ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2022 р. м. Рівне Справа № 9/10(918/1218/21)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, код ЄДРПОУ ВП 44070166)

до Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" (34609, Рівненська область, Березнівський район, село Зірне, вул. Зірненська , 7, )

про стягнення 9 640 894,34 грн податкового боргу

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники сторін не з`явилися.

Суть спору:

У грудні 2021 року Головне управління ДПС у Рівненській області звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" про стягнення 9 640 894,34 грн. податкового боргу, з рахунків у банках обслуговуючих такого платника.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

Головне управління ДПС у Рівненській області вказує, що станом на 01.12.2021 року за ДП "Зірненський спиртовий завод" обліковується заборгованість в загальній сумі 9 640 894,34 грн., у тому числі:

- по податку на прибуток (код платежу 11020100) - 265 527,00 грн.;

- по акцизному податку на спирт (код платежу 14020100) - 503 827,00 грн.;

- по податку на додану вартість (код платежу 14010100) - 8 871 440,34 грн.

Дана заборгованість виникла за самостійно задекларованими, але не сплаченими податковими зобов`язаннями, самостійно нарахованими, але не сплаченими штрафними санкціями, а також згідно визначених контролюючим органом податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями, детальна інформація про які наведена у Розрахунку виникнення боргу, що додається до позовної заяви.

У зв`язку із несплатою узгодженої суми податкових зобов`язань в добровільному порядку протягом строків, встановлених пунктом 57.3 статті 57 та пунктом 203.1. статті 203 ПК України вказана заборгованість набула статусу податкового боргу на яку нараховується пеня.

Відтак, позивач просить стягнути з Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" суми податкового боргу у загальному розмірі 9 640 894,34 грн., з рахунків у банках обслуговуючих такого платника.

Відповідач відзиву на позов не подав. Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

24 червня 2022 року представник відповідача подав письмові пояснення по справі, у яких серед іншого вказує, що аргументація позивача щодо автоматичного обліку податкового боргу не знаходить свого підтвердження з огляду на не представлення доказів його існування у розумінні ПІК України та ПК України. Інтегровані картки, довідки... фіскального органу, на думку боржника, є внутрішнім актом податкового органу, та не може мати наперед встановлену силу для суду та імперативного характеру для боржника. Нормативно-правове обгрунтування, з огляду на приписи ст. 19 Конституції України, щодо цього, в діючому законодавстві заявником не наведене.

Підприємством поповнено електронний рахунок з ПДВ на суму 8 995 578,00 гри., у тому числі: у період з 15.07.2019 по 01.12.2021 на суму 8 612 578,00 грн., а з 01.12.2021 по 20.01.2022 на суму 383 000,00 грн., що не спростовується заявником. І саме з даного електронного рахунку задекларовані в податкових деклараціях з ПДВ (уточнюючих розрахунках) суми податку підлягали перерахуванню до бюджету органами казначейства на підставі реєстрів ДПС.

Відповідно до розрахунку, поданого контролюючим органом, обліковується податковий борг в сумі 8 871 440,34 грн., у тому числі: за задекларованими підприємством сум податку з ПДВ на суму 8 325 679,60 грн., донарахованим за актом перевірки ПДВ у сумі 436 348,00 грн. та пені у сумі 109 412,74 грн. За таких обставин, відповідач вважає, що підприємство виконало обов`язок щодо сплати задекларованих та донарахованих сум ПДВ та пені, зазначених у розрахунку виникнення податкового боргу.

Підприємством у період з 26.03.2020 по 18.10.2021 поповнено електронний рахунок платника акцизного податку на суму 503 828. 07 грн., що не спростовується Заявником, зокрема: ПД 2059 від 26.03.2020 на суму 3872,28 грн.; ПД 2120 від 16.04.2020 на суму 3872,28 грн.; ПД 2362 від 14.07.2020 на суму 3537,93 грн.; ПД 2650 від 28.10.2020 на суму 2810,07 грн.; ПД 3019 від 25.02.2021 на суму 3 174,00 грн.; ПД 3123 від 22.03.2021 на суму 4824,48 грн.; ПД 3176 від 30.03.2021 на суму 1 269,60 грн.; ПД 3340 від 16.06.2021 на суму 4824,48 грн.; ПД 3401 від 03.08.2021 на суму 433 746,14 грн.; ПД 3562 від 13.09.2021 на суму 38 088,00 грн.; ПД 3408 від 06.08.2021 на суму 0,01 коп.; ПД 3735 від 18.10.2021 на суму 3808,80 грн.

І саме з даного електронного рахунку задекларовані в деклараціях акцизного податку суми податку підлягали перерахуванню до бюджету органами казначейства.

Відповідно до розрахунку, поданого контролюючим органом, за підприємством обліковується податковий борг з акцизного податку на спирт у сумі 503 827 грн., і який фактично сплачений підприємством через поповнення електронного рахунку.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову ГУ ДПС у Рівненській області в частині стягнення з ДП "Зірненський спиртовий завод" податкового боргу з ПДВ у сумі 8 871 441,34 грн. та акцизного податку на спирт у сумі 503 827 грн.

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 31.12.2021, вказану позовну заяву розподілено та передано на розгляд судді Пашкевич І.О.

Розглянувши матеріали позовної заяви Головного управління ДПС у Рівненській області до Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" про стягнення 9 640 894,34 грн податкового боргу, судом з`ясовано, що згідно з відомостями з автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" (ДСС) у провадженні судді Бережнюк В.В. на стадії розпорядження майном перебуває справа № 9/10 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бастіон Клас" про визнання банкрутом боржника Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод".

Відповідно до частин 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Тому ухвалою від 31.12.21 матеріали справи № 918/1218/21 за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" про стягнення 9 640 894,34 грн податкового боргу передано до Господарського суду Рівненської області у провадженні якого перебуває справа № 9/10 про банкрутство Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" для розгляду спору в межах цієї справи.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.01.2022, вказану позовну заяву розподілено та передано на розгляд судді Бережнюк В.В.

Ухвалою від 17.01.2022 прийнято до розгляду позовну заяву Головного управління ДПС у Рівненській області до ДП "Зірненський спиртовий завод" про стягнення податкового боргу в межах справи про банкрутство №9/10. Підготовче засідання призначено на 08 лютого 2022 р. на 11:30 год.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Бережнюк В.В. з 03.02.2022 по 11.02.2022 (по причині виявленої коронавірусної хвороби SARS-CoV-2) станом на 08 лютого 2022 року судове засідання не відбулося.

Окрім того, у період з 14.02.2022 по 13.03.2022 суддя Бережнюк В.В. перебувала у щорічній відпустці (згідно графіку відпусток).

Ухвалою від 21.03.2022 призначено підготовче засідання на 15 квітня 2022 р. на 12:00 год.

Ухвалою від 15.04.2022 відкладено розгляд справи на 11.05.2022 на 11:15 год.

Ухвалою від 11.05.2022 відкладено розгляд справи на 01.06.2022 на 12:15 год.

Ухвалою від 01.06.2022 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 17 червня 2022 р. на 11:15 год.

У судовому засіданні 17.06.2022 оголошено перерву до 24.06.2022 на 11:20 год.

23 червня 2022 року від Головного управління ДПС у Рівненській області надійшло клопотання, у якому повідомляє, що станом на 23.06.2022 у зв`язку з частковою сплатою заборгованості по податку на додану вартість (код платежу 14010100) борг зменшився на 383 000,00 грн. та становить 8 488 440,34 грн.

Тому просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення ПДВ 383 000,00 грн. на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином позивач підтримує позовні вимоги щодо стягнення боргу:

- по податку на прибуток (код платежу 11020100) - 265 527,00 грн.;

- по акцизному податку на спирт (код платежу 14020100) - 503 827,00 грн.;

- по податку на додану вартість (код платежу 14010100) - 8 488 440,34 грн.

Також позивач подав клопотання про повернення з державного бюджету сплаченої ним суми судового збору 5 745,00 грн. на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

24.06.2022 оголошено перерву до 26 липня 2022 на 11:00 год.

Ухвалою від 26.07.2022 розгляд справи відкладено на 10 серпня 2022 р. на 11:20 год.

У судове засідання 10.08.2022 представники сторін не з`явилися. Учасники справи судом належним чином повідомлялися про дату та час судових засідань. Явка до суду не визнавалася обов`язковою.

24.02.2022 року на всій тереторії України введено воєнний стан строком на 30 діб.

У подальшому Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого ЗУ №7168 від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

У справі №918/1218/21 учасникам було надано достатньо часу та можливості скористатися своїми процесуальними правами та обов`язками, передбаченими ГПК України.

Відтак, з огляду на вимоги ст.26 ЗУ "Про правовий режим воєнного стану" щодо правосуддя в умовах воєнного стану, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі представників сторін.

Слід зауважити, що після закриття підготовчого провадження у справі №918/1218/21 відповідачем подані клопотання про долучення доказів по справі, а саме: клопотання від 23.06.2022 про долучення копій платіжних доручень (надійшло до канцелярії суду 24.06.2022), супровідний лист з клопотанням від 18.07.2022 про долучення копій платіжних доручень (надійшло до канцелярії суду 19.07.2022), клопотання від 25.07.2022 (надійшло до канцелярії суду 26.07.2022).

Вирішуючи клопотання про долучення цих доказів до матеріалів справи суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

За приписами ч. 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В даному випадку відповідачем не було дотримано вимог ч. 4 ст. 80 ГПК України в частині своєчасного повідомлення щодо необхідності подання таких доказів та причин неможливості виконання такого обов`язку у встановлений строк.

У відповідності до ч.ч.1,4 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Як зазначено у ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, відповідач не скористався наданим йому законом правом на подання заяви про поновлення пропущеного процесуального строку щодо долучення доказів та не обґрунтував поважності причини ненадання таких доказів у встановлені законом строки.

А тому подані докази судом до розгляду не приймаються.

10 серпня 2022 року від представника Головного управління ДПС у Рівненській області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №918/1218/21, оскільки Північно-західним апеляційним господарським судом розглядається справа №9/10 за матеріалами оскарження податковим органом ухвали Господарського суду Рівненської області від 17.06.2022 про відмову в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання кредиторських вимог. Вважає, що процесуальне рішення апеляційного суду за результатами перегляду ухвали від 17.06.2022 вплине на вирішення даного спору у справі №918/1218/21.

Суд, надавши оцінку поданому позивачем клопотанню про зупинення провадження у справі, має за необхідне зазначити таке.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупиняється, а неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Тобто йдеться про те, що господарський суд не може розглядати певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості вимог.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог частини 3 статті 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Отже зупинення справи на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, по якій просить зупинити справу позивач, на стадії її розгляду по суті, прямо заборонено процесуальним законом.

Відповідно до статті 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Суд також звертає увагу і на те, що у поданому клопотанні про зупинення провадження жодним чином не обґрунтовано причин подання такого із пропуском встановленого Законом строку, не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку, не наведено виключних підстав для повернення до стадії підготовчого провадження з метою зупинення провадження з підстав, передбачених пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України.

Підсумовуючи зазначене, зважаючи, що станом на час подання позивачем клопотання про зупинення провадження, розгляд справи №918/1218/21 здійснюється на стадії розгляду справи по суті та у заяві позивача не наведено достатніх аргументів пропуску строк звернення з заявою про зупинення провадження, суд відмовляє позивачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Про що винесено протокольну ухвалу від 10.08.2022 та зафіксовано у формулярі (протоколі) судового засідання від 10.08.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відносно відповідача Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" господарським судом Рівненської області порушено провадження у справі № 9/10 про банкрутство. На даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Нормами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

У ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства зазначено: поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

За період з травня 2018 року по листопад 2021 року в процедурі розпорядження майном у ДП "Зірненський спиртовий завод" виник новостворений борг, який станом на 01.12.2021 року обліковувався в загальній сумі 9 640 894,34 грн., у тому числі:

- по податку на прибуток (код платежу 11020100) - 265 527,00 грн.;

- по акцизному податку на спирт (код платежу 14020100) - 503 827,00 грн.;

- по податку на додану вартість (код платежу 14010100) - 8 871 440,34 грн.

Заборгованість виникла за самостійно задекларованими, але не сплаченими податковими зобов`язаннями. Також згідно визначених контролюючим органом податкових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням.

Вищевказаний борг підтверджується наданими до матеріалів справи: інформацією щодо стану розрахунків з бюджетом (арк.с.4), витягами з інтегрованої картки платника податків (арк.с.76-88), копією податкового повідомлення-рішення № 01 від 09.07.2021 (арк.с.74), копіями податкових декларацій (арк.с.9-73), розрахунком податкового боргу Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" (арк.с.5-6).

Із наданого розрахунку виникнення боргу вбачається, що останній складається із:

- 265 527,00 грн. - нараховано платником самостійно по дивідендам; податкові декларації з податку на прибуток підприємства № від 04.05.2018, № від 27.02.2019, № від 08.05.2019, № від 10.08.2020, № від 19.02.2021;

- 503 827,00 грн. - нараховано акцизного податку на спирт; декларації акцизного податку № від 08.04.2020, № від 19.06.2020, № від 09.11.2020, № від 09.03.2021, № від 20.04.2021, № від 09.07.2021, № від 20.09.2021, № від 20.10.2021, № від 19.11.2021;

- 8 871 440,34 грн. - за період серпень 2019 року - листопад 2021 року: нарахованого податку на додану вартість по податкових деклараціях з ПДВ; нараховані платником самостійно штрафні санкції; збільшення сум ПДВ, що підлягали сплаті (уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок).

Всього 9 640 794,34 грн. (при заявлених позивачем 9 640 894,34 грн.).

Протягом строків, встановлених пунктом 57.3 статті 57 та пунктом 203.1. статті 203 ПК України узгоджена сума податкових зобов`язань в добровільному порядку сплачена не була.

У процесі розгляду справи у суді позивачем подано клопотання, у якому повідомляє, що станом на 23.06.2022 у зв`язку з частковою сплатою заборгованості по податку на додану вартість (код платежу 14010100) борг зменшився на 383 000,00 грн. та становить 8 488 440,34 грн.

Тому просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення ПДВ 383 000,00 грн. на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином позивач підтримує позовні вимоги щодо стягнення боргу:

- по податку на прибуток (код платежу 11020100) - 265 527,00 грн.;

- по акцизному податку на спирт (код платежу 14020100) - 503 827,00 грн.;

- по податку на додану вартість (код платежу 14010100) - 8 488 440,34 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

П.п.16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України встановлено, що платник додатків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ним Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПКУ податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, несплаченого платником додатків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Пунктом 41.2 статті 41 ПК України передбачено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

За умовами п. 54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 58.1 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення- рішення.

Відповідно до Податкового кодексу України податкове зобов`язання, визначене у встановленому законодавством порядку податковим органом, вважається узгодженим з моменту закінчення терміну наданого для оскарження рішення податкового органу.

У випадку оскарження рішення контролюючого органу до суду, зобов`язання вважається узгодженим з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Проте, як вбачається із матеріалів справи сплата відповідачем самостійно задекларованих зобов`язань відбувалась частково.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Згідно з підпункту 129.1.1 пункту 121 статті 129 ПК України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до підпункту 191.1.45 пункту 191.1 статті 191 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу: звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством (згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини).

Згідно матеріалів справи, сума заборгованості відповідача у зв`язку з несплатою самостійно визначеного зобов`язання на час подання позову до суду становила 9 640 794,34 грн.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем у тексті позовної заяви визначено загальну суму, заявлену до стягнення 9 640 894,34 грн.

Разом з тим, під час перевірки розрахунку вказаних у позові сум заборгованості при додаванні визначених розмірів ПДВ, акцизного податку та податку на прибуток, суд встановив, що загальна сума боргу складала всього 9 640 794,34 грн.

Отже, суд констатує, що позивачем безпідставно заявлено до стягнення 100,00 грн. в якості податкового боргу, тому у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Як вказано вище по тексту, позивач подав клопотання, за яким належить закрити провадження у справі в частині стягнення ПДВ 383 000,00 грн.

Позивач підтримує позовні вимоги щодо стягнення боргу всього 9 257 794,34 грн., який складається із:

- 265 527,00 грн. - нараховано платником самостійно по дивідендам; податкові декларації з податку на прибуток підприємства № від 04.05.2018, № від 27.02.2019, № від 08.05.2019, № від 10.08.2020, № від 19.02.2021;

- 503 827,00 грн. - нараховано акцизного податку на спирт; декларації акцизного податку № від 08.04.2020, № від 19.06.2020, № від 09.11.2020, № від 09.03.2021, № від 20.04.2021, № від 09.07.2021, № від 20.09.2021, № від 20.10.2021, № від 19.11.2021;

- 8 488 440,34 грн. за період лютий 2020 року - листопад 2021 року: нарахованого податку на додану вартість по податкових деклараціях з ПДВ; нараховані платником самостійно штрафні санкції; збільшення сум ПДВ, що підлягали сплаті (уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок).

Протягом строків, встановлених пунктом 57.3 статті 57 та пунктом 203.1. статті 203 ПК України узгоджена сума податкових зобов`язань в добровільному порядку сплачена була частково.

У процесі розгляду спору відповідачем решту існуючої заборгованості не спростовано.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі його недостатності-шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно зі ч. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України надано право контролюючому органу, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У пункті 102.4 статті 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Пункт 101.1 статті 101 ПК України передбачає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що ПК України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 Податкового кодексу України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (аналогічного правового висновку дійшов Касаційний адміністративний суду у складі Верховного Суд у постановах від 06.02.2018 у справі № К/9901/99/17 (807/2097/16), від 04.09.2018 у справі № 813/4430/16, Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду у постановах від 19.09.2019 у справі № 910/11620/18, від 31.10.2019 у справі № 925/1242/15, від 05.12.2019 у справі № 910/1678/19).

У разі спливу 1 095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу (висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у поставі від 06.02.2018 у справі № 807/2097/16 (К/9901/99/17).

У даній справі позивач заявляє до стягнення, серед іншого, заборгованість з податку на прибуток у сумі 109 137, 00 грн. згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства № від 04.05.2018, терміни сплати вказує 20.05.2018.

Разом з тим, податковий орган звернувся з позовом про його стягнення лише 31.12.2021 року, тобто після спливу визначеного статтею 102 Податкового кодексу України 1 095 - денного строку.

За своєю правовою природою строки позовної давності, передбачені ст.ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України, відрізняються від строку давності стягнення податкового боргу згідно із статтею 102 Податкового кодексу України, який є строком існування відповідного податкового зобов`язання, по закінченню якого воно припиняється в силу закону та є неможливим вжиття будь-яких заходів з його погашення.

Мораторій у справі про банкрутство, що діє у даній справі у зв`язку з порушенням провадження у справі про банкрутство не впливає на результат вирішення даного спору з підстав, зазначених вище.

Враховуючи все вище зазначене, позов у частині стягнення заборгованості з податку на прибуток у сумі 109 137, 00 грн. (заявлено з посиланням на податкову декларацію з податку на прибуток підприємства № від 04.05.2018) задоволенню не підлягає, оскільки минув строк давності у 1 095 днів.

Механізм погашення заборгованості регулюється правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у якому встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 131.2. статті 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм Податкового кодексу України, можна зробити висновок, що законом імперативно встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

З наведених норм вбачається, що контролюючий орган зобов`язаний зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

З вказаного слідує, що податковий орган мав право зараховувати проведені платником податків відповідні платежі в рахунок погашення грошового зобов`язання строк сплати якого вже настав, що відповідає приписам пункту 87.9, пункту 131.2 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

На підставі викладених обставин та наведених норм, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення вищезазначених норм Податкового кодексу України не здійснив оплату узгодженого податкового зобов`язання.

Отже, судом встановлена наявність у відповідача податкового боргу, який підлягає стягненню за результатами розгляду справи в загальній сумі 9 148 657,34 грн. (з яких: податок на прибуток - 156 390,00 грн.; акцизний податок на спирт - 503 827,00 грн.; податок на додану вартість - 8 488 440,34 грн.), та відсутність доказів погашення податкового боргу у цій частині, а також відсутність доказів оскарження податкової заборгованості в адміністративному або судовому порядку.

Судом встановлено, що відсутній предмет спору у справі №918/1218/21 в частині боргу з податку на додану вартість 383 000,00 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до частини 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи наведене та зважаючи на відсутність предмету спору у частині 383 000,00 грн. ПДВ провадження у справі №918/1218/21 належить закрити.

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області слід задовольнити частково, у частині стягнення з Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" суми податкового боргу у розмірі 9 148 657,34 грн. (з яких: податок на прибуток (код платежу 11020100) - 156 390,00 грн.; акцизний податок на спирт (код платежу 14020100) - 503 827,00 грн.; податок на додану вартість (код платежу 14010100) - 8 488 440,34 грн.). У частині стягнення 109 237,00 грн. (109 137,00 + 100,00 ) в позові належить відмовити. В частині стягнення 383 000,00 грн. боргу по ПДВ провадження у справі №918/1218/21 слід закрити.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 144 611,92 грн. Також викладено прохання судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, тому на відповідача покладається до відшкодування позивачу 137 229,86 грн. судового збору.

Частиною 4 статті 231 ГПК України зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Позивач подав клопотання про повернення з державного бюджету сплаченої ним суми судового збору 5 745,00 грн. на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 5 745,00 грн. підлягає поверненню.

Решта сплаченого судового збору (1 637,06 грн.) залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 237 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" (34609, Рівненська область, Березнівський район, село Зірне, вул. Зірненська, 7, ) на користь Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області (33023, м.Рівне, вул.Відінська, 12, код ЄДРПОУ ВП 44070166), з рахунків у банках обслуговуючих такого платника, суму податкового боргу - 9 148 657 (дев`ять мільйонів сто сорок вісім тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн. 34 коп., та перерахувати:

- податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності (11020100) у сумі 156 390 (сто п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто) грн. 00 коп..- отримувач: ГУК у Рівн.обл/Березн.міс.тг/11020100, код ЄДРПОУ отримувача 38012494; код банку: МФО 899998, розрахунковий рахунок UA0017493;

- акцизний податок на спирт (14020100) 503 827 (п`ятсот три тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - отримувач: ГУК у Рівн.обл/Березн.міс.тг/14020100, код ЄДРПОУ отримувача 38012494; код банку: МФО 899998, розрахунковий рахунок UA0017493;

- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (14010100) у сумі 8 488 440,34 (вісім мільйонів чотириста вісімдесят вісім тисяч чотириста сорок) грн. 34 коп. - отримувач: ГУК у Рівн.обл/Березн.міс.тг/14010100, код ЄДРПОУ отримувача 38012494; код .банку: МФО 899998, розрахунковий рахунок UA0017493.

3. Стягнути з Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" (34609, Рівненська область, Березнівський район, село Зірне, вул. Зірненська, 7, ) на користь Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області (33023, м.Рівне, вул.Відінська, 12, код ЄДРПОУ ВП 44070166) - 137 229 (сто тридцять сім тисяч двісті двадцять дев`ять) грн. 86 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 109 237 грн. 00 коп. податкового боргу.

6. Закрити провадження у справі №9/10(918/1218/21) в частині стягнення 383 000,00 грн. податкового боргу.

7. Повернути з Державного бюджету України Головному управлінню Державної податкової служби у Рівненській області (33023, м.Рівне, вул.Відінська, 12, код ЄДРПОУ ВП 44070166) - 5745 (п`ять тисяч сімсот сорок п`ять) грн. 00 коп. судового збору сплаченого згідно платіжного доручення №2460 (внутрішній номер 187722792) від 21.12.2021 р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи №9/10(918/1218/21).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 11 серпня 2022 року.

Суддя Бережнюк В.В.