ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р. Справа № 924/228/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши справу

за позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", м. Хмельницький

до приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод", смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 4 386 067,18 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу згідно договору №094205AYRNFP016 від 01.01.2016 року, 1 670,09 грн. інфляційних втрат, 9 234,08 грн. 3% річних та 102 249,87 грн. пені,

за участю представників сторін:

позивача: Доценко О.О. згідно довіреності №007.2Др-4-0122 від 04.01.2022 року;

відповідача: Ромашин В.М. згідно відомостей з ЄДРЮО, ФОП та ГФ;

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача, з урахуванням заяви від 30.05.2022 року, 4 386 067,18 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу згідно договору №094205AYRNFP016 від 01.01.2016 року, 1 670,09 грн. інфляційних втрат, 9 234,08 грн. 3% річних та 102 249,87 грн. пені. Вимоги мотивує неналежним виконанням зі сторони відповідача своїх зобов`язань з повної та своєчасної оплати за надані послуги з розподілу природного газу.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 22.04.2022 року відкрито провадження у справі за позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", м. Хмельницький до приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод", смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 2 713 946,40 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу згідно договору №094205AYRNFP016 від 01.01.2016 року; призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.06.22 прийнято заяву позивача від 30.05.22 року, якою змінено предмет позову.

Ухвалою суду від 21.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Повноважний представник позивача під час судового розгляду спору позов підтримав, наполягає на його задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні та у відзиві від 07.06.2022 року заперечує проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовує наявністю форс-мажорних обставин, зокрема, запровадження воєнного стану, у зв`язку з чим відповідач звертався з проханням до позивача щодо відтермінування оплати за послуги з розподілу природного газу, проте, останнім було відмовлено. Зазначає також про існування великої ймовірності того, що завод в умовах воєнного стану не зможе розпочати виробничий сезон цукроваріння, а також зупинення реалізації готової продукції. Додатково зауважує на відсутності доказів виконання позивачем вимог п. 12.2. договору щодо дотримання процедури внесення змін до договору.

Позивач у відповіді на відзив не погоджується із запереченнями ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод». Вказує на положення договору про розподіл природного газу, укладеного між сторонами у справі, щодо порядку врегулювання та повідомлення про форс-мажорні обставини, та ненадання відповідачем сертифікату про форс-мажорні обставини, а також відсутність обґрунтувань, яким чином війна перешкоджає відповідачу оплатити фактично спожиті послуги з розподілу природного газу. Відтак, позивач вважає, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, а стороною договору має бути підтверджено здатність форс-мажорних обставин впливати на реальну можливість виконання зобов`язань.

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив від 20.07.2022 року додатково зазначає, що за період з січня 2022 року по червень 2022 року ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод» було спожито 841,45 м. куб. газу, вартість послуги з розподілу якого склала 1293,13 грн. Відтак, позивачем за першу половину 2022 року фактично надано відповідачу послуги з розподілу газу на суму 1293,13 грн. Звертає увагу також на відсутність доказів про вартість та кількість послуг, наданих для відповідача з початку 2022 року, щодо здійснення постійного моніторингу технічного стану газопроводів, забезпечення належної їх експлуатації, здійснення своєчасних виїздів за аварійними викликами, оперативної ліквідації витоків газу, здійснення локалізації аварійних ситуацій та посиленого нагляду за станом газорозподільної системи. У додаткових поясненнях від 03.08.2022 року просить суд зменшити розмір неустойки до 2000,00 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до заяви-приєднання № 094205AYRNFP016 від 01.01.2016р. до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) Теофіпольський цукровий завод (код 05394995) (споживач) приєднався до умов типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498.

Згідно з пунктом 1.1. цей типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2494 (пункт 1.2. договору).

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3 договору).

Згідно з пунктом 2.1. договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Як встановлено у пункті 2.3. договору, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем.

Згідно з пунктом 6.1. договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Відповідно до п. 6.3. договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність, виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 6.4. договору).

Згідно з пунктом 6.6. договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Пунктом 6.8. договору передбачено, що надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Оператор ГРМ має право отримувати від споживача оплату за цим договором (підпункт 1 пункту 7.2. договору).

Згідно з підпунктом 1 пункту 7.4 договору споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України (п. 8.1 договору).

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1. договору).

У додатку № 4 до договору сторонами погоджено розрахунок втрат і витрат природного газу та перелік точок комерційного обліку споживача, зокрема, Теофіпольський цукровий завод за адресою: смт. Теофіполь, вул. Соборна, 12, із величиною приєднаної потужності 17808 м. куб/год. та 2046, 2 м. куб./год. (7 котлів та жомосушка), а також Теофіпольський цукровий завод, Гуртожиток 1, за адресою: смт. Теофіполь, вул. Соборна, 7, із величиною приєднаної потужності 25,7402 м.куб./год.

30.09.2021 року між сторонами у справі підписано акт приймання-передачі природного газу №ХМ00068318, згідно якого відповідачу розподілено за вересень 2021 року 869298,41 м. куб. газу. При цьому, річна замовлена потужність у 2021 року становить 10647289,86 м. куб., у 2022 року 10857927,05 м. куб., місячна 904827,26 м. куб.

