01.08.2022Справа № 910/2377/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі
№ 910/2377/22
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
про визнання недійсним рішення загальних зборів,
від позивача: не з`явився
від відповідача: Халупний А.В.
Рішенням господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі № 910/2377/22 відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 (далі за текстом - Позивач) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» (далі за текстом - ОСББ «ЖК «Лісова казка», Відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів.

22.07.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшло клопотання ОСББ «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/2377/22, в якому Відповідач просить суд стягнути з Позивача 14 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2022 розгляд клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі призначено на 01.08.2022.

22.07.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшли заперечення Позивача на клопотання Відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 01.08.2022 представник Відповідача надав пояснення по суті поданого клопотання, яке просив суд задовольнити та стягнути з Позивача 14 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Представник Позивача у дане засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи.

Відтак, дослідивши клопотання Відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та заслухавши пояснення представника Відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд вказує, що представник Відповідача у поданому відзиві на позовну заяву зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які останній поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 9 000, 00 грн.

Крім того у підготовчому засіданні 06.06.2022 представник Відповідача повідомив суд про наміри подати клопотання щодо стягнення витрат на професійну допомогу та відповідні докази їх понесення.

20.07.2022 Відповідачем здано до відділення поштового зв`язку клопотання про стягнення витрат, яке суд вважає за необхідне розглянути.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Відповідачем у якості доказів понесених ним витрат на професійну правову допомогу до суду надано: договір № 01/04 про надання правничої допомоги від 01.04.2021 (далі за текстом - Договір); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ № 000352 від 10.03.2021; ордер серії ВХ

№ 1027701 від 09.05.2022; додаткова угода № 05/05/22 від 05.05.2022 до договору № 01/04 про надання правничої допомоги від 01.04.2021; акт № 1/2377 від 31.05.2022 прийому-передачі наданих послуг до договору на суму 5 000, 00 грн; акт № 2/2377 від 30.06.2022 прийому-передачі наданих послуг до договору на суму 7 000, 00 грн; акт № 3/2377 від 18.07.2022 прийому-передачі наданих послуг до договору на суму 2 000, 00 грн; платіжні доручення № 504 від 18.07.2022, № 477 від 24.06.2022, № 496 від 07.07.2022 на загальну суму 14 000, 00 грн.

Судом встановлено, що пунктом 6.2. Договору закріплено, що розмір винагороди визначається сторонами у Додатках (Додаткових угодах) до цього Договору, а також у переліках необхідних дій чи переліків справ у роботі, листуванні сторін.

Як вбачається зі змісту Додаткової угода № 05/05/22 від 05.05.2022 до Договору, сторони дійшли згоди визначити розрахунок винагороди за цим Договором та закріпили фактичну вартість адвокатських послуг.

Із актів № 1/2377 від 31.05.2022, № 2/2377 від 30.06.2022 та № 3/2377 від 18.07.2022 вбачається, що адвокатом Халупним А.В. надано послуги в межах розгляду даної справи загальною вартістю 14 000, 00 грн, а клієнтом (Відповідачем) такі послуги прийнято без зауважень та претензій, що відповідно є підставою для їх оплати.

Також, із наданих актів судом вбачається за можливе встановити, які саме послуги адвокатом надавалися Позивачу при розгляді даної справи.

Так, Відповідачем на користь адвоката ФОП Халупного А.В сплачено кошти в загальному розмірі 14 000, 00 грн згідно платіжними дорученнями № 504 від 18.07.2022,

№ 477 від 24.06.2022, № 496 від 07.07.2022.

Судом встановлено, що в призначенні платежу у зазначених платіжних дорученнях міститься посилання на Договір та відповідні акти № 1/2377 від 31.05.2022, № 2/2377 від 30.06.2022 та № 3/2377 від 18.07.2022, за якими здійснювалась оплата.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із поданих Позивачем заперечень вбачається, що останній не згоден із розміром заявлених витрат та просить суд відмовити у їх відшкодуванні.

В обґрунтування своїх заперечень Позивач зазначає наступне:

- відповідачем порушено приписи чинного законодавства України, а саме положення статті 244 ГПК України та подано клопотання про стягнення витрат, а не заяву про ухвалення додаткового рішення;

- із поданого клопотання не вбачається за можливе встановити сторін по справі № 910/2377/22, оскільки Відповідачем зазначено прізвища осіб, які не були учасниками справи;

- у Додатковій угоді № 05/05/22 від 05.05.2022 змінено банківські реквізити представника Відповідача, в той час як така зміна не погоджувалась сторонами Договору окремо додатковою угодою згідно пункту 11.2. Договору;

- положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено єдину форму отримання адвокатом винагороди за свою професійну діяльність - гонорар, однак Позивач звертає увагу суду на те, що в Договорі та додатковій угоді

№ 05/05/22 від 05.05.2022 до Договору відсутні згадки про єдину форму отримання адвокатом винагороди за свою професійну діяльність;

- сторони Договору визначено як Замовник та Виконавець, а не Клієнт та Адвокат, як це визначається статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- згідно наданих Відповідачем платіжних доручень, сплачені кошти отримано саме ФОП Халупний А.В., а статус ФОП не надає адвокату права представництва у господарських справах;

- Відповідачем перераховано кошти Халупному А.В. як ФОПу, а не як адвокату, оскільки Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що зазначений адвокат обліковується у контролюючих органах як ФОП з ознакою провадження незалежної діяльності;

- Відповідачем перераховано кошти неналежній особі, оскільки ФОП Халупний не брав участі у судових засіданнях, в той час як виступає отримувачем коштів;

- відсутність розрахунку (детального опису робіт та здійснених адвокатом витрат часу по кожному виду робіт) позбавляє Позивача можливості спростувати ймовірну неспівмірність заявлених до стягнення витрат, а подані акти не відображають реальної кількості витрачених годин;

- витрати на підготовку відзиву та заперечення на відповідь на відзив не є обов`язковим, у зв`язку з чим Відповідачем не доведено, що такі витрати були необхідними;

- відзив та заперечення на відповідь на відзив є тотожними по своїй суті документами;

- звіт адвоката за представництво інтересів в суді є дуже завищений оскільки загальна тривалість судових засідань становила не більше двадцяти хвилин;

- даний спір є незначної складності, а тому кваліфікований юрист не потребує вивчення великої кількості нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини сторін.

Підсумовуючи викладене, Позивач вказує, що клопотання Відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу складене з порушенням як норм процесуального і матеріального права, що відповідно є підставою для відмови у його задоволенні.

З огляду на викладене вище, враховуючи надані сторонами пояснення по суті поданого клопотання, суд не погоджується із запереченнями Позивача з огляду на наступне.

Дослідивши подане Відповідачем клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що згідно з пунктом 3 частини 1 статті 42 ГПК України учасники справи мають право подавати, зокрема, заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Статтею 170 ГПК закріплено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідачем при поданні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в той час як статтею 244 ГПК України закріплено можливість подання заяви, дотримано вимоги чинного законодавства України при реалізації права на відшкодування понесених стороною витрат, оскільки назва документу в даному випадку не впливає на його зміст, а надмірна формалізація судового процесу вважається недопустимою судом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі «Walchli v. France», заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; «ТОВ «Фріда» проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Відповідно до частини 1 та 5 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вказує, що Відповідач та адвокат Халупний А.В. укладаючи письмово Договір (з урахування додаткових угод) на власний розсуд визначили його умови, в тому числі і найменування сторін, що відповідно не суперечить вимогам чинного законодавства України, а розгляд зауважень Позивача щодо роботи адвоката Халупного А.В. (в тому числі щодо порядку укладання договорів, форми оплати) є компетенцією органів адвокатського самоврядування.

Крім того, суд вказує, що надання судом правової оцінки, встановлення обставин укладання та виконання такого Договору, наразі судом не вбачається за можливе оскільки останній не входив до предмету доказування по справі, а вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями статті 126, 129 ГПК України.

Разом з тим, суд зазначає, що фактичне понесення Відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не спростовується сплатою таких коштів на рахунок ФОП Халупний, а питання податкового обліку та податкового адміністрування платежів не є прерогативою суду.

Проаналізувавши надані Відповідачем акти прийому-передачі наданих послуг за Договором № 1/2377 від 31.05.2022, № 2/2377 від 30.06.2022 та № 3/2377 від 18.07.2022, всупереч зазначеному Позивачем, судом вбачається за можливе встановити, які саме послуги було надано адвокатом Відповідачу (підготовка і подання відзиву; представництво інтересів в суді (4 рази); підготовка і подання заперечення на відповідь на відзив) та якою вартістю.

Суд вказує, що вартість адвокатських послуг є фіксованою згідно Додаткової угоди

№ 05/05/22 від 05.05.2022 до Договору, як це передбачено частиною 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а не погодинно, що в свою чергу не потребує деталізації адвокатом часу, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи заперечення Позивача, категорію справи (оскільки розгляд останньої проводився за правилами загального позовного провадження), а також з огляду на виконані адвокатом роботи (участь в засідання, підготовка та подання заяв по суті спору) суд дійшов висновку, що заявлені Відповідачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу відповідають критерію співмірності, розумності та критерію реальності таких витрат, оскільки такі витрати фактично були понесені Відповідачем, а тому на переконання суду повинні бути відшкодовані Позивачем з огляду на відмову у задоволенні позову.

Також суд зазначає, що надані адвокатом послуги вчинені в межах розгляду даної справи та для її належного розгляду, з використанням наданих ГПК України Відповідачу прав.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, з огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування при здійсненні розподілу витрат на професійну правничу допомогу, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/2377/22 - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Лісова казка» (вул. Радистів, буд. 34-Е, м. Київ, 02089; ідентифікаційний код 42989344) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 03.08.2022

Суддя Антон ПУКАС