта № 2 наданих послуг, вартість послуг із супроводження справи №910/7662/21 у Господарському суді міста Києва склала 26 000,00 грн, деталізація цих послуг зазначена детальних описах наданих юридичних послуг станом на 12.05.2021 та 02.07.2021, копії яких долучені до справи.

Колегією суддів встановлено, що позивач надані йому послуги за підписаними актами № 1 наданих послуг (проміжний) та № 2 наданих послуг оплатив у повному обсязі 15.06.2021 та 02.07.2021, що підтверджується платіжними документами № № 2573 від 15.06.2021 та № 100 від 02.07.2021.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що витрати на оплату послуг адвоката не є співрозмірними із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, складання та подання певних документів не було процесуально необхідним, до складу витрат віднесено види робіт, які не входять до правничої допомоги; зазначений позивачем розмір гонорару не відповідає критеріям дійсності та є явно завищеним у порівнянні з ринковими цінами.

Як зазначалося вище, у розділі 4 договору від 05.05.2021 з врахуванням Додаткової угоди № 1 розмір гонорару становить 4000,00 грн за одну годину роботи адвоката, а в неробочий час - 6000,00 грн.

Судом встановлено, що представник відповідача - Тітов І.С. є адвокатом, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру адвокатів, а повноваження підтверджені договором № 4/21 про надання правової допомоги від 05.05.2021, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛГ № 000156 від 12.07.2018.

Матеріалами справи документально підтверджено, що представництво інтересів позивача під час розгляду справи судом першої інстанції здійснював Тітов І.С..

Доводи апелянта щодо безпідставності включення до складу витрат підготовку документів, які не є процесуально необхідними, колегією суддів відхиляються оскільки відповідно до ч. 2 ст. 27 Правил адвокатської етики при виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної правової допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва, при цьому ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненнями чи не вчиненням процесуальних дій, за умовами ст. 13 ГПК України покладаються на сторону.

Дослідивши подані заявником документи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката за участь у суді першої інстанції підтверджується матеріалами справи і відповідачем не спростовано факту виконання адвокатами зазначених послуг. Заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката за участь у суді першої інстанції щодо розгляду позовної заяви є співмірним із складністю справи, ціною позову та часом, витраченим адвокатом, а тому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо покладення на відповідача у справі витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі грн.

Викладені в апеляційних скаргах доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішень не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Згідно з ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, з огляду на подану позивачем та прийняту судом апеляційної інстанції заяву про відмову від позову в частині суми основного боргу у розмірі 10 346 500,13 грн., рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 в цій частині підлягає визнанню нечинним, а провадження у справі - закриттю.

В решті рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, тож апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення в частині стягнення 612 286,04 грн. пені, 724 255,01 грн. штрафу та 796 680,51 інфляційних втрат - слід залишити без змін.

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи, що сума основного боргу у розмірі 10 346 500,13 грн. сплачена відповідачем вже під час апеляційного перегляду справи та позивач у поданій заяві про відмову від частини позовних вимог просив залишити без змін оскаржуване рішення, зокрема, і в частині судового збору у розмірі 187 195,83 грн, витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 130, 191, 231, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В ИВ:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» від позову в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 10 346 500,14 грн. в цій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі № 910/20727/20 визнати нечинним .

Закрити провадження у справі № 910/7662/21 в частині стягнення основного боргу в розмірі 10 346 500,14 грн..

2. В задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/7662/21 - відмовити.

В решті рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №910/7662/21 залишити без змін.

3. Покласти на Державне підприємство «Гарантований покупець» витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

4. Матеріали справи № 910/20775/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з відпусткою судді Попікової О.В. з 18.07.2022 по 31.07.2022 та судді Пономаренка Є.Ю. з 26.07.2022 по 08.08.2022, повний текст постанови складено 09.08.2022.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді О.В. Попікова

Є.Ю. Пономаренко