Позивач надіслав відповідачу лист від 31.03.2022 року, до якого долучено акти наданих послуг згідно договору від 01.01.2016 року за лютий 2022 року та березень 2022 року та рахунки на оплату наданих послуг, зокрема, №ХМЯ82004279 від 28.02.2022 року та ХМЯ82006904 від 31.03.2022 року на суми 1672120,76 грн. вказаний лист, згідно даних з сайту Укрпошта, отримано відповідачем 005.04.2022 року.

Відповідно до акту №ХМЯ82000210 від 31.01.2022 року, позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу у січні 2022 року на суму 1672120,78 грн.

Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" надіслано відповідачу із листом від 05.05.2022 року акт №ХМЯ8209972 від 30.04.2022 року про надання послуг з розподілу природного газу у квітні 2022 року на суму 1672120,78 грн., який отримано ПрАТ "Теофіпольський цукровий завод" 06.05.2022 року.

Згідно постанови № 2774 від 22.12.2021р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг установлено акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,54 грн/1куб.м на місяць.

ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод» звернувся до позивача із листом від 06.04.2022 року, у якому повідомив про неможливість своєчасно сплачувати за розподіл природного газу у зв`язку з збройною агресією проти України та просить відтермінувати оплату послуг до закінчення обставин непереборної сили. У відповідь позивач у листі від 14.04.2022 року заперечив проти зупинення платежів за договором.

З вищевикладеного, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи слідує, що правовідносини між сторонами виникли на підставі типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498, до якого відповідач приєднався шляхом підписання заяви-приєднання № 094205AYRNFP016 від 01.01.2016р.

Взаємовідносини учасників ринку електричної енергії регулюються, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії", Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2494.

За визначенням Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії - це транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії (ст. 1 Закону).

Відповідно до ст.ст. 45, 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

У ч. 4 ст. 179 ГК України зазначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Згідно із ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Кодекс газорозподільних систем (Кодекс ГРС) затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем", набрав чинності з 27.11.2015.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Абзац. 1 п. 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС (в редакції станом на час підписання відповідачем заяви-приєднання) визначено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року (абз. 1 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць (п. 6 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання (абз. 1 п. 7 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Споживач, що не є побутовим, оплачує вартість замовленої річної потужності виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу (п. 7 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Згідно п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно з пунктом 6.1. типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 6.6. типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Пунктом 6.8. договору передбачено, що надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

З матеріалів справи стверджується, що позивачем надіслано на адресу відповідача із супровідними листами акти наданих послуг за лютий 2022 року, березень 2022 року та квітень 2022 року на суми 1672120,76 грн., 1672120,76 грн., 1672120,78 грн. відповідно. Акти за лютий 2022 року та березень 2022 року відповідачем отримано 05.04.2022 року, акт за квітень 2022 року - 06.05.2022 року (згідно даних з сайту Укрпошта).

Однак, відповідач вказані акти не підписав, а також не направив на адресу позивача мотивовану відмову від їх підписання.

В частині заперечень відповідача щодо фактичного споживання газу та ненаданні доказів щодо вартості та кількості послуг судом враховуються визначені в договорі та Кодексу газорозподільних систем положення щодо порядку розрахунку щомісячної плати за послуги з розподілу природного газу, яка визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності, та відсутності заперечень зі сторони ПрАТ "Теофіпольський цукровий завод" щодо вартості послуг з розподілу природного газу після отримання відповідних актів наданих послуг.

З приводу твердження відповідача про наявність форс-мажорних обставин суд зазначає наступне. Згідно з ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 статті 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За умовами пункту 10.1. договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до пункту 10.2. договору, під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Згідно з пунктами 10.3 та 10.4 договору, сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

З аналізу наведеного слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання щодо оплати за надані послуги, відповідач посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, відповідно до якого засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента; підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання яких форс-мажорних обставин.

Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно; форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до частини 4 статті 263 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року зі справи №915/531/17, від 26 травня 2020 рок зі справи №918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи №913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором.

Відтак, твердження відповідача про те, що затримка оплати послуг відповідачем сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, є необґрунтованим.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини щодо правомірності визначення позивачем вартості послуг з розподілу природного газу за спірний період (з огляду на погодження замовленої потужності в акті приймання-передачі природного газу № ХМ00068318 від 30.09.2021р.), фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавались, позивач вправі нараховувати відповідачу грошові кошти в якості оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу (за підтримання замовленої потужності та забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи).

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18.02.2021 у справі №922/1703/20.

Відповідач не надав, а матеріали справи не містять доказів оплати заборгованості, що є предметом спору, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення 4 386 067,18 грн. боргу за послуги з розподілу природного газу за період з лютого-квітня 2022 року є правомірною та обґрунтованою.

Заперечення відповідача щодо недотримання позивачем п. 12.2. договору в частині внесення змін до договору не спростовують обов`язку ПрАТ "Теофіпольський цукровий завод" здійснити оплату послуг з розподіл природного газу згідно договору.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.218 Господарського кодексу України (далі - ГК України), учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч.1 ст.216 ГК України).

У сфері господарювання, згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст.231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У п.8.2 договору розподілу природного газу сторони передбачили, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється, починаючи, з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Перевіривши розрахунок пені за зобов`язаннями лютого 2022 року, суд зазначає, що за пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. При цьому, Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Так, отримавши 05.04.2022 року акти наданих послуг за лютий та березень 2022 року, відповідач не надав позивачу в письмовій формі мотивовану відмову від підписання таких актів наданих послуг та не вказав на наявність будь-яких розбіжностей. Таким чином, момент прострочення з оплати заборгованості за лютий 2022 року виник саме з моменту отримання відповідачем таких актів, тобто 05.04.2022 року.

Відтак, пеня за зобов`язаннями лютого 2022 року становить 30255,76 грн., в стягненні 14271,58 грн. пені за відповідний період суд відмовляє. Розрахунок пені за зобов`язаннями березня 2022 року та квітня 2022 року позивачем здійснено вірно, тому загальна сума пені становить 87 978,29 грн.

Разом із тим, згідно зі ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому слід взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін; інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зі змісту наведеної норми вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про їх зменшення. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не обґрунтовано завдання йому збитків порушенням зобов`язання відповідачем.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (постанова Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14).

Приймаючи до уваги посилання відповідача на фінансову нестабільність та скрутні умови в період дії воєнного стану, враховуючи час прострочення, надаючи оцінку наданим доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість зменшити розмір пені на 80%, до 17 598,66 грн., скориставшись правом, наданим нормою ч.3 ст.551 ЦК України

Перевіривши розрахунок 3 % та втрат від інфляції суд зазначає, що відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перерахувавши 3% річних за зобов`язаннями лютого 2022 року з мотивів, викладених вище, суд встановив, що правомірним є нарахування 4538,36 грн. ( з 05.04.2022 року по 27.05.2022 року); нарахування за березень 2022 року та квітень 2022 року є вірними. Водночас, оскільки позивач просить стягнути 9234,08 грн. 3% річних, що є меншим від суми, допустимої до стягнення, вимогу про стягнення 3% річних суд задовольняє в повному обсязі.

Щодо перерахунку втрат від інфляції за зобов`язаннями лютого 2022 року, нарахованих за квітень 2022 року, суд приймає до уваги наступне.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 р. у справі № 910/13071/19 виклав правову позицію щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць. В наведеній постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що "сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.".

Відповідно до приписів частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. При цьому відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду згідно з постановою 30.01.2019 у справі №755/10947/17, незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступив Верховний Суд, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Отже, з урахуванням останніх правових позицій, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, інфляційна складова за певний місяць враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці (час прострочення у неповному місяці більше 15 днів - за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (15 днів) - за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується).

Оскільки прострочення за зобов`язаннями лютого 2022 року виникло до 15 квітня 2022 року, позивачем правомірно нараховано 32 296,59 грн. втрат від інфляції. Таким чином, 1670,09 грн. втрат від інфляції, які просить стягнути позивач, в межах суми, допустимої до стягнення, тому відповідна вимога задовольняється судом.

Враховуючи вищевикладене, позов акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", м. Хмельницький до приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод", смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 4 386 067,18 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу згідно договору №094205AYRNFP016 від 01.01.2016 року, 1 670,09 грн. інфляційних втрат, 9 234,08 грн. 3% річних та 102 249,87 грн. пені, підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 4386067,18 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу, 1670,09 грн. втрат від інфляції, 9234,08 грн. 3% річних та 17595,66 грн. пені. В стягненні 14271,58 грн. пені суд відмовляє у зв`язку з необґрунтованістю та 70382,63 грн. пені по причині зменшення її розміру судом.

Витрати на сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі частини третьої статті 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення. Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 902/339/16, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 05.04.2018 у справі № 917/1006/16.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", м. Хмельницький до приватного акціонерного товариства "Теофіпольський цукровий завод", смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 4 386 067,18 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу згідно договору №094205AYRNFP016 від 01.01.2016 року, 1 670,09 грн. інфляційних втрат, 9 234,08 грн. 3% річних та 102 249,87 грн. пені, задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Теофіпольський цукровий завод» (30601, Хмельницька область, Хмельницький район, вул. Соборна, буд. 12, код 05394995) на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» (29019, м. Хмельницький, пр. Миру, 41, код 05395,18 грн. (чотири мільйони триста вісімдесят шість тисяч шістдесят сім грн. 18 коп.) заборгованості за послуги з розподілу природного газу. 1670,09 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят грн. 09 коп.) втрат від інфляції, 9234,08 грн. (дев`ять тисяч двісті тридцять чотири грн. 08 коп.) 3% річних, 17595,66 грн. (сімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять грн. 66 коп.) пені, 67274,24 грн. (шістдесят сім тисяч двісті сімдесят чотири грн. 24 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В стягненні 84654, 21 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.08.2022 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (29019, м. Хмельницький, пр. Миру, 41) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (30600, Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Теофіполь, вул. Жовтнева, 12) - рек. з пов. про вручення