ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3706/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання - Молодов В.С.

за участю представників:

від позивача: Дабіжа Я.І.

від відповідача: Мастістий І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛАМ УКРАЇНА"

на рішення господарського суду Одеської області від 25.05.2022, суддя в І інстанції Літвінов С.В, повний текст якого складено 06.06.2022 в м. Одесі

у справі: № 916/3706/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛАМ УКРАЇНА"

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "МВК ТРАНС"

про стягнення 5 779 049,93 грн.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛАМ УКРАЇНА" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "МВК ТРАНС" про стягнення 5 779 049,93 грн., з яких: збитки 529 049,93 грн., пов`язані з несвоєчасним вивезенням кукурудзи та сплатою послуг з додаткового зберігання зерна через неналежне виконанням відповідачем договору № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування від 26.02.2021 щодо виконання заявок на організацію перевезень продукції, а також штрафні санкції у розмірі 5 250 000 грн., нараховані на підставі пункту 2 Додаткової угоди № 2 до договору № ТЕО-128 у зв`язку з безпідставним неприйняттям до перевезення вантажу за заявками на організацію перевезень продукції у листопаді 2021 року із зернового складу до портового зернового терміналу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.05.2022 в задоволені позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не зазначено всієї необхідної інформації в заявках, а також не надано всіх необхідних документів, до надання яких відповідач не тільки мав право не виконувати, але за змістом пункту 2.1.14 Договору - зобов`язаний був утриматись від виконання обов`язків за договором, отже, на думку суду, відсутній факт порушення відповідачем господарського зобов`язання, що в свою чергу виключає наявність в діях відповідача складу господарського правопорушення.

Також, суд не прийняв до уваги доводи позивача про те, що з листування сторін вбачається, що підставою для відмови у здійсненні перевезень була виключно неузгодження сторонами вартості перевезень, з огляду на принцип обов`язковості умов договору. Позивач повинен був розуміти, що визначені договором зобов`язання з надання Клієнтом у заявках вичерпної інформації та забезпечення Експедитора передбаченою документацією є його прямим обов`язком, виконання якого обумовлює виконання Експедитором зустрічного зобов`язання із здійснення перевезень.

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував про відсутність правових підстав для запропонованого відповідачем перегляду ціни, про необґрунтованість запропонованого відповідачем підвищення ціни договору, протиправності відмови відповідача від виконання зобов`язань за договором у зв`язку з неузгодженням сторонами підвищення ціни договору та за відсутності факту розірвання договору

Судом встановлено, що сторони в договорі передбачили право Експедитора пропонувати зміну умов договору в частині його ціни. Таке право обумовлене зміною тарифів та ставок залізницею та транспортними підприємствами. Реалізація такого права обмежена різницею, на яку залізницею та транспортні підприємства змінюють тарифи та ставки. Сторонами узгоджені загальнодоступні джерела, з яких можна отримати інформацію про зміну тарифів, зокрема - Договором також передбачені правові наслідки неузгодження Клієнтом запропонованих Експедитором тарифів і ставок - в такому разі, Експедитор отримує право відмовити від зобов`язання щодо виконання транспортно-експедиторських послуг.

Із встановлених судом обставин, які не заперечуються сторонами, вбачається, що відповідач запропонував позивачу переглянути вартість транспортно-експедиторських послуг в бік їх збільшення, посилаючись на підвищення ставки за користування вагонами-зерновозами майже у чотири рази.

Пунктом 4 додаткової угоди № 2 від 28 вересня 2021 року передбачено, що ціна договору може бути скоригована виключно на різницю збільшення тарифів та розцінок.

Різниця між розміром тарифу за добову оренду вагону зерновозу у період з вересня по листопад склала 1000,00 грн. - 1800,00 грн = 800 грн. В свою чергу, різниця між тарифами, визначеними у додатковій угоді № 2 від 28 вересня 2021 року та запропонованими відповідачем збільшеними тарифами склала від 518 до 521 грн.

Отже, передумови, передбачені п. 3.8. та п. 4 додаткової угоди № 2 для ініціювання перегляду були дотримані відповідачем, оскільки ставки оренди вагонів об`єктивно зросли.

Разом з тим, в листі від 03 листопада 2021 року у відповідь на пропозицію ТОВ «МВК «Транс» переглянути тарифи, позивач повідомив про свою відмову від такого перегляду з огляду на те, що вважали таку пропозицію спробою зловживання правами та намагання перекласти несприятливі наслідки настання подій, що входять до звичайних підприємницьких ризиків на Товариство, оскільки вважає, що зміна ставок на користування вагонами відбувається щорічно, має сезонний характер, є передбачуваною, тому зростання ставок входить до звичайних підприємницьких ризиків, які ТОВ «МВК Транс мало можливість спрогнозувати. В цьому ж листі, ТОВ «Олам Україна» наполягало на виконанні зобов`язань відповідачем за цінами, узгодженими в додатковій угоді № 2, та попередило про те, що у випадку відмови від виконання зобов`язань, воно буде змушене вжити негайних заходів щодо відшкодування збитків та стягнення штрафних санкцій.

З цієї відповіді вбачається, що позивач повністю заперечив право відповідача пропонувати переглядати тарифи, всупереч умов п. 3.8. Договору та пункту 4 додаткової угоди № 2 до Договору та відмовився від запропонованого збільшення тарифів не з підстав необґрунтованості їх розрахунку, а саме у зв`язку із запереченням самого права ТОВ «МВК Транс» ініціювати їх перегляд.

В такому випадку, наслідком відмови Клієнта від узгодження запропонованої Експедитором зміни тарифів є передбачене пунктом 3.8. Договору право Експедитора відмовитись від виконання зобов`язань з перевезення вантажу (що не знаходиться в дорозі) Клієнта.

