ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022м. ДніпроСправа № 904/8852/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігорової Т.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "СРТ", м. Запоріжжя

до Приватного підприємства "БУДМАРКЕТ", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 36 960,00 грн.

Представники:

від позивача: Федоренко Р.В., ордер АЕ № 1101076 від 03.11.2021, адвокат;

від відповідача: Биструшкін О.С., ордер АЕ № 1115086 від 10.01.2022, адвокат.

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "СРТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства "БУДМАРКЕТ" заборгованість у розмірі 36 960,00 грн. за рахунком № 27 від 13.04.2021 сплату вартості товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

15.12.2021 від представника відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву ви. № б/н від 14.12.2021.

30.12.2021 від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив на позовну заяву ви. № б/н від 22.12.2021; письмові заперечення вих. № б/н від 22.12.2021 на клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2022 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/8852/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.02.2022 року о 10:40 год.

У призначеному підготовчому судовому засіданні 09.02.2022 оголошено перерву до 22.02.2022 о 15:00 год.

21.02.2022 від представника відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву ви. № б/н від 18.02.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2022 продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 11.04.2022 включно та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 16.03.2022 о 10:00 год.

Підготовче судове засідання 16.03.2022 не відбулось у зв`язку веденням із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2022 призначено підготовче судове засідання на 31 травня 2022 року о 11:40 год.

17.05.2022 на офіційну електронну адресу Господарського суду Дніпропетровської області від представника позивача до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022 у задоволенні заяви позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "СРТ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу EasyСon - відмовлено.

27.05.2022 від відповідача - Приватного підприємства "БУДМАРКЕТ" надійшло до суду клопотання вих. № б/н від 27.05.2022 про відкладення судового засідання.

31.05.2022 на офіційну електронну поштову адресу Господарського суду Дніпропетровської області від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "СРТ" надійшла заява № б/н від 30.05.2022 про закриття підготовчого провадження та розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, та призначити справу до розгляду по суті в режимі відеоконференції.

31.05.2022 від відповідача - Приватного підприємства "БУДМАРКЕТ" надійшли до суду письмові пояснення по суті справи вих. № б/н від 27.05.2022.

Представники сторін у призначене підготовче судове засідання 31.05.2022 не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2022 о 12:00 год., заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "СРТ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено та призначене судове засідання проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

У призначеному судовому засідання 23.06.2022 з розгляду справи по суті оголошено перерву до 27.07.2022.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 27.07.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань в частині повернення коштів за оплачений, однак не поставлений товар.

Позиція відповідача

Відповідач заперечує проти задоволення позову, вважає, що не порушив свої зобов`язання, оскільки сторони не узгодили строк поставки товару та позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження направлення відповідачу вимоги про поставку товару.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

13.04.2021 відповідачем - Приватним підприємством "Будмаркет", як постачальником, було виставлено позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "СРТ", як покупцю, рахунок №27 на оплату зазначеного у рахунку товару на суму 36 960,00 грн. (арк.с.4)

В подальшому позивачем було сплачено вказаний рахунок у повній сумі 36 960,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 219 від 13.04.2021 та банківська виписка АТ Перший Український міжнародний банк за 13.04.2021 (арк.с.5-7), після чого відповідач поставки товару не здійснив, а грошові кошти не повернув.

20.10.2021 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 02-21 від 20.10.2021 з вимогою в семиденний строк поставити товар, а в разі неможливості повернути перераховані згідно рахунку № 27 від 13.04.2021 грошові кошти в сумі 36 960,00 грн.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, поставку товару не здійснив, грошові кошти не повернув, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ст. 509 ЦК України (надалі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

При цьому, згідно зі статтею 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частини 1 статті 639 ЦК України).

Відповідно до норм статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 640 Цивільного кодексу України визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки).

Відтак, між сторонами мало місце укладення правочину на поставку товару у спрощений спосіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, щодо договору поставки товару законом не встановлено обов`язкової вимоги укладення його у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 663, 664 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

В силу положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач перерахував відповідачу попередню оплату у сумі 36 960,00 грн. згідно рахунку № 27 від 13.04.2021 за платіжним дорученням № 219 від 13.04.2021.

Таким чином, позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з оплати придбаного товару.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем, як постачальником, не виконано обов`язок щодо постачання товару на суму 36 960,00 грн., у зв`язку з чим у позивача, як покупця, виникло право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідачем, в свою чергу, не спростовано факт отримання попередньої оплати за договором та не надано доказів повного та своєчасної поставки позивачу товару за договором, як і не надано доказів повернення передплати за недопоставлений товар.

Доводи відповідача, що строк поставки не настав, спростовуються наявною у матеріалах справи претензією з вимогою поставки товару, визначеного у рахунку № 27 від 13.04.2021 та оплаченого платіжним дорученням № 219 від 13.04.2021 або повернення коштів за цей товар, направлена рекомендованим листом.

Відповідач не заперечує проти отримання цього листа, але заперечує проти вмісту конверту та зазначає у заяві свідка про те, що у конверті знаходились сторінки рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021у справі № 904/4885/21

Позивачем також надана заява свідка, особи яка здійснювала відправлення претензії, що нею в конверт було вкладено саме претензію № 02.10.2021 від 20.10.2021

Надаючи оцінку таким доказам сторін суд виходить із такого.

Між позивачем та відповідачем спір про повернення коштів, сплачених за рахунком № 27 від 13.04.2021 вже розглядався.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021у справі № 904/4885/21 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "СРТ" про стягнення грошових коштів з Приватного підприємства «Будмаркет» відмовлено оскільки не настав строк поставки товару. Так, сторонами не встановлено строку поставки, вимога про таку поставку позивачем не направлялась.

За даними системи «Діловодство» Господарського суду Дніпропетровської області справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. Рішення суду підписано 18.10.2021 здано до канцелярії суду для направлення сторонам 20.10.2021. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення про отримання зазначеного рішення позивачем, повернулось до суду 28.10.2021

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, з огляду на той факт, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 у справі № 904/4885/21 не було отримано позивачем нарочно безпосередньо в приміщенні суду 20.10.2021, а лише направлено судом в цю дату поштовим зв`язком, суд вважає більш вірогідною заяву свідка, особи яка здійснювала відправлення претензії, що нею в конверт було вкладено саме претензію № 02.10.2021 від 20.10.2021

При цьому діюче законодавство не встановлює обов`язку покупця направляти таку вимогу листом з описом вкладення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем обов`язку передати товар на момент звернення позивача до суду з даним позовом настав.

Згідно положень статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначених норм права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

За змістом статті 662 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться, зокрема, за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 689 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок покупця щодо прийняття товару, зокрема, покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Доводи відповідача, що позивач мав звернутися до продавця (поставщика) та узгодити місце поставки товару є безпідставними.

Відповідачем не надано доказів готовності товару до передачі позивачу, в тому числі дії з поставки, повідомлення позивача про готовність товару до вивозу. Місце його знаходження та вимога про його отримання тощо.

Таке повідомлення було здійснено відповідачем лише 18.03.2022 та 11.04.2022 під час розгляду вже другого поспіль спору в Господарському суді Дніпропетровської області про стягнення з останнього отриманої попередньої оплати за непоставлений товар, тоді як мало бути направлено не пізніше 7 днів з дати отримання претензії від 20.10.2021.

Щодо доводів про часткову поставку товару та відмову покупця від підпису видаткової накладної №28 від 28.04.2021.

На доказ такої відмови відповідачем надано акт від 28.04.2021. Суд не приймає такий акт як належний і допустимий доказ з огляду на таке.

В рахунку № 27 від 13.04.2021 на підставі якого була сплачена попередня оплата міститься інформація про відпуск товару за наявності паспорта та довіреності.

До матеріалів справи відповідачем не надано довіреності на отримання матеріальних цінностей від імені позивача, а саме, на отримання товару, зазначеного в № 27 від 13.04.2021№ 27 від 13.04.2021 в повному обсязі або частково, або на отримання товару, зазначеного у видатковій накладній № 28 від 13.04.2021.

Відтак, позивачем було доведено факт порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару у встановлений строк, що свідчить про наявність у позивача права вимагати повернення спірної суми грошових коштів у порядку статті 693 Цивільного кодексу України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

За встановлених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо судового збору

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "Будмаркет" (51900, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, проспект Василя Стуса, буд. 15Б; ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "СРТ" (69032, Запорізька область, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 57, кв. 44; код ) грошові кошти у сумі 36 960,00грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 05.08.2022.

Суддя В.Г. Бєлік