ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. Справа№ 910/14746/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2021

у справі № 910/14746/21 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Стахова компанія "Інго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай."

про стягнення 13 823, 44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 у справі №910/14746/21 у задоволенні позову Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення 13 823,44грн відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- оскільки позивачем не підтверджено подання до відповідача заяви про страхове відшкодування у межах річного строку встановленого Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а з даним позовом позивач звернувся до суду з пропуском зазначеного строку, у відповідності до пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 вказаного Закону, у відповідача відсутній обов`язок здійснити відшкодування позивачу шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке відбулося 20.03.2020.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача до відповідача в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- позивачу стало відомо про поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0678090, укладений між винуватцем ДТП та відповідачем лише з постанови Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2021. Та до винесення даної постанови позивачу достеменно не було відомо про те, який поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був укладений раніше. Оскільки, на момент вчинення ДТП (20.03.2020) було відомо, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 (винуватця ДТП) була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Мега-Гарант»; позивач звертався із заявою про виплату страхового відшкодування до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» в межах річного строку з моменту ДТП; отже позивач здійснював волевиявлення щодо отримання відшкодування;

- позивач пропустив річний термін звернення саме до відповідача у цій справі, з причин, що від нього не залежали, оскільки першочергово заява на виплату та позов були подані до страховика, який також уклав поліс з винуватцем ДТП і дані про цей поліс містились в довідці поліції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Шапрана В.В., Сітайло Л.Г. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2021, справу №910/14746/21 призначено на 16.03.2021.

16.03.2022 розгляд справи №910/14746/21 не відбувся, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року частково змінена стаття 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 № 341/2022, продовжується строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

З 01.04.2022 по 27.05.2022 головуюча суддя Пашкіна С.А. перебувала у відпустці.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці з 02.05.2022, у справі № 910/14746/21 призначено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2022 у справі № 910/14746/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 призначено на 20.07.2022.

В судове засідання апеляційного господарського суду 20.07.2022 не з`явились представники сторін.

Враховуючи те, що позивач та відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, явка учасників процесу не визнано обов`язковою, неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у справі по суті, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судовою колегією встановлено.

20.03.2020 в місті Тернопіль по вул. Транспортній сталася дорожньо-транспортна (ДТП) пригода за участю транспортних засобів автомобіля Suzuki Vіtara, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Renault Megan, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.04.2020 у справі №607/5526/20 ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні ДТП.

ОСОБА_2 звернулась до АТ "СК "Інго" з заявою про виплату страхового відшкодування за подією, що мала місце 20.03.2020 за участю застрахованого автомобіля, з метою отримання виплати страхового відшкодування. Оскільки, подія була визнана страховим випадком за договором страхування № 710594429.19, позивачем вищевказана заява була прийнята та було здійснено дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування.

Так, позивач, на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови договору страхування, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 13 823,44грн, що підтверджується страховим актом №2452207 від 03.04.2020, розпорядженням №2452207 від 03.04.2020 про виплату по страховій події та платіжним дорученням №6117 від 16.04.2020 на суму 13823,44грн про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначався на підставі рахунку № 485 від 24.03.2020 наданого ТОВ "Терко Авто Моторс".

Виплативши страхове відшкодування позивач отримав право зворотної вимоги до страховика цивільно-правової відповідальності особи ОСОБА_1 , винного у скоєнні ДТП, згідно поліса №ЕР/107067586 - АТ "СК "Мега-Гарант".

Позивач у січні 2021 звернувся з позовом до Господарського суду Харківської області до АТ "СК "Мега-Гарант" про стягнення страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.04.2021 по справі № 922/97/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" 13823,44 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 у вказаній справі апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" задоволено. Рішення господарського суду Харківської області від 05.04.2021р. у справі №922/97/21 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційним судом в основу рішення покладено висновок про те, що станом на дату скоєння спірного ДТП - 20.03.2020, діяло два поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Renault Megan, д.р.н. НОМЕР_2 , а саме: поліс АО 0678090 страхової компанії ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай." та поліс ЕР 107067586 страхової компанії АТ "СК "Мега-Гарант". З огляду на те, що чинним законодавством не передбачено укладення двох договорів страхування одного об`єкта, та те, що перший поліс був виписаний ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай.", договір укладений з АТ "СК "Мега-Гарант" є нікчемним, а відтак підстав для стягнення страхового відшкодування із вказаної особи не було.

За вказаних обставин позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом до ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай." про стягнення страхового відшкодування по спірному випадку.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Для здійснення страхового відшкодування у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" детально регламентовано дії суб`єктів таких правовідносин, зокрема потерпілого (іншої особи, яка має право на отримання відшкодування) та страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

За змістом пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За змістом наведених норм Закону, до числа юридично значимих дій потерпілого (іншої особи, яка має відповідне право), необхідних для отримання страхового відшкодування, належить, у тому числі, подання страховику заяви про страхове відшкодування.

Подання відповідної заяви як підстави для виплати страхового відшкодування не заперечує права потерпілого звернутися за судовим захистом у разі ігнорування страховиком такої заяви, незгоди із розміром визначеної страхової виплати чи із рішенням страховика про відмову у страховому відшкодуванні.

Згідно з п.п. 37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода завдана майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 по справі №910/7449/17 надала висновок щодо застосування норм права, а саме: "закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування".

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

При цьому, не можуть бути покладені в основу рішення доводи позивача про те, що визначений Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є досудовим порядком урегулювання спору, з огляду на те, що вказане є позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, встановленої Законом, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Поряд з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено, що законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону № 1961-IV, а саме шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

У вказаній постанові судом також зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Переглянувши справу №465/4287/15 в касаційному порядку, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 підтримала власний правовий висновок (викладений у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к) щодо порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначивши, що "попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку".

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, а також не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Наведене свідчить про усталену правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо визначення порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також судового тлумачення норм Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, щодо відсутності обов`язку звернення потерпілого із відповідною заявою до страховика та наявності альтернативного способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Підставою вищезгаданих правових висновків Великої Палати Верховного Суду є твердження, що виникнення права на отримання страхового відшкодування пов`язується не з поданням потерпілим (іншою особою, що має відповідне право) заяви про таке відшкодування, а саме з настанням страхового випадку, що має наслідком виникнення у страховика обов`язку з регламентної виплати в силу закону та на підставі відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності його страхувальника, а за відсутності такого договору та у визначених законом випадках - виникнення цього обов`язку у МТСБУ.

Такий підхід (виникнення права на страхове відшкодування з моменту страхового випадку, а не з моменту звернення до страховика із відповідною заявою) і передбачає можливість захисту права щодо отримання регламентної виплати (страхового відшкодування) шляхом звернення потерпілого (іншої особи, що має відповідне право) до суду.

Судом також враховано правові позиції у постанові Верховного Суду від 12.02.2021 у справі №910/6013/20 за аналогічних обставин, у якій Верховний Суд не знайшов підстав відступати від висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к.

Водночас, у справі № 910/6013/20 страховик який виплатив страхове відшкодування звернувся з позовом до суду про стягнення страхового відшкодування з страховика винної у ДТП особи протягом річного строку встановленого Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином, подання відповідної заяви, як підстави для виплати страхового відшкодування не заперечує права потерпілого звернутися за судовим захистом в межах встановленого Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" річного строку.

Оскільки страховий випадок (ДТП) стався 20.03.2020, то позивач міг звернутися із відповідною заявою до відповідача або із позовом до суду до 20.03.2021.

У свою чергу позивач взагалі не звертався до відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." із заявою, у тому числі в межах визначеного Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строку.

Більше того, позивач звернувся до суду з даним позовом, лише зі спливом більш як чотирьох місяців після встановлення апеляційним судом обставин належного відповідача за спірними вимогами, та після спливу річного строку звернення встановленого Законом.

Зі змісту судових рішень у справі 922/97/21 судом встановлено, та позивачу як стороні процесу було відомо про наявність двох полісів щодо одного транспортного засобу.

Більше того, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується. Аналогічні положення містяться в пункті 17.3. статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

За таких обставин, позивач мав знати вказані норми законодавства у сфері страхування, з огляду на здійснення ним такої діяльності згідно КВЕД.

Більше того, з матеріалів справи, вбачається що представлення інтересів позивача - Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" здійснюється професійним правником - адвокатом Сакалюком Дмитром Васильовичем (свідоцтво на право здійснення адвокатською діяльністю № 4454 від 29.03.2011), що дає підстави вважати, що така особа володіє та вміє користуватися законодавчої базою.

За встановлених обставин, з даним позовом позивач звернувся до суду у вересні 2021 року, тобто вже після встановленого Законом річного строку.

За таких обставин, оскільки позивачем не підтверджено подання до відповідача заяви про страхове відшкодування у межах річного строку встановленого Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а з даним позовом позивач звернувся до суду з пропуском зазначеного строку, у відповідності до пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 вказаного Закону, у відповідача відсутній обов`язок здійснити відшкодування позивачу шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке відбулося 20.03.2020.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Стахова компанія "Інго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 у справі №910/14746/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14746/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

4 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.08.2022

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран