ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2022 Справа № 917/340/22

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврогаз ЛТД" вул.Гоголя, б.137, м.Черкаси, Черкаська область, 18002,

до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 імені В.О. Нижниченка Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вул. Добровольського, 27, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39803,

про стягнення 17 859,56грн

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єврогаз ЛТД" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 імені В.О. Нижниченка Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення заборгованості за Договором про постачання природного газу №ЕГ-82/2021 від 14.05.2021 року на загальну суму 17 859,56грн, з яких 13 087,24грн -заборгованість за спожитий газ у квітні 2021 року, 1308,72грн - 10% штрафу, 2051,65грн - пеня, 357,12грн - 3% річних, 1054,83грн - інфляційні збитки.

Ухвалою від 18.04.2021 року суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 917/304/22, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановити відповідачу строк для подання суду відзиву на позов - 15 днів з дня вручення даної ухвали;

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи.

Строк для подачі відповідачем відзиву на позовну заяву сплив.

Станом на 27.07.2022 року сторони будь-яких заяв чи клопотань не подали.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті в установлені строки.

Прийняття рішення судом відкладалося.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄВРОГАЗ ЛТД» (далі - Постачальник, Позивач) та ЗАГАЛЬНООСВІТНЬОЮ ШКОЛОЮ І-ІІІ СТУПЕНІВ №3 ІМЕНІ В.О. НИЖНИЧЕНКА ГОРІШНЬОПЛАВНІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ КРЕМЕНЧУЦЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (далі - Споживачев, Відповідач) укладено договір постачання природного газу № ЕГ-82/2021 від 14.05.2021 року (далі - договір).

Згідно умов п. 2 .1. Договору Постачальник зобов`язується протягом строку дії даного Договору передавати Споживачеві товар у загальному потоці у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи по предмету: ДК 021:2015, код 09120000-6 - Газове паливо (Природний газ), включно з урахуванням замовлення (бронювання) потужності (надалі - Газ) щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а Споживач зобов`язується приймати та оплачувати Газ на умовах даного Договору.

Згідно з п.3.1. Загальний плановий обсяг постачання природного газу за цим Договором становить 1,4658449 тис.м.куб.

Вартість договору, ціна за 1 тис.м.куб. природного газу з урахуванням послуги замовленої потужності за цим договором передбачені розділом VII Договору та становить - 8982,12 грн., в т.ч. ПДВ.

Пунктом 5.1. Договору вказано, що фактичний обсяг постачання Газу за даним договором буде визначений на підставі актів, які будуть підписуватись представниками обох сторін по закінченню кожного газового місяця постачання, датуватись останнім календарним днем відповідного газового місяця постачання і передбачений порядок пунктами 5.1.1, 5.1.2., 5.13, 5.1.4.

Відповідно пп. 6.3.2. п. 6.3. Договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату за спожитий природний газ згідно з умовами цього Договору.

Відповідно пп. 8.2. Договору Оплата газу здійснюється Споживач виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок постачальника шляхом 100% оплати до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно пп. 10.1. Договору в разі порушення строків оплати (несплати або несвоєчасної оплати), визначених п.8.2 Договору, Споживач, за письмовою вимогою Постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного Договору, сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання по оплаті.

Відповідно пп. 10.2. договору в разі наявності заборгованості Споживача за даним договором більше ніж на 20 (двадцять) календарних днів, Споживач додатково до пені, передбаченої у п.10.2 Договору сплачує за письмовою вимогою Постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного Договору, штраф в розмірі 10% (десять відсотків) від суми заборгованості, а Постачальник має право в односторонньому порядку розірвати даний договір.

Позивач у позові зазначає, що відповідно до акту приймання-передачі природного газу № 341 від 30.04.2021 року поставив Відповідачу природний газ у загальному обсязі - 1,4658449 тис.м.куб. на загальну суму - 13 087,24 грн. Даний акт є підписаний та затверджений сторонами.

Позивач у позові зазначає про те, що заборгованість у сумі 13 087,24 грн. відповідачем не сплачена та просить стягнути її з відповідача.

Крім того, за порушення строку оплати, позивач заявив до стягнення:

- пеню за несвоєчасне виконання зобов язання - 2051,65 грн,

- 3 % річних за користування грошовими коштами - 357,12 грн.

- інфляційні збитки -1054,83 грн.

- штраф в розмірі 10% -1308,72 грн.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦК України, цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі - Господарського кодексу України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до наданого позивачем акту приймання-передачі природного газу № 341 від 30.04.2021 року, Позивач поставив Відповідачу природний газ у загальному обсязі - 1,4658449 тис.м.куб. на загальну суму - 13 087,24 грн. Даний акт є підписаний та затверджений сторонами, отже обсяг газу вважається прийнятим Відповідачем та будь-які суперечності відсутні.

Відповідно пп. 8.2. Договору Оплата газу здійснюється Споживач виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок постачальника шляхом 100% оплати до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Виходячи з погоджених договірних умов та фактичне погодження поставки і прийняття товару, суд доходить висновку, що строк оплати отриманого природного газу настав 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, в даному випадку - 10 травня 2021 року.

Оскільки відповідачем не надано доказів оплати заборгованості за газ, спожитий згідно акту приймання-передачі природного газу № 341 від 30.04.2021 року, позовна вимога щодо стягнення заборгованості у розмірі 13 087,24 підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача позивач заявив до стягнення:

- пеню за несвоєчасне виконання зобов язання - 2051,65 грн,

- 3 % річних за користування грошовими коштами - 357,12 грн.

- інфляційні збитки -1054,83 грн.

- штраф в розмірі 10% -1308,72 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті отриманого газу, з нього на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 357,12 грн. за період з 11.05.2021 по 07.04.2022, а також інфляційні збитки у розмірі 1054,83 грн. за період травень 2021р. - лютий 2022р., які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Щодо вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 2051,65 грн та штрафу в розмірі 10% -1308,72 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно пп. 10.1. Договору в разі порушення строків оплати (несплати або несвоєчасної оплати), визначених п.8.2 Договору, Споживач, за письмовою вимогою Постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного Договору, сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання по оплаті.

Відповідно пп. 10.2. договору в разі наявності заборгованості Споживача за даним договором більше ніж на 20 (двадцять) календарних днів, Споживач додатково до пені, передбаченої у п.10.2 Договору сплачує за письмовою вимогою Постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного Договору, штраф в розмірі 10% (десять відсотків) від суми заборгованості.

Відповідно до положень статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Згідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У свою чергу, статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань не лише не заборонено, але й передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

При цьому щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Судом встановлено вище, що у даному випадку, відповідно до пп. 8.2. Договору строк оплати отриманого природного газу настав 10 травня 2021 року, проте доказів на підтвердження сплати боргу відповідачем суду не надано.

Оскільки відповідач прострочив своє зобов`язання з виконання зобов`язань за договором, у тому числі і на понад 20 календарних днів, він має сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання по оплаті та штраф в розмірі 10% від суми заборгованості.

Обрахунок штрафу, здійснений позивачем, перевірений судом та є вірним.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що пеня обрахована невірно та з порушенням вимог чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що позивачем не враховано приписи ч.6 ст.232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, позивачем здійснено розрахунок пені за період з 11.05.2021 по 07.04.2022.

В той же час, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня, нарахована із врахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України за період з 11.05.2021р. по 10.11.2021р., і її розмір за підрахунком суду становить 1 051,62 грн.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в розмірі 1 051,62 грн., в іншій частині - у позові слід відмовити.

Згідно із частинами 2, 3 ст.13 ГПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як визначено ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про стягнення суми 13 087,24 грн заборгованості за спожитий газ у квітні 2021 року, 1308,72 грн 10% штрафу, 1 051,62 грн пені, 357,12 грн 3% річних, 1054,83 грн інфляційних збитків є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, в іншій частині суд у позові відмовляє.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача частково в сумі 2342,08 грн., оскільки судом задоволено позов частково.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 імені В.О. Нижниченка Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Добровольського, 27, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39803, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврогаз ЛТД" (вул.Гоголя, б.137, м.Черкаси, Черкаська область, 18002, ) 13 087,24 грн основної заборгованості, 1308,72 грн 10% штрафу, 1 051,62 грн пені, 357,12 грн 3% річних, 1054,83 грн інфляційних збитків; 2342,08 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.08.2022 р.

Суддя Киричук О.А.