ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2022 р. Справа № 911/2821/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Михайлішині В. В.

за участю представників учасників справи:

від позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом): не з`явились;

від відповідача (за первісним позовом) позивача (за зустрічним позовом): не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Захід Львів», м. Львів, Львівська область

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», м. Бровари, Київська область

про стягнення 625 879, 49 грн

та

за зустрічним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», м. Бровари, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Захід Львів», м. Львів, Львівська область

про стягнення 1 379 763, 01 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «Агро Захід Львів» звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ДП «Укрспирт» про стягнення 554 050, 25 грн основної заборгованості, 16 839, 83 грн 3 % річних, 54 989, 41 грн інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної оплати у повному обсязі за поставлений товар згідно з договором поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р.

Також, одночасно із позовною заявою, до канцелярії суду від позивача надійшла заява б/н від 22.09.2021 р. про вжиття заходів забезпечення позову, у якій він просив суд накласти арешт га грошові кошти, що належить Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» в межах суми 625 879, 49 грн, що знаходяться на рахунках у банківських установах, в т.ч., але не виключно, на поточному рахунку АТ «Оксі Банк», код банку (МФО) 325990, IBAN НОМЕР_1 , а також на грошові кошти, які обліковуються на інших рахунках, які відкриті на ім`я Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (Код ЄДПОУ 37199618, Адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.09.2021 р. повернуто позивачу ТОВ «Агро Захід Львів» заяву б/н від 22.09.2021 р. про забезпечення позову та додані до неї матеріали без розгляду.

21.10.2021 р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява від 20.10.2021 р. про забезпечення позову, у якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» () в межах суми 625 879, 49 грн, що знаходяться на рахунках у банківських установах, в тому числі, але не виключно, на поточному рахунку АТ «Оксі Банк», МФО 325990, IBAN НОМЕР_1 , а також на грошові кошти, які обліковуються на інших рахунках і відкриті на ім`я Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» () та будуть виявлені виконавцем у процесі виконання даної ухвали про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.10.2021 р. відмовлено у задоволенні заяви б/н від 20.10.2021 р. позивача ТОВ «Агро Захід Львів» про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2021 р. відкрито провадження у справі № 911/2821/21 за позовом ТОВ «Агро Захід Львів» до ДП «Укрспирт» про стягнення 625 879, 49 грн, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 24.11.2021 р.

24.11.2021 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 22.12.2021 р.

26.11.2021 р. ДП «Укрспирт» (відповідач по справі за первісним позовом) у строк для подання відзиву на позовну заяву у справі № 911/2821/21 звернулось в Господарський суд Київської області із зустрічним позовом до ТОВ «Агро Захід Львів» про стягнення 672 256, 21 грн пені, 707 506, 80 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем (за зустрічним позовом) неналежним виконанням відповідачем (за зустрічним позовом) свого обов`язку щодо поставки у повному обсязі товару згідно договору поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р. та додатковими угодами до нього.

30.11.2021 р. на електронну пошту Господарського суду Київської області від позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом) надійшли заперечення б/н від 29.11.2021 р. щодо прийняття зустрічної позовної заяви та об`єднання в одне провадження з первісним позовом, що долучені судом до матеріалів справи.

06.12.2021 р. до канцелярії суду від позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом) надійшли заперечення б/н від 29.11.2021 р. щодо прийняття зустрічної позовної заяви та об`єднання в одне провадження з первісним позовом, що долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.12.2021 р. прийнято зустрічний позов ДП «Укрспирт» (відповідача по справі за первісним позовом) до ТОВ «Агро Захід Львів» про стягнення 1 379 763, 01 грн для спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Агро Захід Львів» у справі № 911/2821/21 і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 22.12.2021 р.

22.12.2021 р. у підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 19.01.2022 р.

29.12.2021 р. до канцелярії суду від позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом) надійшов відзив б/н від 28.12.2021 р. на зустрічну позовну заяву, у якому він просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог та зазначає про наявність правових підстав про зменшення заявлених до стягнення відповідачем (за первісним позовом) позивачем (за зустрічним позовом) штрафних санкцій.

12.01.2022 р. до канцелярії суду від позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом) надійшло клопотання б/н від 10.01.2022 р. про долучення відомостей про фінансовий стан товариства, що долучені судом до матеріалів справи.

18.01.2022 р. до канцелярії суду від відповідача (за первісним позовом) позивача (за зустрічним позовом) надійшла відповідь б/н від 18.01.2022 р. на відзив на зустрічну позовну заяву, що долучені судом до матеріалів справи.

19.01.2022 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 02.02.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2022 р. постановлено, що 02.02.2022 р. підготовче засідання у призначений судом час відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 19.01.2022 р. не відбулось у зв`язку із тимчасової втратою працездатності судді, і призначено проведення судового засідання із викликом та за участю представників учасників справи на 23.02.2022 р.

21.02.2022 р. до канцелярії суду від відповідача (за первісним позовом) позивача (за зустрічним позовом) надійшли додаткові пояснення б/н від 18.02.2022 р., що долучені судом до матеріалів справи.

23.02.2022 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 09.03.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.04.2022 р. постановлено, що 09.03.2022 р. судове засідання у призначений судом час відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 23.02.2022 р. не відбулось у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та установленням особливого режиму роботи Господарського суду Київської області на період воєнного стану і зупиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України, та установленням здійснення суддями Господарського суду Київської області своїх повноважень дистанційно, і призначено розгляд справи розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 01.06.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.06.2022 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом та за участю представників учасників справи на 22.06.2022 р.

22.06.2022 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 06.07.2022 р.

06.07.2022 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 13.07.2022 р.

13.07.2022 р. представники учасників справи у судове засідання не з`явились, про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомили, заяви по суті спору надали.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.01.2020 р. між позивачем (за первісним позовом) (надалі Постачальник) та відповідачем (за первісним позовом) (надалі Покупець) було укладено договір поставки зернових культур № 02-20-03, згідно умов п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти Покупцю протягом строку дії цього Договору зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо (надалі - Продукція), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти й оплатити поставлену Продукцію.

Згідно з п. 1.2 Договору загальна кількість Продукції, що є предметом поставки за цим Договором, її дольове співвідношення за видами та кількістю визначається додатковими угодами, що укладаються Сторонами протягом строку дії цього Договору, та які після їх підписання уповноваженими представниками Сторін є невід`ємними частинами цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ціна на Продукцію, що поставляється за цим Договором, встановлюється у додаткових угодах, що укладаються Сторонами протягом строку дії цього Договору і є його невід`ємними частинами.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що асортимент (вид) Продукції, що є предметом поставки за цим Договором, визначається у додаткових угодах, що укладаються Сторонами протягом строку дії цього Договору і є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 4.1. Договору Постачальник зобов`язується постачати Покупцеві Продукцію узгодженими партіями та згідно укладених Сторонами додаткових угод до цього Договору.

Згідно з п. 4.4. Договору право власності на Продукцію, що поставляється за цим Договором, переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичного прийняття продукції Покупцем у місці поставки, вказаному в п. 4.3 цього Договору, що підтверджується підписом уповноваженої особи Покупця на відповідній товарно-транспортній накладній.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що оплата за поставлену Продукцію здійснюється на умовах відстрочення платежу протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту фактичної поставки Продукції на склад Покупця, що підтверджується на товарно-транспортній накладній підписом уповноваженої особи Покупця про прийняття Продукції, та за умови надання Постачальником всіх документів, передбачених п. 4.6 цього Договору, та виконання Постачальником умов п. 4.7. цього Договору.

Відповідно до п. 9.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2020 року включно, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором, що залишились не виконаними на момент припинення дії Договору.

На виконання умов договору поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р. позивачем (за первісним позовом) протягом січня грудня 2020 р. було передано у власність (продано) відповідачу (за первісним позовом) товар на загальну суму 28 163 407, 00 грн, що підтверджується відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними, перелік яких зазначений у первісній позовній заяві та копії яких наявні у матеріалах справи.

За період дії договору поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р. та на його виконання відповідачем (за первісним позовом) було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті товару та перераховано позивачу (за первісним позовом) грошові кошти у загальному розмірі 27 609 356, 75 грн, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку позивача, актом звірки взаємних розрахунків за договором від 31.12.2020 р., підписаним між позивачем (за первісним позовом) та відповідачем (за первісним позовом), наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач (за первісним позовом) обов`язок щодо оплати товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем (за первісним позовом) складає 554 050, 25 грн, що підтверджується договором поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р., відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними, перелік яких зазначений у первісній позовній заяві, відповідними виписками з банківського рахунку позивача (за первісним позовом), актом звірки взаємних розрахунків за договором від 31.12.2020 р., підписаним між позивачем (за первісним позовом) та відповідачем (за первісним позовом), наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, відповідачем (за первісним позовом) не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку по оплаті товару у повному обсязі за договором поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р.

Отже, вимога позивача (за первісним позовом) про стягнення із відповідача (за первісним позовом) основної заборгованості у розмірі 554 050, 25 грн за договором поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р. є законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач (за первісним позовом) просить стягнути із відповідача (за первісним позовом) 54 989, 41 грн інфляційних збитків та 16 839, 83 грн 3 % річних за періоди прострочення відповідачем (за первісним позовом) виконання обов`язку по оплаті товару з 24.02.2020 р. по 20.09.2021 р., у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості, виконаний позивачем (за первісним позовом), є обґрунтованим та вірним, а тому суд (з урахуванням відсутності контррозрахунку таких нарахувань) приходить до висновку про задоволення вимог позивача (за первісним позовом) в частині стягнення із відповідача (за первісним позовом) інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 54 989, 41 грн.

Розрахунок 3% річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем (за первісним позовом), є обґрунтованим та вірним, а тому суд з (урахуванням відсутності контррозрахунку таких нарахувань) приходить до висновку про задоволення вимог позивача (за первісним позовом) в частині стягнення із відповідача (за первісним позовом) 3% річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 16 839, 83 грн.

Позивач (за зустрічним позовом) у своїй зустрічній позовній заяві просить суд стягнути з відповідача (за зустрічним позовом) пеню, передбачену договором поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р., за періоди прострочення відповідачем (за зустрічним позовом) виконання обов`язку по поставці у повному обсязі товару з 04.12.2020 р. по 24.06.2021 р. на загальну суму 672 256, 21 грн та штраф у відповідності до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України за періоди прострочення відповідачем (за зустрічним позовом) виконання обов`язку по поставці товару понад 30 днів на загальну суму 707 506, 80 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

З приводу вказаних зустрічних позовних вимог позивача (за зустрічним позовом) суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було зазначено вище, 22.01.2020 р. між позивачем (за зустрічним позовом) (надалі Покупець) та відповідачем (за зустрічним позовом) (надалі Постачальник) було укладено договір поставки зернових культур № 02-20-03.

Пунктом 4.3. Договору визначено, що місцем поставки та розвантаження Продукції, визначеним Покупцем за цим Договором, є Вузлівське МПД ДП «Укрспирт» за адресою: Львівська область, Радехівський район село Вузлове.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, зокрема, що поставка Продукції Постачальником Покупцю здійснюється на умовах DDP (Інкотермс-2010) склад Покупця, за адресою, вказаною в п. 4.3 цього Договору.

В подальшому, протягом січня грудня 2020 р. між позивачем (за зустрічним позовом) та відповідачем (за зустрічним позовом) були підписані додаткові угоди до договору поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р., зокрема, № 25 від 20.11.2020 р., № 26 від 27.11.2020 р., № 27 від 08.12.2020 р., № 28 від 10.12.2020 р.

Положеннями додаткової угоди № 25 від 20.11.2020 р. до договору передбачені наступні ціна, обсяг та період поставки продукції:

продукція кукурудза;

обсяг поставки 500 т;

ціна грн. за тону з ПДВ 7 100;

період поставки з 20.11.2020 р. по 03.12.2020 р.

Положеннями додаткової угоди № 26 від 27.11.2020 р. до договору передбачені наступні ціна, обсяг та період поставки продукції:

продукція кукурудза;

обсяг поставки 500 т;

ціна грн. за тону з ПДВ 7 100;

період поставки з 27.11.2020 р. по 10.12.2020 р.

Положеннями додаткової угоди № 27 від 08.12.2020 р. до договору передбачені наступні ціна, обсяг та період поставки продукції:

продукція кукурудза;

обсяг поставки 500 т;

ціна грн. за тону з ПДВ 6 900;

період поставки з 08.12.2020 р. по 21.12.2020 р.

Положеннями додаткової угоди № 28 від 10.12.2020 р. до договору передбачені наступні ціна, обсяг та період поставки продукції:

продукція кукурудза;

обсяг поставки 500 т;

ціна грн. за тону з ПДВ 6 800;

період поставки з 10.12.2020 р. по 23.12.2020 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем (за зустрічним позовом) на виконання положень договору поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р. та додаткових угод № 25 від 20.11.2020 р., № 26 від 27.11.2020 р., № 27 від 08.12.2020 р., № 28 від 10.12.2020 р. до нього було лише частково виконано свій обов`язок щодо поставки товару та було передано у власність (продано) позивачу (за зустрічним позовом) товар на загальну суму 3 842 760, 00 грн обсягом 544, 32 т, що підтверджується видатковими накладними № 378 від 20.11.2020 р. на суму 279 740, 00 грн, № 381 від 21.11.2020 р. на суму 262 274, 00 грн, № 382 від 23.11.2020 р. на суму 688 274, 00 грн, № 385 від 24.11.2020 р. на суму 288 260, 00 грн, № 388 від 25.11.2020 р. на суму 560 048, 00 грн, № 390 від 26.11.2020 р. на суму 154 638, 00 грн, № 392 від 27.11.2020 р. на суму 853 562, 00 грн, № 402 від 08.12.2020 р. на суму 755 964, 00 грн, наявними у матеріалах справи.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 цього ж кодексу передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 цього ж кодексу передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлені договором поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р. та додатковими угодами № 25 від 20.11.2020 р., № 26 від 27.11.2020 р., № 27 від 08.12.2020 р., № 28 від 10.12.2020 р. до нього строки і станом на час розгляду справи відповідач (за зустрічним позовом) обов`язок щодо передачі товару позивачу (за зустрічним позовом) у повному обсязі (на загальну суму 10 107 240, 00 грн обсягом 1 455, 68 т) не виконав, що підтверджується договором поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р. та додатковими угодами № 25 від 20.11.2020 р., № 26 від 27.11.2020 р., № 27 від 08.12.2020 р., № 28 від 10.12.2020 р. до нього, видатковими накладними № 378 від 20.11.2020 р. на суму 279 740, 00 грн, № 381 від 21.11.2020 р. на суму 262 274, 00 грн, № 382 від 23.11.2020 р. на суму 688 274, 00 грн, № 385 від 24.11.2020 р. на суму 288 260, 00 грн, № 388 від 25.11.2020 р. на суму 560 048, 00 грн, № 390 від 26.11.2020 р. на суму 154 638, 00 грн, № 392 від 27.11.2020 р. на суму 853 562, 00 грн, № 402 від 08.12.2020 р. на суму 755 964, 00 грн, наявними у матеріалах справи, та відсутністю підписаних уповноваженими представниками сторін у встановленому порядку видаткових накладних чи інших первинних документів, що підтверджують здійснення відповідачем (за зустрічним позовом) господарських операцій з поставки товару позивачу (за зустрічним позовом) на суму 10 107 240, 00 грн.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, відповідачем (за зустрічним позовом) у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку по поставці у повному обсязі товару за договором поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р. та додатковими угодами до нього.

Як було зазначено вище, позивач (за зустрічним позовом), крім інших вимог, просить стягнути із відповідача (за зустрічним позовом) пеню, передбачену договором поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р., за періоди прострочення відповідачем (за зустрічним позовом) виконання обов`язку по поставці у повному обсязі товару з 04.12.2020 р. по 24.06.2021 р. на загальну суму 672 256, 21 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.3 Договору встановлено, що за порушення строків поставки Продукції Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення зобов`язання, від вартості несвоєчасно поставленої або непоставленої Продукції за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем (за зустрічним позовом), є обґрунтованим та вірним.

Крім того, позивач (за зустрічним позовом) просить стягнути із відповідача (за зустрічним позовом) штраф у відповідності до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України за періоди прострочення відповідачем (за зустрічним позовом) виконання обов`язку по поставці товару понад 30 днів на загальну суму 707 506, 80 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 ст. 231 цього ж кодексу передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Отже, виходячи із положень ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, передбачених абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Згідно з п. 1.1 статуту ДП «Укрспирт» у редакції, затвердженій наказом Мінекономіки № 543 від 15.03.2021 р., Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України і є державним комерційним підприємством.

Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання (п. 6.6 статуту).

З урахуванням зазначеного, ДП «Укрспирт» є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки.

Розрахунок штрафу від вартості непоставленого товару, виконаний позивачем (за зустрічним позовом), є обґрунтованим та вірним.

Заперечення відповідача (за зустрічним позовом) щодо заборони чинним законодавством одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності (пені, штрафу) за одне і те саме порушення є безпідставними і необґрунтованими з огляду на те, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічний правовий висновок був викладений у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 р. у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 р. у справі № 911/1351/17, від 25.05.2018 р. у справі № 922/1720/17, від 02.04.2019 р. у справі № 917/194/18.

Також, як було зазначено вище, відповідач (за зустрічним позовом) у своєму відзиві на зустрічну позовну заяву зазначив про наявність правових підстав про зменшення заявлених до стягнення позивачем (за зустрічним позовом) штрафних санкцій, зокрема, у зв`язку з скрутним фінансовим станом товариства та недобросовісними діями позивача (за зустрічним) позовом в частині незвернення останнього до відповідача (за зустрічним позовом) з письмовими вимогами про здійснення поставки товару за договором.

Згідно з ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи, тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.08.2019 р. у справі № 922/2932/18.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У процесі розгляду справи відповідачем (за зустрічним позовом) у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, що б підтверджували наявність обставин, що є підставою у відповідності до положень ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України для реалізації судом права на зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому, судом враховано, що надані відповідачем (за зустрічним позовом) копії оборотно-сальдових відомостей по рахунках стосуються 2021 року, в той час як господарські правовідносини, що виникли на підставі договору поставки зернових культур № 02-20-03 від 22.01.2020 р. виникли у попередні періоди.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази вжиття відповідачем (за зустрічним позовом) будь-яких заходів для недопущення порушення зі свого боку господарського зобов`язання щодо вчасної поставки продукції.

У зв`язку із тим, що відповідач (за зустрічним позовом) не зазначив достатніх обставин та доказів їх підтвердження, передбачених положеннями ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, то у суду відсутні правові підстави для реалізації його права на зменшення розміру пені та штрафу, заявлених позивачем (за зустрічним позовом), а тому суд дійшов висновку про залишення клопотання відповідача (за зустрічним позовом) про зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій без задоволення.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача (за зустрічним позовом) в частині стягнення із відповідача (за зустрічним позовом) пені та штрафу від вартості непоставленого товару за договором у вищевказані періоди у розмірі 672 256, 21 грн та 707 506, 80 грн відповідно.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати за розгляд первісного позову відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача (за первісним позовом) позивача (за зустрічним позовом).

Судові витрати за розгляд зустрічного позову відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача (за зустрічним позовом) позивача (за первісним позовом).

Відповідно до ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Як було зазначено вище, позовні вимоги за первісним позовом задоволено повністю та присуджено до стягнення з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) 554 050, 25 грн основної заборгованості, 54 989, 41 грн інфляційних збитків, 16 839, 83 грн 3 % річних, що у загальному розмірі складає 625 879, 49 грн, а позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено повністю та присуджено до стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) на користь позивача (за зустрічним позовом) 672 256, 21 грн пені, 707 506, 80 грн штрафу, що у загальному розмірі складає 1 379 763, 01 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для зустрічного зарахування вищезазначених грошових сум і відповідних сум судового збору та стягнення різниці між ними (пропорційного зменшення складових присуджених до стягнення коштів), а саме 367 327, 72 грн пені, 386 555, 80 грн штрафу та 11 308, 26 грн судового збору відповідно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Захід Львів» на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт».

Крім того, як було зазначено вище, позивач (за первісним позовом) у первісній позовній заяві просить суд зазначити в рішенні про нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду до моменту виконання відповідачем (за первісним позовом) рішення в частині стягнення 554 050, 25 грн основної заборгованості нараховувати 3 % річних за формулою: «Борг * Кількість днів прострочення * 3 / 100 % /365 днів» та інфляційні збитки за формулою: «Сума збитку (за 1 місяць) = Сума боргу * Індекс інфляції / 100 % - Сума боргу; Загальна сума інфляційних збитків визначається шляхом додавання щомісячних сум збитків»

Згідно з ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, та вищевказану заяву позивача (за первісним позовом), суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення суду у даній справі на підставі та у відповідності до положень ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України відсутні правові підстави для зазначення у рішенні суду про проведення нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду інфляційних збитків, 3 % річних від суми основної заборгованості у розмірі 554 050, 25 грн до моменту виконання рішення суду в частині стягнення такої основної заборгованості, оскільки грошові суми 554 050, 25 грн основної заборгованості, 54 989, 41 грн інфляційних збитків, 16 839, 83 грн 3 % річних були враховані судом під час проведення зустрічного зарахування та стягнення з позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом) на користь відповідача (за первісним позовом) позивача (за зустрічним позовом) у порядку, передбаченому ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, вул. Гагаріна, буд. 16, м. Бровари, Київська область; ідентифікаційний код 37199618) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Захід Львів» (79000, вул. Промислова, буд. 50/52, м. Львів, Львівська область; ідентифікаційний код 43183899) 554 050 (п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі п`ятдесят) грн 25 (двадцять п`ять) коп. основної заборгованості, 54 989 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 41 (сорок одна) коп. інфляційних збитків, 16 839 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) грн 83 (вісімдесят три) коп. 3 % річних та судові витрати 9 388 (дев`ять тисяч триста вісімдесят вісім) грн 19 (дев`ятнадцять) коп. судового збору.

3. Зустрічний позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Захід Львів» (79000, вул. Промислова, буд. 50/52, м. Львів, Львівська область; ідентифікаційний код 43183899) на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, вул. Гагаріна, буд. 16, м. Бровари, Київська область; ідентифікаційний код 37199618) 672 256 (шістсот сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят шість) грн 21 (двадцять одна) коп. пені, 707 506 (сімсот сім тисяч п`ятсот шість) грн 80 (вісімдесят) коп. штрафу та судові витрати 20 696 (двадцять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 45 (сорок п`ять) коп. судового збору.

5. Провести зустрічне зарахування присуджених до стягнення сум за первісним та зустрічним позовами та стягнути різницю між ними.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Захід Львів» (79000, вул. Промислова, буд. 50/52, м. Львів, Львівська область; ідентифікаційний код 43183899) на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, вул. Гагаріна, буд. 16, м. Бровари, Київська область; ідентифікаційний код 37199618) 367 327 (триста шістдесят сім тисяч триста двадцять сім) грн 72 (сімдесят дві) коп. пені, 386 555 (триста вісімдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 80 (вісімдесят) коп. штрафу та судові витрати 11 308 (одинадцять тисяч триста вісім) грн 26 (двадцять шість) коп. судового збору.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

03 серпня 2022 р.