ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Справа№ 910/15576/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 09.08.2022,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022

у справі №910/15576/21 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом ОСОБА_1

до 1) Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.»

про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису приватного нотаріуса,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» про:

- визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018, укладеного між відповідачами;

- визнання недійсним з моменту укладення Договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладеного між відповідачами, посвідченого 17.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 579 та зареєстрований державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.;

- скасування рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 41149943 від 17.05.2018 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни щодо реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасування запису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Пономарьової Дар`ї Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41149943 від 17.05.2018, щодо заборони на нерухоме майно, обтяжувач (іпотекодержатель) ТОВ «А.В.Л.» (), іпотекодавець ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) адреса АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018 суперечить приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу та кредитного договору, оскільки відповідач-2 (ТОВ «А.В.Л.») ніколи не мав статусу фінансової та/або кредитної установи, отже не мав права укладати із відповідачем-1 (ПАТ «Дельта Банк») у якості фактора спірний договір купівлі-продажу майнових прав, а з іншого боку, не мав права ставати стороною (набувати статусу кредитора) за кредитним договором та набувати права вимоги за останнім. У зв`язку з цим вказаний договір купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018 підлягає визнанню недійсним відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України. Разом з цим, враховуючи те, що спірний договір купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018, на підставі якого були відчужені майнові права за кредитним договором №3005 від 26.04.2012, протирічить вимогам законодавства і у зв`язку з цим є недійсним з моменту його укладення, недійсним з моменту укладення є також і спірний договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17.05.2018, оскільки останній забезпечує виконання грошового зобов`язання, яке виникло безпосередньо з кредитного договору №3005 від 26.04.2012.

Крім того, позивачка вказує на наявність підстав скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесених на підставі спірних договорів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на порушення її прав та охоронюваних законом інтересів у спірних правовідносинах, оскільки електронні торги стосовно продажу права вимоги за кредитним договором відповідачу-2 є протиправними.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15576/21 відмовлено у відкритті провадження у справі із посиланням на положення пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки, виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, позовні вимоги ОСОБА_1 випливають із кредитного договору №30005 від 26.04.2012, укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 , що є основним зобов`язанням, тобто однією зі сторін за яким є фізична особа, що не відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. При цьому суд послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 19.11.2019 у справі №910/9362/19, від 02.10.2018 у справі №910/1733/18 та від 19.03.2019 у справі №904/2526/18.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 28.06.2022 ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15576/21 і направити справу №910/15576/21 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Позивачка посилається на те, що суд першої інстанції зробив безпідставний висновок стосовно того, що спір за позовною заявою стосується майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, однією зі сторін якого є фізичні особи.

Скаржниця наголошує на тому, що позовною заявою у цій справі оспорюється договір купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018 та договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17.05.2018, які були укладені між відповідачами та за якими відповідач-2 набув право вимоги за кредитним договором №3005 від 26.04.2012 у розмірі 209 287,43 грн, а отже сторонами оспорюваного правочину є юридичні особи і такий спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Крім того, позивачка наголосила на тому, що Північний апеляційний господарський суд раніше вже скасовував постановлену Господарським судом міста Києва ухвалу від 29.12.2020 про відмову відкрити провадження в іншій господарській справі №910/20501/20 за позовом ОСОБА_3 , позовні вимоги якої мали такий же самий предмет і такі ж самі підстави, як і позовні вимоги у даній господарській справі.

Також Північний апеляційний господарський суд постановою від 30.11.2021 скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у даній справі, якою ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі №910/15576/21, проте 27.01.2022 Господарський суд міста Києва знов постановив ухвалу, якою вдруге відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження у даній справі, при цьому правове обґрунтування повторної відмови у відкритті провадження є абсолютно тотожним правовому обґрунтуванню щодо відмови у відкритті провадження у справі, яке було викладене у мотивувальній частині ухвали від 29.12.2020 у справі №910/20501/20 та мотивувальній частині ухвали від 27.09.2021, якою вперше було відмовлено відкрити провадження у цій справі.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відповідачі письмових відзивів на апеляційну скаргу суду не надали, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №910/15576/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сулім В.В., судді - Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.

30.06.2022 року на стадії вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до провадження вказаною колегією суддів, суддя Сулім В.В. заявив про самовідвід від розгляду справи №910/15576/21. Заява судді про самовідвід заявлена з метою недопущення сумнів в неупередженості суду, що можуть виникнути у зв`язку з наявністю спірних взаємовідносин з відповідачем (Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»), які ускладнені процедурою ліквідації банку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2022 заяву судді Суліма В.В. про самовідвід від розгляду справи №910/15576/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 - задоволено.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/207/22 від 30.06.2022 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №910/15576/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15576/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15576/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

18.07.2022 матеріали справи №910/15576/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15576/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15576/21, встановлено учасникам справи строк для подання відзивів, заяв, клопотань, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 02.08.2022.

У судове засідання, призначене на 02.08.2022, з`явився представник позивача. Представники відповідача у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Суд у судовому засіданні 02.08.2022 перейшов до розгляду апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 у справі №910/15576/21 оголошено перерву до 09.08.2022.

У судовому засіданні 09.08.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка учасників судового процесу

У судове засідання 09.08.2022 з`явився представник позивача.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд апеляційної скарги Північним апеляційним господарським судом повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Повідомлення із копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 та від 02.08.2022 про призначення справи до розгляду на 02.08.2022 та 09.08.2022, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронну адресb Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зазначені в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування. Електронна адреса Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» у матеріалах справи зазначена не була.

Водночас, інформація щодо призначення розгляду справи №910/15576/21 була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України за посиланням https://anec.court.gov.ua/sud4873/gromadyanam/povidomlennya/1295303/.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні 09.08.2022, суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті без участі представників відповідачів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судом

26.04.2012 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №30005 від 26.04.2012, виконання зобов`язань за яким забезпечене Іпотечним договором від 26.04.2012, укладеним між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дудко Ю.А. за реєстровим номером № 1164.

Предметом іпотеки за вказаним Іпотечним договором є двокімнатна квартира АДРЕСА_3 .

02.12.2013 між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги від 02.04.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виноградовою Н.О. за реєстровим номером № 1533, за яким ПАТ «Астра Банк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги виконання зобов`язань за кредитним договором №30005 від 26.04.2012 та Іпотечним договором від 26.04.2012.

04.05.2018 відбувся аукціон на електронному майданчику ProZorro.Sale, на якому право вимоги за кредитним договором № 30005 від 26.04.2012 та Іпотечним договором від 26.04.2012 було продане Товариству з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» за ціною 104 669,44 грн, що підтверджується протоколом електронного аукціону №UА-ЕА-2018-03-07-000241-а.

На підставі вищезазначеного протоколу електронного аукціону №UА-ЕА-2018-03-07-000241-а 17.05.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «А.В.Л.» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018 та договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений 17.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим № 579.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018 ПАТ «Дельта Банк» передало у власність ТОВ «А.В.Л.» право вимоги за кредитним договором №30005 від 26.04.2012 та право вимоги за Іпотечним договором від 26.04.2012, а на підставі договору відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 17.05.2018 ПАТ «Дельта Банк» передало ТОВ «А.В.Л.» право вимоги погашення заборгованості за кредитним договором №30005 від 26.04.2012 за рахунок звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_4 , яка є предметом Іпотечного договору від 26.04.2012.

Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. внесено запис про обтяження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , обтяжувачем нерухомого майна є ТОВ «А.В.Л.», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 124333779 від 17.05.2018.

На думку позивача, аукціон стосовно продажу права вимоги за кредитним договором №30005 від 26.04.2012 є протиправними, а укладені за наслідками такого аукціону оскаржувані договори суперечать вимогам чинного законодавства України, а рішення про державну реєстрацію та записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є незаконними, що стало підставою для звернення позивачки до суду з позовом у справі №910/15576/21 .

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.09.2021 у справі №910/15576/21 (суддя Ломака В.С.) було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису приватного нотаріуса.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 була мотивована тим, що зі змісту та підстав поданого позову, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, спір у цій справі виник з правовідносин, що стосуються правочинів, укладених для виконання зобов`язання за кредитним договором, однією зі сторін яких є фізична особа, тому суд дійшов висновку, що спір у даній справі не відноситься до предметної юрисдикції господарських судів.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі №910/15576/21 (головуючий суддя Станік С.Р., судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/15576/21 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/15576/21скасовано, матеріали справи №910/15576/21 повернуто до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Однак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі №910/15576/21 із посиланням на положення пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України оскільки спір у цій справі виник з правовідносин, що стосуються правочинів, укладених для виконання зобов`язання за кредитним договором, однією зі сторін яких є фізична особа.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Згідно частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Положеннями статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Водночас, юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи. Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Місцевий господарський суд, відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті провадження у даній справі, послався на те, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки, виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, позовні вимоги ОСОБА_1 випливають із кредитного договору №30005 від 26.04.2012, укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 , що є основним зобов`язанням, тобто однією зі сторін за яким є фізична особа, що не відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів зазначає, що дійсно у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі спори щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, у той час, як кредитний договір №30005 від 26.04.2012, виконання зобов`язань за яким забезпечене Іпотечним договором від 26.04.2012, укладеним між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладено із фізичною особою - ОСОБА_3 .

Відповідно, якщо спір виник з іпотечного договору, укладеного у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором (основне зобов`язання), укладеним між фізичною та юридичною особою, то він не підлягає вирішенню господарським судом. Така правова позиція узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.11.2019 у справі №910/9362/19, від 02.10.2018 у справі №910/1733/18 та від 19.03.2019 у справі №904/2526/18.

Однак, суд першої інстанції помилково визначив характер та зміст спірних правовідносин у даній справі, оскільки між позивачкою та відповідачами у даній справі відсутній спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором.

Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом позову у справі №910/15576/21 є визнання недійсними Договору купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018 та Договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого 17.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за реєстровим №579, укладеного між відповідачами, за якими Товариство з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» набуло право вимоги за Кредитним договором №30005 від 24.04.2012 у розмірі 209 287,43 грн.

Тобто, по-перше, сторонами оспорюваних правочинів є юридичні особи, тобто такій спір віднесений до юрисдикції господарського суду, а по-друге, враховуючи наведені ОСОБА_1 підстави позову, спір виник у зв`язку з порушенням на думку позивачки норм статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України, статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки при укладенні договору купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018, який є договором факторингу, на її думку, було недотримано суб`єктного складу договору (ТОВ «А.В.Л.» ніколи не мало статусу фінансової та/або кредитної установи).

При цьому, згідно частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями.

Отже, оскільки сторонами договору купівлі-продажу майнових прав №495/К від 17.05.2018 та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17.05.2018 є юридичні особи, а позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги порушенням її прав та охоронюваних законом інтересів укладенням відповідачами даних договорів, даний спір, враховуючи положення пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції підлягає вирішенню господарським судом.

Нездійснення позивачкою господарської діяльності у спірних правовідносинах не позбавляє її конституційного права на звернення до господарського суду з позовом про визнання недійсними господарських договорів, укладених між юридичними особами, які, на її думку, порушують її права та охоронювані законом інтереси.

Окрім наведеного, колегія суддів також наголошує на тому, що ухвалою від 27.09.2021 Господарський суд міста Києва вже відмовляв ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі №910/15576/21 із посиланням на те, що спір у даній справі не відноситься до предметної юрисдикції господарських судів, оскільки виник із правовідносин, що стосуються правочинів, укладених для виконання зобов`язання за кредитним договором, однією зі сторін яких є фізична особа.

Однак, постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі №910/15576/21 (головуючий суддя Станік С.Р., судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.) було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 і скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/15576/21 із направленням матеріалів справи №910/15576/21 до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Північний апеляційний господарський суд, скасовуючи названу ухвалу, дійшов висновку, що вказані судом першої інстанції підстави відмови у відкритті провадження є незаконними.

Однак, місцевий господарський суд, всупереч чинній постанові суду апеляційної інстанції від 30.11.2021, з аналогічних підстав знову відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі №910/15576/21, чим порушив принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява №48553/99), а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95)).

З урахуванням викладеного, матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису приватного нотаріуса.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги позивачки є обґрунтованими, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15576/21 підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, оскільки при її постановленні судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а матеріали справи №910/15576/21 підлягають поверненню до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом даної апеляційної скарги позивачки, має бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15576/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15576/21 скасувати.

Матеріали справи №910/15576/21 повернути до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.08.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка