ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р., м. Київ Справа№ 925/1494/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення та виклику учасників справи) апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агромашторг»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 (повний текст рішення складено 08.04.2022)

у справі №925/1494/21 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Приватного підприємства «Агромашторг»

до Приватного підприємства «С.В-Транс»

про стягнення 68 368,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Агромашторг» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Приватного підприємства «С.В-Транс» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 68 368,00 грн заборгованості за надані послуги з міжнародного перевезення вантажу згідно Договору-заявки №040720 від 04.08.2020, міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) б/н та стягнення 2 270,00 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання Договору-заявки №040720 від 04.08.2020 здійснив міжнародне перевезення вантажу згідно міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) б/н, проте відповідач за надані позивачем послуги не розрахувався, в результаті чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 68 368,00 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі №925/1494/21 у позові відмовлено повністю.

При ухваленні рішення у справі №925/1494/21 суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки матеріалами справи належним чином не підтверджується виконання позивачем саме на користь відповідача послуги перевезення вантажу, приналежного ФОП Німець В.П., вантаж для якого було перевезено ТОВ «Вікрус Лтд» і між учасниками справи немає спільних договірних стосунків, які б зобов`язували відповідача у даному випадку сплатити спірні кошти на користь позивача.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, Приватне підприємство «Агромашторг» (далі по тексту - апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі №925/1494/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги Приватного підприємства «Агромашторг» та стягнути з відповідача на користь позивача 68 368,00 грн.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що між сторонами 04.08.2020 було укладено разовий Договір-замовлення №040720 про надання послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні за допомогою обміну сканкопіями зазначеного договору на електронну пошту, зазначені примірники договору-замовлення були підписанні керівниками підприємств та скріплені печатками сторін. З боку відповідача при укладенні договору-замовлення представником виступала ОСОБА_2, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , на скріншотах зазначений власник електронної адреси: «Кива Вика», яка є співробітником відповідача, про що свідчить інформація, розміщена на онлайн-платформі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАРДІ», яка створена з метою розміщення інформації щодо надання послуг замовлення, резервування транспортних/або (транспортно-експедиторських) послуг та замовлення таких послуг. Таким чином, між сторонами на підставі договору-замовлення №040720 від 04.08.2020 виникли договірні стосунки, які суд першої інстанції помилково визнав відсутніми.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору-замовлення №040720 ним після здійснення перевезення вантажу 20.08.2020 було надіслано на адресу відповідача цінним поштовим відправленням з описом про вкладення оригінали документів: рахунок №223 від 12.08.2022, два примірника акта №223 від 12.08.2020, CMR б/н в одному примірнику та два примірника підписаного та скріпленого печаткою договору-замовлення, проте відповідач один примірник договору-замовлення не повернув, кошти не сплатив.

Крім того, позивач зазначає, що до матеріалів справи було долучено копію договору №040720020/1 про транспортне експедирування від 04.08.2020, укладений між ФОП Німець В.П. (Клієнт) та ТОВ «ВІКРУС ЛТД» (Експедитор). Враховуючи умови вказаного договору та положення Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», глави 65 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) та ст. 316 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України) позивач виступав як перевізник, ФОП Німець В.П. виступав як замовник перевезення та вантажоодержувач, а ТОВ «ВІКРУС ЛТД» та відповідач - як експедитори.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2022 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агромашторг» у справі №925/1494/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1494/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агромашторг» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі №925/1494/21.

02.06.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №925/1494/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 виправлено описки в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 задоволено заяву Приватного підприємства «Агромашторг» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі №925/1494/21 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агромашторг» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі №925/1494/21. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви клопотання, заперечення, пояснення до 30.06.2022.

30.06.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача, за яким відповідач просить суд апеляційної інстанції рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі №925/1494/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без змін, посилаючись на те, що листування позивача через електронну адресу Вікторії e-mail: , не є допустимим доказом на підтвердження існування між сторонами договірних відносин, відповідач не уповноважував будь-яких осіб на укладення від його імені правочинів і вказана особа не перебуває у трудових відносинах із відповідачем.

Щодо транспортної накладної від 05.08.2020, то вказана накладна не містить відомостей про вантажоотримувача, дати та часу розвантаження товару, та має розбіжності щодо визначення одиниці товару.

Стосовно посилань апелянта на договір №040720020/1 про транспортне експедирування від 04.08.2020, укладений між ФОП Німець В.П. (Клієнт) та ТОВ «ВІКРУС ЛТД» (Експедитор), то відповідач зазначає, що між ним та ТОВ «ВІКРУС ЛТД» не укладались будь-які договори.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши вимоги та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

04.08.2020 між Приватним підприємством «С.В-ТРАНС» (Замовник-Експедитор) та Приватним підприємством «АГРОМАШТОРГ» (Перевізник) був укладений Разовий Договір-замовлення № 040720 про надання послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні (далі по тексту -Договір-замовлення), за умовами якого Замовник замовляє, а Перевізник надає послуги з міжнародних перевезень вантажу, а саме: від пункту завантаження до пункту знаходження зовнішнього митного контролю України; від пункту знаходження митного контролю України до пункту розвантаження; між пунктами завантаження і розвантаження в межах України (далі - перевезення по Україні); за межами державного кордону України, а саме: від пункту за межами державного кордону України до пункту знаходження зовнішнього митного контролю України; від пункту знаходження зовнішнього митного контролю України до пункту за межами державного кордону України; між пунктами за межами державного кордону України (далі - перевезення за межами України) (п. 1.1 Договору-замовлення). (а.с. 5).

Під послугою з перевезення Сторони розуміють безпосереднє здійснення перевезення, забезпечення Перевізником транспортного експедирування, безпеки доставки вантажу, що включає збереження кількості, якості вантажу і вартості вантажу від моменту отримання його для перевезення від вантажовідправника (момент підписання представником/водієм Перевізника CMR - накладної або іншого підтверджуючого документу) до передачі вантажу вантажоодержувачу (момент підписання представником/працівником або іншою уповноваженою вантажоодержувачем особою CMR - накладної в графі «вантаж одержав» або іншого підтверджуючого документу) (п. 1.2 Договору - замовлення).

У п. 2 Договору - замовлення Сторони погодили умови перевезення, вартість послуг і порядок розрахунків. Маршрут: Нenstadt-Ulzburg (24558), (Німеччина) - м.Одеса (Україна); загальна вартість перевезення 2100 євро оплата за безготівковим розрахунком по курсу НБУ на день вивантаження, протягом 7-10 робочих днів по сканкопіях (курс 32,5562 - 68 368,00 грн); перевезення здійснюється автомобілем DAF НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , дата завантаження 05.08.2020 до 09:00; адреса завантаження: Нenstadt-Ulzburg (24558), вантажовідправник Фабрика - Іmmenhacken 5, склад Кirchweg 175, tel: НОМЕР_3 - ОСОБА_3; дата та час розвантаження - не вказано; адреса розмитнення: м. Одеса, «Евротермина» Хаджибеевская дорога, 4/1, ОСОБА_5 НОМЕР_8; адреса розвантаження: м. Одеса, 19 км Старокиевского шосе, ОСОБА_4 НОМЕР_7; назва вантажу: шини б/в; об`єм: 92 кв.м.; вага: до 22,8 т; термін оплати: в день розвантаження т/з по курсу НБУ; додаткові умови договору/водій: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_4 , номера паспорта: НОМЕР_5 .

Як зазначає позивач, після виконання перевезення ним 20.08.2020 було надіслано на адресу відповідача рахунок-фактуру №223 від 12.08.2020, акт №223 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.08.2020, CMR - накладну. (а.с. 6-10).

04.08.2021 позивач надіслав відповідачу претензію №26 від 03.08.2021 про оплату заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу у міжнародному сполученні у сумі 68 368,00 грн та пені за прострочення платежу. (а.с. 11-23).

Спір виник внаслідок того, що відповідач не сплатив позивачу вартість перевезення на спірну суму.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За змістом статті 307 ГК України та ст. 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДВП) 1956, зі змінами від 05.07.1978, застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Згідно ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів визначено, що вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; c) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; i) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: a) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику.

Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Судом встановлено, що у наданій позивачем CMR - накладній отримувачем вантажу заначено ФОП Німець Василь Петрович, ідн.код НОМЕР_6 , про що свідчить відбиток його печатки (гр. 24). Крім того, вказана накладна не містить адресу розвантаження, яка була обумовлена сторонами у Договорі-замовленні.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвал Господарського суду Черкаської області від 21.12.2021, від 10.01.2022, від 07.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІКЛУС ЛТД» та Фізична особа - підприємець Німець Василь Петрович надали суду копії: Договору №04072020/1 транспортного експедирування від 04.08.2020, CMR накладної від 05.08.2020, заявки на перевезення від 04.08.2020, рахунку №526 від 10.08.2020, акта здачі приймання робіт №82 від 10.08.2020 та платіжного доручення №4848 від 12.08.2020.

Надані докази не містять посилань на те, що відповідач виступав як експедитор. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження правовідносин між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКЛУС ЛТД» та Фізичною особою - підприємцем Німець Василем Петровичем, так само не містять матеріали даної справи докази, які підтверджують наявність правовідносин між відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКЛУС ЛТД» та Фізичною особою - підприємцем Німець Василем Петровичем.

Підставою даного позову є неналежне виконання відповідачем Договору-заявки №040720 від 04.08.2020, в межах якого, як стверджує позивачем, ним здійснено міжнародне перевезення вантажу згідно міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) б/н від 05.08.2020, водночас накладна CMR не містить відомостей про те, що відповідач є замовником перевезення, вантажоодержувачем вантажу.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач заперечував факт укладення договору із позивачем, в свою чергу, позивач не міг надати суду оригінал договору, посилаючись на те, що відповідач оригінал договору йому не направив.

Судом першої інстанції у судовому засіданні 10.01.2022 було виготовлено та приєднано до справи фотокопії з екрану ноутбука позивача при дослідженні даного питання у засіданні. (а.с. 146-161).

Згідно ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, тягар доказування позовних вимог за Законом покладено на позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не наведено, не доведено та не надано суду доказів на підтвердження виконання позивачем саме на користь відповідача послуги перевезення вантажу, який належить ФОП Німець В.П., вантаж для якого було перевезено ТОВ «Вікрус Лтд» за Договором №04072020/1 транспортного експедирування від 04.08.2020, також позивачем не надано доказів щодо існування між ним та вказаними особами договірних відносин, як-то договори, листування, рахунки, накладні тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі №925/1494/21 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агромашторг» на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі №925/1494/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 07.04.2022 у справі №925/1494/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти Приватне підприємство «Агромашторг».

4. Матеріали справи №925/1494/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська