ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

11 серпня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/496/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Діброви Г.І.,

Колоколова С.І.

розглянувши без виклику представників сторін клопотання представника Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк" про забезпечення судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області

від 18 січня 2022 року (повний текст складено 20.01.2022)

по справі № 916/496/20

за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк"

за участю у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма „Славутич-95"

про: визнання договору поруки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.01.2022 у справі №916/496/20 (головуючий суддя Д`яченко Т.Г., судді Погребна К.Ф., Смелянець Г.Є.) у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк" відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18.01.2022 у справі №916/496/20 та ухвалити нове рішення, якім позовні вимоги задовольнити.

05.07.2022 від представника Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до суду надійшло клопотання в порядку ст. 125 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення судових витрат шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Південно-західного апеляційного господарського суду попередньо визначену грошову суму для забезпечення відшкодування судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язаних з апеляційним переглядом справи №916/496/20 в розмірі 8 800,00 грн. В обґрунтування заявленого клопотання АТ "ПУМБ" посилається на те, що майновий стан позивача чи його інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача, у випадку відмови у позові.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк" про забезпечення судових витрат у справі №916/496/20 відмовлено.

У вказаній ухвалі від 19.07.2022 суд апеляційної інстанції зазначив, про недоведеність належними та допустимими доказами того факту, що позов ОСОБА_1 має ознаки завідомо безпідставного, майновий стан позивача чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові, оскільки позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце знаходження на території України, та на даний час у суду відсутні підстави вважати, що поданий позивачем позов має ознаки завідомо безпідставного та має інші ознаки зловживання правом на позов.

01.08.2022 до суду апеляційної від представника Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до суду надійшло вдруге клопотання в порядку ст. 125 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення судових витрат на тих самих підставах, що й було зазначено в клопотанні від 05.07.2022 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Південно-західного апеляційного господарського суду попередньо визначену грошову суму для забезпечення відшкодування судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язаних з апеляційним переглядом справи №916/496/20 в розмірі 8 800,00 грн.

В обґрунтування клопотання представник АТ «ПУМБ» зазначає, про неодноразове звернення ОСОБА_1 до АТ «ПУМБ» з аналогічними позовами, а саме у справах : №2-1262/11,№2/1522/12352/11, №2/1522/12806/11, №520/9510/13-2, №815/7394/13-а, №520/9366/14-ц, №521/13085/14-ц, №520/3543/14-ц, №520/1919/15-ц,№ 758/7144/16-ц, що на думку представника АТ „Перший Український Міжнародний Банк" є зловживанням процесуальними правами.

Крім того, Акціонерне товариство „Перший Український Міжнародний Банк" зазначає, про незадовільний майновий стан позивача, який в подальшому у разі відмови у задоволенні позову може утруднити або унеможливити виконання судового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження своєї позиції заявник зазначає, що ОСОБА_1 не отримує заробітної плати та інших доходів, не є засновником будь-якої юридичної особи чи фізичною особою підприємцем, відсутні протягом значного часу кошти на рахунок в банку.

Окрім цього заявник зазначає, про неможливість виконання раніше існуючих виконавчих листів у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 достатнього майна, на яке можна було б звернути стягнення для погашення заборгованості перед банком.

Судова колегія, розглянувши вказане клопотання, відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Господарського процесуального кодексу України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч. 4 ст. 125 Господарського процесуального кодексу України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право за клопотанням відповідача зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач, у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Водночас, забезпечення витрат на професійну правничу допомогу застосовується у випадках, якщо:

позов має ознаки завідомо безпідставного;

позов має інші ознаки зловживання правом на позов;

позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання чи місцезнаходження на території України, а також майна, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Щодо твердження Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк", що позивач неодноразово звертався до відповідача аналогічними позовами, що може свідчити про зловживання правом на позов, колегія суддів зазначає наступне.

Процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Згідно з приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Частиною 1 ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. Таке право гарантоване позивачу процесуальним законом і не залежить від волі інших учасників процесу.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Судова колегія звертає увагу, що наведені заявником справи були розглянути в порядку цивільного та адміністративного судочинства; предметом позову у даних справах не співпадає з предметом позову №916/496/20, яка подана до Господарського суду Одеської області. Водночас, у якості відповідачів, крім АТ «ПУМБ» виступали також інші особи.

Крім цього, як вбачається із клопотання АТ «ПУМБ», позови ОСОБА_1 залишено без розгляду, але підстави для залишення без розгляду заявником не наведено.

Судова колегія вдруге зазначає, що норми Господарського процесуального кодексу України не містять критеріїв визначення безпідставного або штучного позову, а тому, однозначно встановити, що позов є штучним або завідомо безпідставним, без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не вбачається за можливе. Висновок про штучний характер позову або про те, що він є завідомо (для позивача) безпідставним, не повинен ґрунтуватися на припущеннях. В іншому разі висновок про те, що подання такого позову є зловживанням процесуальними правами, не буде переконливим і, відповідно, залишення позовної заяви без розгляду може бути розцінене як порушення права позивача на судовий захист. Дана правова позиція зазначена в Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.07.2019 у справі №910/16436/18, від 22.07.2019 у справі №910/16407/18, від 05.09.2019 у справі №910/16404/18, від 24.10.2019 у справі №910/16413/18, від 18.11.2021 у справі №910/4650/21, від 14.06.2022 у справі №910/10680/21.

Подання позивачем позову є реалізацією передбаченого статтею 4 Господарського процесуального кодексу України права на звернення до господарського суду, і саме по собі звернення з таким позовом за недоведеності обставин, зазначених у частині другій статті 43 Господарського процесуального кодексу України, не свідчить про процесуальне зловживання своїми правами позивачем.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що встановлення наявності чи відсутності підстав для пред`явлення позову здійснюється судом під час розгляду справи по суті в нарадчій кімнаті після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

На думку колегії суддів неприпустимо надавати на стадії судового розгляду будь-які оцінки щодо поданих сторонами доказів та доцільно утриматися від передчасних висновків щодо безпідставності або штучності позову, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Їх належність, допустимість, достовірність оцінюються як кожного окремо, так і їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності у нарадчій кімнаті.

Отже, наведені відповідачем доводи щодо зловживання позивачем своїми процесуальними правами мають характер припущень, які не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Щодо твердження Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк", щодо незадовільного майнового стану позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наданих АТ ПУМБ документів, у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькової О.В. знаходяться виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT ПУМБ в т.ч.:

- ВП №68026601 від 30.12.2021 щодо стягнення заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 2 600 000,00 дол. США і 176 551,16 грн. заборгованості по пені за порушення строків сплати відсотків;

- ВП №68026613 від 30.12.2021 про стягнення заборгованості по пені за порушення строків сплати кредиту в розмірі 825 663,00 грн.

- ВП №68026630 від 30.12.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 понесених судових витрат у розмірі 98,54 дол. США та 122,82 грн.

Крім того, у постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження №50660376 про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 344,10 грн.

Однак, постановою від 31.05.2016 виконавчий лист по справі №50660376 був повернутий, в даній постанові було зазначено, що згідно довідки ДПС на обліку в органах Державної податкової служби боржник ОСОБА_1 не перебуває, інформація щодо місця роботи боржника в ДРФО ( централізована база даних, в якій накопичується інформація про доходи фізичних осіб та суми сплачених податків) відсутня.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність інших виконавчих проваджень, в яких позивач є боржником не є тією обставиною та не може беззаперечно свідчити про відсутність у позивача можливості у разі відмови у задоволенні позову виконати судове рішення щодо сплати витрат на правничу професійну допомогу.

Відсутність у позивача у власності майна також не свідчить про те, що витрати на професійну правничу допомогу не можуть бути відшкодовані не за рахунок реалізації майна, а власними коштами позивача. При цьому, слід врахувати, що проведений представником відповідача розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 800 грн на цій стадії судового розгляду справи є орієнтовним.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що Акціонерним товариством „Перший Український Міжнародний Банк" не надано належних та допустимих доказів, що на момент подання відповідного клопотання ОСОБА_1 не отримує жодних доходів наприклад від у вигляді заробітної плати або інших доходів.

Доказів, що позивач вчиняє дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові також не надано.

З врахуванням вказаних умов для забезпечення судових витрат, суд не вбачає необхідності зобов`язання позивача вносити на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу), оскільки позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце знаходження на території України, та на даний час у суду відсутні підстави вважати, що поданий позивачем позов має ознаки завідомо безпідставного та має інші ознаки зловживання правом на позов, а також на теперішній час у суду відсутні відомості, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Тому, апеляційна колегія вважає, що заявлене клопотання АТ ПУМБ є передчасними та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 74, 125, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства „Перший Український Міжнародний Банк" про забезпечення судових витрат у справі №916/496/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя Г.І. Діброва

Суддя С.І. Колоколов