У листі № 661 від 10.11.2021 року відповідач наголосив на такому праві та ще раз запропонував узгодити збільшення ставок перевезення, який залишився без відповіді.

Отже, оскільки ТОВ «МВК Транс» мало правові (пункт 3.8. Договору та пункт 4 додаткової угоди № 2 від 28.09.2021 року) та фактичні (збільшення тарифів залізниці на користування вагонів зерновозів) підстави для перегляду ціни договору, враховуючи відмову позивача від погодження збільшення ціни договору з мотивів заперечення наявності у експедитора самого права вимагати збільшення ціни договору як такого, та правові наслідки такої відмови у вигляді права Експедитора відмовитись від виконання заявок з перевезення, суд дійшов висновку, що таке невиконання є правомірним та не утворює склад цивільного правопорушення, та не може бути підставою для застосування заходів господарської відповідальності у вигляді як стягнення збитків, так і штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

ТОВ "ОЛАМ УКРАЇНА" у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначене рішення господарського суду Одеської області від 06.06.2022 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, ніби відповідач правомірно не виконав спірні заявки за договором № ТЕО-128 внаслідок:

- непогодження Позивачем нової ціни Договору, яка була запропонована Відповідачем з огляду на збільшення вартості оренди вагонів-зерновозів;

- неповноти інформації, зазначеної у спірних заявках, та неподання Позивачем усіх передбачених договором № ТЕО-128 документів.

Така позиція прямо суперечить чинному законодавству України, умовам договору № ТЕО-128 та усталеній практиці договірних відносин між сторонами цього спору.

Слід наголосити, що у відповідача не було ані фактичних, ані правових підстав відмовлятись від виконання спірних заявок. Зокрема, у даному випадку не відбулось прострочення кредитора

При цьому, скаржник зазначає, що протягом строку дії договору № ТЕО-128 будь-які зміни до Збірнику Тарифів не вносились. Останні зміни датовані 25 листопада 2020 року. Вони передували укладенню Договору, а отже, за будь-яких обставин не могли зумовлювати збільшення ціни договору. До Збірника тарифів застосовуються Коефіцієнти-2. Останні зміни до Коефіцієнтів датовані 11 серпня 2021 року. Вони передували укладенню Додаткової угоди № 2, а отже, за будь-яких обставин не могли зумовлювати збільшення ціни договору після укладення Додаткової угоди № 2.

Отже, правових підстав для зміни вартості послуг ТЕП відповідно до пунктів 3.8. Договору та пункту 4 Додаткової угоди № 2 не існувало. Висновок суду першої інстанції про зворотне прямо суперечить змісту коментованих умов Договору.

Наведені відповідачем розрахунки не можуть вважатись прийнятним обґрунтуванням договірної ціни також з тих підстав, що ставки плати за використання вагонів на сайті uz.com розраховані у гривнях на добу, у той час як за Договором № ТЕО-128 - у гривнях за тонну. У відповіді на відзив Позивач звертав увагу суду на зазначені обставини. Однак суд першої інстанції не взяв до уваги ці доводи, поклавши в основу Рішення суперечливі та помилкові розрахунки Відповідача.

Так само хибним є висновок Суду першої інстанції про те, що відповідач належним чином реалізував своє право на відмову від виконання спірних заявок, якби він і був наділений таким правом. В цій частині Рішення суперечить абз. 2 ч. 1 ст. 641 ЦК України, ст. 188 ГК України, низці умов договору № ТЕО-128 та усталеній судовій практиці у подібних спорах. Ані пропозиції відповідача про збільшення ціни договору, зроблені без належного обґрунтування, ані форма відмови від виконання спірних заявок (їх ігнорування) не відповідають умовам договору № ТЕО-128, чинному законодавству та вимогам доброчесності.

Також скаржник наголошує на тому, що договір № ТЕО-128 не встановлює обов`язку ТОВ «ОЛАМ Україна» надати документи, визначені пунктами 2.2.2. - 2.2.4., 2.2.6. Договору, одночасно із заявками. Між сторонами виникла усталена практика, згідно з якою Позивач надавав необхідні документи вже після підтвердження прийняття Експедитором заявок до виконання. Така практика не суперечить Закону чи Договору № ТЕО-128. Заявки, подані у спірний період, були подані своєчасно та містили усі відомості, необхідні для їх прийняття до виконання. За таких обставин позивач правомірно очікував на їx прийняття до виконання.

У своїх листах № 637 від 29.10.2021 та № 661 від 10.11.2021 ТОВ «МВК ТРАНС»: не заявляло про будь-які недоліки заявок, недостатність наданої інформації для виконання заявок; не вимагало додатково надати інформацію/документи для виконання заявок; взагалі не коментувало факт невиконання заявок у спірний період. Отже, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги імперативні вимоги статті 933 ЦК України та дійшов помилкового висновку про правомірність дій ТОВ «МВК ТРАНС» у спірних правовідносинах.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач правомірно відмовився від виконання спірних заявок, і тому не досліджував наявність (відсутність) інших елементів складу цивільного правопорушення. Тобто доводи позивача в цій частині залишені без оцінки суду.

Стосовно стягнення збитків скаржник посилався на ті ж самі обставини, що викладені у позовній заяві.

Протиправність поведінки ТОВ «МВК Транс» полягає у невиконанні Договору № ТЕО- 128 у формі безпідставного невиконання шести заявок Позивача у період з 5 по 30 листопада 2021 року. Протиправний характер поведінки ТОВ «МВК Транс» у спірних правовідносинах детально висвітлений у підрозділі 2.1. цієї позовної заяви «Щодо протиправності невиконання Експедитором заявок».

Шкода полягає у додаткових витратах на оплату вартості послуг із зберігання зерна за договором складського зберігання № 01/66-21, які Позивач зазнав внаслідок невиконання Експедитором заявок за Договором № ТЕО-128.

ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» у повному обсязі оплатило послуги Зернового складу, зокрема, у частині додаткових витрат, спричинених невиконанням Договору № ТЕО-128 з боку ТОВ «МВК Транс».

Причинно-наслідковийзв`язок між протиправною поведінкою ТОВ «МВК Транс» та збитками ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» полягає в тому, що саме внаслідок допущеного Експедитором порушення - невиконання заявок Позивача на організацію перевезення кукурудзи, Позивач поніс додаткові витрати на оплату наданих послуг зі зберігання зерна, які б він не поніс у разі належного виконання своїх зобов`язань ТОВ «МВК Транс». Отже, зв`язок між порушенням Договору №'ТЕО-128 з боку ТОВ «МВК Транс» та збитками Позивача є прямим.

Скаржник зауважує, що наведений підхід відповідає усталеній судові практиці. Зокрема, ТОВ «МВК Транс» вже виступало відповідачем у спорі, який виник через безпідставне не виконання заявок на перевезення вантажів. Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.07.2020, залишеним в силі постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2020у справі № 916/438/20 задоволено позов ТОВ «ЮГ РЕЗЕРВ» до ТОВ «МВК Транс» про стягнення збитків у розмірі 189 541 грн.

Вина ТОВ «МВК Транс» полягає в тому, що невиконання Договору № ТЕО-128, яке спричинило збитки Позивача, викликане безпосередньо внутрішньою волею ТОВ «МВК Транс».

Слід зауважити, що поведінка ТОВ «МВК Транс» має не тільки винний, але й недобросовісний характер. Протягом 27 та 28 жовтня 2021 року Експедитор ігнорував заявки Позивача, не попереджаючи про їх можливе невиконання. У подальшому листуванні ТОВ «МВК Транс» факти невиконання заявок не прокоментовані, будь-яких підстав такої поведінки не наведено.

ТОВ «МВК Транс» не могло не знати, що така бездіяльність спричинить додаткові витрати ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» на організацію вивезення та зберігання кукурудзи.

Отже, на думку Апелянта, протиправність поведінки Відповідача, наявність та розмір завданих збитків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою Експедитора і заподіяними збитками та вина Експедитора у вчиненому порушенні зобов`язання доведені належним чином.

Також, на думку скаржника, суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального права, що вплинули на вирішення спору. Зокрема, у рішенні враховано доводи та докази, надані відповідачем у відзиві на позовну заяву. Але відзив було подано із значним порушенням встановленого строку за відсутності будь-якого обґрунтування причин порушення зазначеного строку. Тому врахування відзиву при вирішенні спору призведе до нівелювання порядку і строків подання відзиву, буде проявом надмірної гнучкості.

Отже, на переконання Апелянта, справа підлягала вирішенню на підставі наявних матеріалів без урахування відзиву.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

При цьому, за своїм змістом викладені у відзиві на апеляційну скаргу обставини фактично дублюють зміст відзиву на позовну заяву.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 26.02.2021 року між ТОВ "ОЛАМ УКРАЇНА" (Клієнт) і ТОВ "МВК ТРАНС" (Експедитор) було укладено договір № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування, за умовами п. 1.1. якого Експедитор взяв на себе зобов`язання за дорученням Клієнта та за його рахунок надавати комплекс послуг з транспортно-експедиційного обслуговування для здійснення перевезень вантажів по території України, країн СНД та інших держав, а Клієнт зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, експедитор зобов`язаний забезпечити своєчасне замовлення і подачу вагонів під завантаження на станції відправлення вантажу, організувати відвантаження вантажу залізничними вагонами, відповідно до додаткових угод до даного договору та отриманих від Клієнта заявок.

Згідно з п. Відповідно до п. 2.2. договору, Клієнт зобов`язаний:

не пізніше, ніж за 5 (п`ять) робочих днів до початку відвантаження направити Експедиторові заявку на перевезення вантажу із зазначенням назви вантажу, пункту навантаження та станції відправлення вантажу, обсягу, строків (початок і закінчення) навантаження, станції призначення та назви одержувача, видів супровідних документів, Інструкції із заповнення залізничної накладної (пункт 2.2.1 Договору);

забезпечити Експедитора квотою-дозволом на перевезення експортних вантажів (пункт 2.2.2. Договору);

видати Експедиторові належним чином оформлену довіреність (довіреності), складську квитанцію, лист-клопотання на вчинення юридичних дій, передбачених Договором (пункт 2.2.3 Договору);

надати Експедиторові копію ЗЕ контракту (договору) (пункт 2.2.4. Договору);

забезпечити Експедитора добовим підтвердженням порту на приймання вантажу (АРМ ОперПЛАН) (пункт 2.2.6. Договору).

За умовами п. 3.1, п.п. 3.1.1, п. 3.2 договору, ціна за договором є договірною та фіксується в Додатках до договору. У разі виникнення додаткових витрат на перевезення (які були попередньо погоджені в письмовій формі), ціна може бути переглянута і зафіксована в новому Додатку за взаємною згодою сторін. Ціна договору складається із вартості послуг, визначаються за взаємною згодою сторін і фіксуються у додатках до цього договору, які включають у себе провізну плату, розмір зборів за виконання експедитором пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення операцій та послуг, а також плати (винагорода), що належить експедитору. Розмір договірної ціни визначається видом і обсягом надаваних транспортно-експедиторських послуг (ТЕП), встановлюється у відповідному додатку до договору.

Згідно з п. 3.8 договору у випадку введення нових тарифів і ставок залізницею та транспортними підприємствами Експедитор зобов`язаний запропонувати Клієнту перегляд тарифів і ставок на послуги експедитора, повідомивши про свій намір заздалегідь. Після взаємного погодження сторонами нових тарифів і ставок Сторони оформлюють таке погодження Додатковою угодою до цього Договору.

Нові тарифи і ставки не поширюються на вантажі Клієнта, що знаходяться в дорозі.

У випадку відмови Клієнта погодити нові запропоновані Експедитором тарифи і ставки, Експедитор має право відмовитися від виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу (що не знаходяться в дорозі) Клієнта. Нові тарифи не поширюються на вантажі, що знаходяться в дорозі.

Сторони визначили контактних осіб (далі за текстом - Контактні особи) та їх телефони для зв`язку (п. 4.13. Договору). Зокрема, контактною особою Клієнта визначено Котовського В.І. У реквізитах Експедитора зазначено електронну адресу для листування: (розділ 6 Договору "Місцезнаходження та реквізити сторін").

18.08.2021 була укладена Додаткова угода № 1 щодо вартості перевезення кукурудзи у період на листопад - грудень поточного року в кількості 40 000 мт.

Вартість перевезення 1 тони вантажу деталізована у табличній формі у пункті 1.1. Додаткової угоди № 1.

09.09.2021 року між ТОВ "ОЛАМ Білоцерківський елеватор" (Зерновий склад) і Позивачем (Поклажодавець) було укладено договір складського зберігання № 01/66-21.

За змістом пункту 1.1. договору, Зерновий склад зобов`язався за плату прийняти на строкове зберігання сільськогосподарську продукцію (зернові та олійні пізні культури) урожаю 2021 року, що передається йому Поклажодавецем, надавати послуги по доведенню якості отриманого на зберігання зерна до рівня, що забезпечує оптимальний режим зберігання (сушка, очищення, інші технологічні операції), а також послуг по його навантаженню. Під навантаженням вважається процес переміщення зерна з ємкостей Зернового складу на (в) ємкості, вказані Поклажодавцем.

Орієнтовна кількість зерна, що планується до передачі на зберігання, та базисні норми, згідно з якими проводиться розрахунок, визначені у пункті 1.4. Договору складського зберігання. Ця умова передбачає зберігання кукурудзи у кількості 60 000 т.

Тарифи на послуги Зернового складу, зокрема, зберігання зерна, визначені у

Додатку № 1 до Договору. Вартість зберігання зернових складає 2,52 грн з урахуванням ПДВ за 1 тону залікової ваги зерна протягом доби.

Відвантаження зерна проводиться згідно з графіком, який в обов`язковому порядку погоджується з Зерновим складом (пункт 3.9. Договору складського зберігання).

28.09.2021 сторонами було укладено Додаткову угоду № 2, згідно з якою вартість послуг ТЕП на листопад-грудень була підвищена (пункт 1.1. Додаткової угоди № 2), а саме:

Станція відправленняСтанція призначенняЕлеваторСтавка грн./тону з ПДВ
Біла ЦеркваИЗТ/Ксенієво (експ)ТОВ "ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР"630
Біла ЦеркваРисоїл/чорноморськ- порт-експортТОВ "ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР"649
Біла ЦеркваБруклін Киев/Одеса-Порт (експ.)ТОВ "ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР"630
Біла ЦеркваБоріваж/ЧорноморскаяТОВ "ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР"630
Біла ЦеркваТІС_МВ КАРГО/ЧорономорскаяТОВ "ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР"630
Біла ЦеркваГрінтур Миколаїв ВантажнийТОВ "ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР"580
Біла ЦеркваЕВТ/Жовтнева ТОВ "ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР"592
Відповідно до пункту 1.2. Додаткової угоди № 2, Експедитор здійснює пошук вагонів в кількості, достатній для виконання Заявки власними силами та на власний розсуд. Вказана в п. 1.1. вартість перевезення не залежить від власника вагонів, якими буде фактично здійснене перевезення.

За умовами п. 2 Додаткової угоди № 2, у випадку порушення Експедитором своїх зобов`язань за Договором, у т.ч. безпідставної відмови від прийняття вантажу Клієнта через неподачу вагонів до завантаження, Експедитор сплачує компенсацію Клієнту із розрахунку 250,00 грн/кожну тонну неприйнятого до перевезення вантажу Клієнта згідно відповідної заявки.

Пунктом 4 Додаткової Угоди № 2 від 28.09.2021 року сторони домовились, що у випадку збільшення тарифів та розцінок, зазначених у п. 1.1. вище й які не залежать від Експедитора, а інформація про таке збільшення тарифів є загально відомою (щодо тарифів залізниці - відображена на веб-сайті https://www.uz.gov.ua/cargo_transportation/tariff_conditions/ або https://www.uz.cargo.com та визначаються в Збірнику Тарифів, завтерджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 15.09.2009 року за № 340/16356, ціна Договору може бути скоригована виключно на різницю таких тарифів та розцінок.

Умовами п. 5 Додаткової угоди № 2 сторони узгодили, що в усьому іншому, що не передбачено Додатковою угодою, обов`язковими будуть умови вищезазначеною Договору.

На виконання умов договору, позивач протягом 27 - 28 жовтня звертався до ТОВ "МВК ТРАНС" із заявками на організацію перевезень продукції у листопаді 2021 року - із зернового складу ТОВ "Олам Білоцерківський Елеватор" до портового зернового терміналу ТОВ "ІЗТ", а саме:

5-7 листопадамаршрут(3500 тонн)
10-12 листопадамаршрут(3500 тонн)
14-16 листопадамаршрут(3500 тонн)
17-19 листопадамаршрут(3500 тонн)
21-23 листопадамаршрут(3500 тонн)
28-30 листопадамаршрут(3500 тонн)
Зазначені заявки надсилалися Контактною особою Клієнта на визначену Договором електронну адресу Експедитора.

Листом № 637 від 29.10.2021 ТОВ "МВК ТРАНС" звернулось до ТОВ «Олам» з проханням про перегляд ставок на перевезення на листопад 2021 року у зв`язку із підвищенням ставки за користування вагонами-зерновозами (майже у 4-ри рази).

У відповідь на цей лист, ТОВ "ОЛАМ УКРАЇНА" листом від 03.11.2021 повідомило ТОВ "МВК ТРАНС" про відмову в черговому перегляді узгоджених раніше ставок на перевезення, з огляду на те, що вважало таку пропозицію спробою зловживання правами та намагання перекласти несприятливі наслідки настання подій, що входять до звичайних підприємницьких ризиків на Товариство, оскільки вважало, що зміна ставок на користування вагонами відбувається щорічно, має сезонний характер, є передбачуваною, тому зростання ставок входить до звичайних підприємницьких ризиків, які ТОВ «МВК Транс мало можливість спрогнозувати. Також наполягало на виконанні "Зобов`язань відповідачем за цінами, узгодженими в додатковій угоді № 2, та попереджало, що у випадку відмови від виконання зобов`язань, буде змушене вжити негайних заходів щодо відшкодування збитків та стягнення штрафних санкцій.

08.11.2021 ТОВ "ОЛАМ УКРАЇНА" повторно звернулось до ТОВ "МВК ТРАНС" з вимогою негайно, але не пізніше 10:00 09.11.2021 забезпечити всі дії, необхідні для належної організації перевезень.

Натомість, 10.11.2021 ТОВ «МВК ТРАНС» звернулося до позивача із листом № 661, у якому посилаючись на те, що збільшення тарифів на використання вагонів, зокрема вагонів зерновозів АТ «Укрзалізниця» та приватними власниками «змушує експедиторів переглядати вартість послуг з транспортного експедирування», запропонувало погодити нові ставки на перевезення. При цьому, відповідач звертав увагу позивача на те, що ставки на використання вагонів відображено на офіційному сайті http://uz-cargo.com/.

16.11.2021 року ТОВ "Олам Білоцерківський елеватор" звернулось до позивача з вимогою про належне виконання узгодженого сторонами плану-графіку відвантаження кукурудзи протягом листопада-грудня 2021 року (лист № 95 від 16.11.2021). Елеватор також повідомив, що ТОВ "МВК Транс" не забезпечило явку свого представника з метою оформлення наказу на навантаження та забезпечення контролю за повнотою навантаження вагонів, не вчинило будь-яких інших заходів, спрямованих на відвантаження кукурудзи. 01.12.2021 зерновий склад направив на адресу Позивача лист № 101, в якому повідомив, що станом на 01.12.2021 жодного відвантаження номінованим експедитором ТОВ "МВК Транс" за планом-графіком здійснено не було.

Також, матеріали справи містять залізничні накладні №№ 33305145; 33328675; 33463746; 33465683, з яких вбачається, що позивач з метою якнайшвидшого вивезення кукурудзи звернувся до іншої експедиторської компанії - ПП «Атланта Агро».

Станом на 30.11.2021 ТОВ «Олам Україна» забезпечило подання декількох маршрутів вагонів силами ПП «Атланта Агро»: 17.11.2021 - 18.11.2021 - 45 вагонів, загальна вага кукурудзи 3075,15 тон; 27-28.11.2021 - 45 вагонів, загальна вага кукурудзи 3082,85 тон.

Листом від 01.12.2021 № 101 ТОВ «Олам Білоцерківський елеватор» повідомило позивача, що станом на 01.12.2021 жодного відвантаження номінованим експедитором ТОВ «МВК Транс» за планом-графіком здійснено не було. До зазначеного листа були додані рахунок № 627 від 30.11.2021, акт-здачі-приймання робіт № 353 від 30.11.2021, а також розрахунок вартості послуг за додаткові дні зберігання протягом листопаду 2021 року у зв`язку із порушенням строків вивозу зерна (кукурудзи), погодженого сторонами у графіку відвантаження (копії перелічених документів додаються).

02.12.2021 року позивач оплатив відповідні послуги зернового складу, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 6180 від 01.12.2021.

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до господарського суду із даним позовом

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення збитків 529 049,93 грн., пов`язаних з несвоєчасним вивезенням кукурудзи та сплатою послуг з додаткового зберігання зерна через неналежне виконанням відповідачем договору № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування від 26.02.2021 щодо виконання заявок на організацію перевезень продукції, а також штрафні санкції у розмірі 5 250 000 грн., нараховані на підставі пункту 2 Додаткової угоди № 2 до договору № ТЕО-128 у зв`язку з безпідставним неприйняттям до перевезення вантажу за заявками на організацію перевезень продукції у листопаді 2021 року із зернового складу до портового зернового терміналу.

Колегія суддів враховує, що згідно з положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 181 ГК України, господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. У такому разі день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини третьої статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ст. 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 Господарського кодексу України.

Статтею 217 ГК України визначено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин, і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України. Зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналогічні приписи закріплені у ст.224 та ч.1 ст.225 ГК України, за якими учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку, якщо буде доведено кожний з елементів складу правопорушення. Недоведення хоч би одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Як вже було зазначено вище, за умовами п. 3.1, п.п. 3.1.1, п. 3.2 договору, ціна за договором є договірною та фіксується в Додатках до договору. У разі виникнення додаткових витрат на перевезення (які були попередньо погоджені в письмовій формі), ціна може бути переглянута і зафіксована в новому Додатку за взаємною згодою сторін. Ціна договору складається із вартості послуг, визначаються за взаємною згодою сторін і фіксуються у додатках до цього договору, які включають у себе провізну плату, розмір зборів за виконання експедитором пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення операцій та послуг, а також плати (винагорода), що належить експедитору. Розмір договірної ціни визначається видом і обсягом наданих транспортно-експедиторських послуг (ТЕП), встановлюється у відповідному додатку до договору.

Згідно з п. 3.8 договору № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування у випадку введення нових тарифів і ставок залізницею та транспортними підприємствами Експедитор зобов`язаний запропонувати Клієнту перегляд тарифів і ставок на послуги експедитора, повідомивши про свій намір заздалегідь. Після взаємного погодження сторонами нових тарифів і ставок Сторони оформлюють таке погодження Додатковою угодою до цього Договору.

У випадку відмови Клієнта погодити нові запропоновані Експедитором тарифи і ставки, Експедитор має право відмовитися від виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу (що не знаходяться в дорозі) Клієнта.

Отже, вказаним пунктом договору сторони передбачили право експедитора в односторонньому порядку ініціювати внесення змін до договору в частині його ціни, за умови зміни тарифів залізницею.

Пунктом 4 Додаткової Угоди № 2 від 28.09.2021 року сторони домовились, що у випадку збільшення тарифів та розцінок, зазначених у п. 1.1. вище й які не залежать від Експедитора, а інформація про таке збільшення тарифів є загально відомою (щодо тарифів залізниці - відображена на веб-сайті https://www.uz.gov.ua/cargo_transportation/tariff_conditions/ або https://www.uz.cargo.com та визначаються в Збірнику Тарифів, затвердженому наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 15.09.2009 року за № 340/16356, ціна Договору може бути скоригована виключно на різницю таких тарифів та розцінок.

Тобто, сторони в договорі передбачили право Експедитора пропонувати зміну умов договору в частині його ціни. Таке право обумовлене зміною тарифів та ставок залізницею та транспортними підприємствами. Реалізація такого права обмежена різницею, на яку залізницею та транспортні підприємства змінюють тарифи та ставки. Сторонами узгоджені загальнодоступні джерела, з яких можна отримати інформацію про зміну тарифів, зокрема - Договором також передбачені правові наслідки неузгодження Клієнтом запропонованих Експедитором тарифів і ставок - в такому разі, Експедитор отримує право відмовити від зобов`язання щодо виконання транспортно-експедиторських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з введенням АТ «Укрзалізниця» нових тарифів, ТОВ "МВК ТРАНС" звернулося до позивача з листами № 637 від 29.10.2021 та № 661 від 10.11.2021, в яких керуючись п. 4 Додаткової Угоди № 2 від 28.09.2021 та п. 3.8 договору № ТЕО-128 пропонувало останньому погодити нові ставки на перевезення. При цьому, відповідач звертав увагу позивача, що ставки на використання вагонів за листопад збільшились майже вдвічі в порівнянні з жовтнем місяцем, що відображено на офіційному сайті http://uz-cargo.com/. Також відповідач у вказаних листах звертав увагу позивача на те, що п. 3.8 договору визначено, що у випадку відмови Клієнта погодити нові запропоновані Експедитором тарифи і ставки, Експедитор має право відмовитися від виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу (що не знаходяться в дорозі) Клієнта.

Водночас, у відповідь на ці листи ТОВ "ОЛАМ УКРАЇНА" відмовило у перегляді узгоджених раніше ставок на перевезення вантажу та наполягало на належному виконанні заявок за існуючими умовами договору.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку саме зміна цінової/тарифної політики AT "Укрзалізниця" шляхом встановлення нових ставок плати за використання вагонів, яка істотно впливає на визначення вартості послуг відповідача на користь третіх осіб, і стала підставою для звернення відповідача до позивача з відповідними пропозиціями щодо погодження нових ставок на перевезення.

Достатнім джерелом інформації з визначення різниці, на яку може коригуватися вартість перевезення, є інформація з веб-сайту Укрзалізниці, в якій й зазначені відповідні ставки.

Як вбачається з інформації станом на 28.10.2021, яка міститься на загальновідомому офіційному сайті http://uz-cargo.com/, на яку є посилання в спірному договорі та додатковій угоді №2 до договору, ставка оренди за 1 добу вагону зерновоза збільшилась з 1200 у вересні до 1800 у листопаді, тобто на 600 грн., а з моменту затвердження сторонами у серпні 2021 року додаткової угоди № 1 ставки добової оренди вагонів зерновозів збільшувались Укрзалізницею щомісяця: до 1000 грн. у вересні 2021, до 1200 грн. у жовтні, до 1800 грн. у листопаді 2021 року та до 1900 грн. у грудні 2021 року.

Тарифи за оренду вагонів Укрзалізниці у листопаді в порівнянні з серпнем 2021 року зросли у 3.3 рази (з 540 грн./добу у серпні до 1800 грн/добу у листопаді).

При цьому, запропоноване у листі ТОВ «МВК ТРАНС» збільшення у листопаді 2021 року тарифів у порівнянні з погодженою у серпні 2021 року ціною перевезень було лише вдвічі більшим, а саме - з 514-571 в залежності від станції у серпні 2021 року до 1100-1170 у листопаді.

Отже, запропоновані позивачем у листопаді нові ставки на перевезення є у двічі більшими, ніж ставки обумовлені сторонами в додатковій угоді № 1, підписаної у серпні 2021 року, в той час як ринкові тарифи на оренду вагонів у листопаді стали втричі більшими, ніж тарифи на ці ж вагони, які існували у серпні 2021.

В свою чергу, збільшення вартості перевезення Додатковою угодою № 2 відбулося на підставі додаткової угоди № 1 та у зв`язку з підвищенням залізницею ціни оренди вагонів-зерновозів.

Колегія суддів вважає, що обставина зміни цінової/тарифної політики AT "Укрзалізниця" щодо встановлення нових ставок плати за використання вагонів, а у даному випадку підвищення ставок оренди вагонів та тарифи на залізничні перевезення перебувають поза волею та контролем відповідача, тобто, відповідач ніяким чином не впливає на встановлення нових ставок плати за використання вагонів, що виключає вину відповідача у нанесенні збитків позивачу по справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що дії відповідача зі звернення до відповідача з відповідними пропозиціями (листи № 637 від 29.10.2021 та № 661 від 10.11.2021) щодо перегляду (коригування) ціни договору є правомірними та такими, що відповідають умовам укладеного між сторонами договору, зокрема п. 3.8 договору та п. 4 Додаткової угоди № 2 від 28.09.2021.

Водночас, наслідком такої відмови ТОВ "ОЛАМ УКРАЇНА" від узгодження запропонованої Експедитором зміни тарифів, є передбачене пунктом 3.8. договору право Експедитора відмовитись від виконання зобов`язань з перевезення вантажу (що не знаходиться в дорозі) позивача.

Отже, ТОВ "МВК Транс" в межах умов п.3.8 договору та п. 4 Додаткової угоди №2 правомірно запропоновано останньому погодити нові ставки на перевезення у зв`язку зі зміною ставок, встановлених Укрзалізницею. Після відмови клієнта щодо перегляду тарифів відповідач реалізував право в односторонньому порядку відмовитись від виконання своїх зобов`язань за п.3.8 договору № ТЕО-128 щодо перевезення вантажу.

На думку судової колегії, та обставина, що позивач не скористався інформацією, яка міститься на загальновідомому сторонам офіційному сайті http://uz-cargo.com/, посилання на який містять умови договору та додаткової угоди, і не пересвідчився про підвищення ставок за використання вагонів, свідчить лише про його незгоду погодити нові ставки на перевезення, а не про безпідставне неприйняття до перевезення вантажу за заявками на організацію перевезень продукції у листопаді 2021 року із зернового складу до портового зернового терміналу.

Будь-яких інших підстав, окрім незгоди з запропонованими відповідачем зміненими тарифами, позивачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Колегія суддів вважає, що та обставина, що відповідач на підставі п. 3.8 договору відмовився від виконання транспортно-експедиторських послуг не свідчить про його протиправну поведінку, оскільки він реалізував в односторонньому порядку своє, передбачене договором, право у зв`язку з відмовою позивача погоджувати запропоновані експедитором тарифи, для перегляду яких існували відповідні підстави та передумови.

Твердження скаржника про те, що протягом строку дії договору № ТЕО-128 будь-які зміни до Збірнику Тарифів не вносились, а останні зміни датовані 25 листопада 2020 року та передували укладенню договору, а тому, за будь-яких обставин, не могли зумовлювати збільшення ціни договору, колегією суддів відхиляються, оскільки Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, не визначає ставки плати за використання вагонів-зерновозів, збільшенням якої відповідач обґрунтовував необхідність зміни ціни договору.

Процедура розрахунків, затвердження та перегляду ставок плати за використання власних вагонів Перевізника АТ «Укрзалізниця» передбачена відповідним Порядком № 5 визначення та перегляду ставок плати за використання власних вагонів Перевізника АТ «Укрзалізниця» в процесі надання послуг з перевезення вантажів, з яким позивач з урахуванням п. 4 Додаткової угоди № 2 від 28.09.2021 мав можливість ознайомитися на відомому йому сайті http://uz-cargo.com/.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач довільно та помилково трактує на свою користь положення п. 3.8 договору та п. 4 Додаткової Угоди № 2 від 28.09.2021, за змістом яких підставою для перегляду ціни договору є саме зміна або введення залізницею та транспортними підприємствами нових цін/розцінок, ставок та тарифів.

Джерелом відомостей про зміну цих цін та тарифів є: веб сайт Укрзалізниці за адресою https://www.uz.gov.ua/cargo_transportation/tariff_conditions/ або https://www.uz.cargo.com та Збірник Тарифів, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317, зареєстрований в Міністерстві Юстиції України 15.09.2009 року за № 340/16356.

Водночас, в пункті 4 Додаткової Угоди № 2 від 28.09.2021 року зазначено, що інформація про збільшення тарифів є загально відомою щодо тарифів залізниці - відображена на веб-сайті https://www.uz.gov.ua/cargo_transportation/tariff_conditions/ або https://www.uz.cargo.com тарифи залізниці відображені також на веб-сайті https://www.uz.gov.ua/cargo_transportation/tariff_conditions/ або https://www.uz.cargo.com.

Крім того, судовою колегією перевірено на сайті https://www.uz.cargo.com та встановлено, що в таблиці №1 міститься інформація про ставки плати за використання власних вагонів первізника (зерновоз), які були змінені станом на 28.10.2021.

Також колегією суддів відхиляються посилання скаржника на те, що наведені відповідачем розрахунки не можуть вважатись прийнятим обґрунтуванням договірної ціни також з тих підстав, що ставки плати за використання вагонів на сайті uz.com розраховані у гривнях на добу, у той час як за Договором № ТЕО-128 - у гривнях за тонну, у зв`язку з тим, що у даному випадку між сторонами не виникало питання щодо складових розрахунку, оскільки позивач вважав таку пропозицію спробою зловживання правами та намагання перекласти несприятливі наслідки настання подій, що входять до звичайних підприємницьких ризиків на Товариство, що зміна ставок на користування вагонами відбувається щорічно, має сезонний характер, є передбачуваною, тому зростання ставок входить до звичайних підприємницьких ризиків, які ТОВ «МВК Транс мало можливість спрогнозувати.

Власного контррозрахунку складових ціни вартості оренди вагонів позивачем в період листування не надано. Тобто, позивач, в порушенням умов п.3.8 договору, відмовляючи у перегляді ціни не з`ясовував та не узгодив калькуляцію підвищення тарифів, а одразу відмовив з посиланням на те, що ставки були узгоджені у серпні 2021 року та вже були одного разу переглянуті у вересні 2021 року без урахування Ставок плати за використання власних вагонів перевізника (зерновоз) опублікованих на сайті https://www.uz.cargo.com станом на 28.10.2021.

При цьому, укладеним між сторонами договором та Додатковими угодами до нього не обмежено відповідача у зверненнях до позивача для коригування ціни договору у зв`язку зі збільшенням тарифів і розцінок.

Крім того, апелянт безпідставно вважає, що зміна тарифів може бути передбачена тільки в Збірнику Тарифів, при цьому, жодним чином не спростовує наявність підвищення ціни, яке опубліковано 28.10.2021 на веб-сайті https://www.uz.gov.ua/cargo_transportation/tariff_conditions/ або https://www.uz.cargo.com, які знаходяться в загальному доступі.

Посилання скаржника на те, що договір № ТЕО-128 не встановлює обов`язку ТОВ «ОЛАМ Україна» надати документи, визначені пунктами 2.2.2. - 2.2.4., 2.2.6. договору, одночасно із заявками, між сторонами виникла усталена практика, згідно з якою позивач надавав необхідні документи вже після підтвердження прийняття Експедитором заявок до виконання, заявки були подані своєчасно та містили усі відомості, необхідні для їх прийняття до виконання, а тому позивач правомірно очікував на їx прийняття до виконання, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що всупереч пункту 2.2.1. договору, в заявці не зазначено назви одержувача вантажу, видів супровідних документів та інструкції з заповнення залізничної накладної.

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем не доведено, що ним було виконано пункти 2.2.2.-2.2.4. 2.2.6 договору та надано Експедитору квоту-дозвіл на перевезення експортного вантажу, довіреності, складські квитанції, листи-клопотання на вчинення юридичних дій, передбачених договором, копію зовнішньо-економічного контракту, добове підтвердження порту на приймання вантажу.

Колегія суддів зазначає, що відсутність зазначених відомостей та документів за змістом пункту 2.1.14. забороняє Експедитору приступати до виконання своїх обов`язків за цим договором.

Враховуючи, що позивачем не зазначено всієї необхідної інформації в заявках, а також не надано всіх необхідних документів, до надання яких відповідач не тільки мав право не виконувати, але за змістом пункту 2.1.14 договору - зобов`язаний був утриматись від виконання обов`язків за договором, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого суду про відсутність факту порушення відповідачем господарського зобов`язання, що в свою чергу виключає наявність в діях відповідача складу господарського правопорушення.

Проаналізувавши матеріали та обставини даної справи, судова колегія доходить висновку про відсутність у діях відповідача елементів складу цивільного правопорушення, передбачених ст.22 ЦК Украйни, враховуючи те, що:

- відмова відповідача від виконання транспортно-експедиторських послуг на підставі п. 3.8 договору обумовлена виключно відмовою позивача погоджувати запропоновані експедитором тарифи, для перегляду яких є відповідні підстави та передумови ;

- позивачем не доведено, що понесені ним витрати на оплату вартості послуг із зберігання зерна за договором складського зберігання № 01/66-21 виникли через невиконання Експедитором заявок за Договором № ТЕО-128. Та обставина, що ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» у повному обсязі оплатило послуги Зернового складу свідчить лише про обов`язок позивача виконувати умови договору складського зберігання № 01/66-21;

- відсутній причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою ТОВ «МВК Транс» та завданими збитками ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА», оскільки саме внаслідок відмови позивача погоджувати запропоновані експедитором тарифи, а також відсутність зазначених у пункту 2.1.14 договору відомостей та документів, що призвело до невиконання позивачем заявок перевезення товару, позивач поніс додаткові витрати на оплату наданих послуг зі зберігання зерна, які б він не поніс у разі належного виконання ним своїх зобов`язань перед ТОВ «МВК Транс».

З огляду на наведене, за відсутності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою ТОВ «МВК Транс» та завданими збитками ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА - відсутні й підстави для стягнення з відповідача збитків 529 049,93 грн., пов`язаних з несвоєчасним вивезенням кукурудзи та сплатою послуг з додаткового зберігання зерна через неналежне виконанням відповідачем договору № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування від 26.02.2021 щодо виконання заявок на організацію перевезень продукції, а також штрафних санкцій у розмірі 5 250 000 грн., нарахованих на підставі пункту 2 Додаткової угоди № 2 до договору № ТЕО-128 у зв`язку з безпідставним неприйняттям до перевезення вантажу за заявками на організацію перевезень продукції у листопаді 2021 року із зернового складу до портового зернового терміналу.

Довід скаржника про те, що ТОВ «МВК Транс» вже виступало відповідачем у спорі, який виник через безпідставне не виконання заявок на перевезення вантажів і рішенням Господарського суду Одеської області від 07.07.2020, залишеним в силі постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2020у справі № 916/438/20 задоволено позов ТОВ «ЮГ РЕЗЕРВ» до ТОВ «МВК Транс» про стягнення збитків у розмірі 189 541 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки ці судові рішення були винесені за іншої фактично-доказової і нормативної бази, ніж у цій справі.

Також матеріали справи містять залізничні накладні №№ 33305145; 33328675; 33463746; 33465683, з яких вбачається, що позивач з метою як найшвидшого вивезення кукурудзи звернувся до іншої експедиторської компанії - ПП «Атланта Агро». Однак, судова колегія не приймає їх до уваги, оскільки на неодноразові вимоги відповідача надати суду відомості щодо ціни за тонну вивезеної кукурудзи, що сплатив позивач ПП «Атланта Агро», останній такі відомості не надав, що свідчить про недобросовісність позивача щодо надання достовірної інформації на підтвердження своїх доводів.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому доводи скаржника в цій частині не приймаються до уваги.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 130 028,64 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛАМ УКРАЇНА" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 25 травня 2022 року у справі № 916/3706/21залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.08.2022.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська