РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/341/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "Українська страхова група»,

, вул. Федорова Івана, 32, літ. А, м. Київ, 03038

адреса для листування: вул. Леонтовича, 9, корп. 1, офіс 301, м. Київ, 01054

Відповідач: Приватне підприємство «Фірма «Голд Транс»,

, вул. Краснодонців, буд. 20, м. Чернігів, 14017

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

адреса місця проживання: АДРЕСА_2

Предмет спору: про стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 18988,25 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства «Фірма «Голд Транс», у якому просить суд стягнути з відповідача 18 988,25 грн виплаченого страхового відшкодування.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23.06.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ; зобов`язано позивача у дводенний строк з дня отримання ухвали надіслати копію позовної заяви та додані до неї документи третій особі.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 23.06.2022 встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та іншим учасникам справи відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та іншим учасникам справи заперечень з доданими до них документами;

- третій особі - ОСОБА_1 : п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи письмових пояснень щодо позову з доданими до них документами; десятиденний строк з дня отримання відзиву на позов для подання до суду та іншим учасникам справи письмових пояснень щодо відзиву з доданими до них документами.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копія вказаної вище ухвали суду засобами поштового зв`язку учасникам справи не направлялась.

27.06.2022 копія ухвали суду від 23.06.2022 була направлена на електронну пошту позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої 28.06.2022 на електронну пошту суду надійшло повідомлення про її отримання.

Представник відповідача отримав копію ухвали суду від 23.06.2022 особисто у приміщенні Господарського суду Чернігівської області 27.06.2022.

З метою повідомлення третьої особи про відкриття провадження у справі секретар судового засідання Дубина О. М. 27.06.2022 здійснила дзвінок на номер телефона ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), зазначений у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, та повідомила його про зміст ухвали суду від 23.06.2022, про що складено телефонограму від 27.06.2022.

Крім того, 12.07.2022 від третьої особи до суду надійшло клопотання про направлення усіх процесуальних документів у справі на його електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2, на яку 12.07.2022 суд направив ухвалу про відкриття провадження у справі.

04.07.2022 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання третій особі копії позовної заяви та доданих до неї документів, які суд долучив до матеріалів справи.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, у тому числі доказами їх направлення іншим учасникам справи.

Суд долучив до матеріалів справи відзив на позов з доданими до нього документами, як такий, що поданий у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а спір вирішується ї їх урахуванням.

Третя особа своїм процесуальним правом на подання письмових пояснень щодо позову та відзиву не скористалась.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась внаслідок незабезпечення технічно справного стану транспортного засобу - напівпричепу водієм відповідача. Оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у ДТП (своєму страхувальнику), позивач вважає, що у нього відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 Цивільного кодексу України виникло право на подання регресного позову до відповідача як страхувальника забезпеченого транспортного засобу, що спричинив ДТП.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та у своєму відзиві просить відмовити у їх задоволенні з таких підстав:

- загальний розмір майнової шкоди, який нібито заподіяний власнику пошкодженого автомобіля FORD ESCAPE внаслідок ДТП, яка сталася 28.11.2020, повністю покривається розміром страхової суми (130 000,00 грн), встановленій в полісах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - автомобіля MAN TGА та напівпричепу KRONE, що належать відповідачу. Відповідач вважає, що відповідальність з відшкодування цієї суми має нести страховик, яким є ПрАТ «СК «Українська страхова група»;

- позивач не надав жодних доказів того, що ДТП в установленому порядку визначено безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. В постанові Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2021 у справі №361/31/21, на яку посилається позивач, також не вказано жодної наявної у Правилах дорожнього руху вимоги до технічного стану та обладнання транспортних засобів, якій автомобіль MAN TGА та напівпричіп KRONE не відповідали. У вказаній постанові суду зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3а, 2.3б Правил дорожнього руху України, проте не зазначено конкретних визначених главою 31 цих Правил вимог, яким не відповідав транспортний засіб;

- протоколами перевірки технічного стану транспортного засобу від 23.03.2020 №00218-014-89-20 та від 16.06.2020 №00218-02213-20 підтверджується, що технічний стан та обладнання автомобіля MAN TGА та напівпричепу KRONE відповідали існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

- наданий позивачем звіт про оцінку вартості (розміру збитків) від 21.01.2021 №8592 не є належним доказом того, що власнику автомобіля FORD ESCAPE внаслідок ДТП завдано матеріальний збиток у розмірі 18 988,25 грн, оскільки: оцінювач, що виконав звіт за своєю спеціалізацією (1.3 Оцінка дорожніх транспортних засобів) не наділений повноваженнями визначати причину пошкоджень транспортного засобу та розміру збитку; звіт не містить відомостей про те, що оцінювач попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку; представник відповідача для участі у технічному огляді пошкодженого автомобіля FORD ESCAPE не викликався;

- автомобіль FORD ESCAPE був проданий 04.03.2019 на Інтернет-аукціоні «Copart» та на момент продажу мав значні пошкодження. Оскільки ці пошкодження існували станом на 04.03.2019, тому до ДТП, яка сталася 28.11.2020 вони жодного відношення не мають; докази ремонту цих пошкоджень у матеріалах справи відсутні, а тому й відсутня можливість відокремити пошкодження, які були завдані автомобілю FORD ESCAPE внаслідок ДТП, що сталась 28.11.2020, від пошкоджень, які існували станом на 04.03.2019.

Відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

28.11.2020 за адресою: на 25 км а/д Київ-Чернігів в напрямку м. Чернігів сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля марки «MAN TGА 18.480» н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «KRONE» н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «FORD ESCAPE» н.з. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_2 .

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2021 у справі №361/31/21, яка набрала законної сили 27.02.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 3).

Так, Броварським міськрайонним судом Київської області встановлено, що 28 листопада 2020 року близько 13 год. 35 хв., за адресою: на 25 км а/д Київ-Чернігів в напрямку м. Чернігів, водій ОСОБА_1 (працює в ПП «Голд Транс»), керуючи автомобілем марки «MAN TGА 18.480» н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «KRONE» н.з. НОМЕР_3 перед виїздом не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу напівпричепа «KRONE» н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого шина напівпричепа вибухнула та пошкодила автомобіль «FORD ESCAPE» н.з. НОМЕР_4 , який рухався поруч в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У своїй постанові суд зазначив, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3а, 2.3б Правил дорожнього руху України, що є у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та убачив в його діях склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з цієї постанови, у суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав та надав пояснення аналогічні викладеному в протоколі про адміністративне правопорушення від 28 листопада 2020 року; вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 від 28 листопада 2020 року, схемою місця ДТП, яка сталася 28 листопада 2020 року, поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , долученими до протоколу, а також матеріалами справи.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 транспортний засіб FORD ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску - 2016, зареєстрований за ОСОБА_2 (далі - автомобіль FORD ESCAPE) (а.с. 6).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу MAN TGА 18.480, н.з. НОМЕР_2 (далі - автомобіль MAN TGА) та напівпричепу KRONE, н.з. НОМЕР_3 (далі - напівпричіп KRONE), які належать ПП «Фірма «Голд Транс», відповідно до полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4559462, №АР/4186099 (далі - Поліс № АО/4559462, №АР/4186099), була застрахована ПрАТ «СК «Українська страхова група» (а.с. 21).

Відповідно до Полісів №АО/4559462, №АР/4186099 страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом); страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн, розмір франшизи - 0.

30.11.2020 відповідач звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 28.11.2020 за участю напівпричепу KRONE та автомобілю FORD ESCAPE (а.с. 7).

14.12.2020 експертом (оцінювачем) ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_2 здійснено технічний огляд пошкодженого автомобіля FORD ESCAPE, за результатами якого складено протокол технічного огляду, де зазначено назви деталей та опис пошкоджень (а.с. 9-10).

21.01.2021 за замовленням позивача оцінювач ОСОБА_3 провів оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу FORD ESCAPE, про що складено звіт №8592 (а.с. 11-13).

Згідно з наданим звітом вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу FORD ESCAPE станом на дату його оцінки становить 21 266,70 грн. У звіті вказано про наявність слідів відновлення 3 і більше деталей кузова, а вартість відновлювального ремонту визначена як добуток вартості ремонтних робіт (7596,00 грн), вартості необхідних для ремонту матеріалів (7918,25 грн), вартості складових, що підлягають заміні (13 522,46 грн) із застосуванням до них коефіцієнту фізичного зносу - 0,5746.

Також 21.01.2021 за допомогою системи «Audatex» здійснено ремонтну калькуляцію автомобіля FORD ESCAPE, згідно з якою загальна вартість ремонту складає 29 036,71 грн. (а.с. 14-16).

25.01.2021 власник пошкодженого автомобілю FORD ESCAPE ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 8).

Позивач здійснив розрахунок страхового відшкодування за полісом страхування №АО-4559462, відповідного до якого розмір такого відшкодування ОСОБА_2 становить 18 988,25 грн (а.с. 17).

Платіжним дорученням №2121 від 26.01.2021 ПрАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 18 988,25 грн (а.с 18).

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілому у ДТП, позивач вважає, що у нього відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 Цивільного кодексу України виникло право на подання регресного позову до відповідача як страхувальника забезпеченого транспортного засобу, що спричинив ДТП.

Відповідач зі свого боку вважає, що автомобіль MAN TGА та напівпричіп KRONE на час скоєння ДТП перебували у справному стані, на підтвердження чого надав протоколи перевірки стану транспортного засобу №00218-01489-20 від 23.03.2020 та №00218-02213-20 від 16.06.2020, згідно з яким вказані транспортні засоби після технічного контролю визнані технічно справними.

Оцінка суду.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з:

1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);

2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування);

3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з п. 9 ч. 1 статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у цій сфері регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ст. 9 Закону України "Про страхування").

Визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (КТЗ) здійснюється із застосуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.3 Методики вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики).

Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ (п. 2.3 Методики).

Згідно з п. 4.3. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 8.2 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

У п. 7.38 Методики встановлено, що значення Е з приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є: складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)) (п. п. «б» п. 7.39 Методики).

Відповідно до п.п. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2021 у справі №361/31/21, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №035298 від 28.12.2020 громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, у постанові вказано, що водій ОСОБА_1 перед виїздом не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу напівпричепа «KRONE» н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого шина напівпричепа вибухнула та пошкодила автомобіль «FORD ESCAPE» н.з. НОМЕР_4 , який рухався поруч в попутному напрямку, в результаті чого сталася ДТП, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3а, 2.3б Правил дорожнього руху. При цьому, як зазначено у вказаній постанові, водій ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненому правопорушенні. Постанова набрала законної сили 27.02.2021.

Підпунктами «а», «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, встановлені постановою від 16.02.2021 у адміністративній справі №361/31/21 обставини щодо вчинення водієм автомобіля марки «MAN TGА 18.480» н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «KRONE» н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - порушення вимог Правил дорожнього руху в частині незабезпечення перед виїздом технічно справного стану напівпричепу, які призвели до ДТП, є обов`язковими для господарського суду при розгляді даного спору.

ОСОБА_1 цю постанову не оскаржував, а навпаки визнав свою вину, а отже з висновками суду та обставинами, які встановлені судом, погодився.

Отже, доводи відповідача про ненадання позивачем жодних доказів того, що ДТП в установленому порядку визначено безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху є необґрунтованими та відхиляються судом.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №921/283/17-г/7.

Протокол перевірки стану транспортного засобу №00218-02213-20 від 16.06.2020, згідно з яким напівпричіп «KRONE» н.з. НОМЕР_3 після технічного контролю визнаний технічно справним не є належним доказом у справі, враховуючи те, що ДТП сталася 28.11.2020, тобто більше ніж через 5 місяців після проведення технічного огляду, та суперечить обставинам справи, які в свою чергу підтверджені належним та допустимим доказом - постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2021 у справі №361/31/21, за якими водія відповідача притягнено до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Як встановив суд, позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому у ДТП у розмірі 18 988,25 грн, що не перевищує ліміт страхової відповідальності щодо заподіяння шкоди майну потерпілого, який передбачений у страховому полісі № АО/4559462.

Розмір страхового відшкодування був визначений на підставі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу FORD ESCAPE від 21.01.2021, складеного оцінювачем ОСОБА_3 (ТОВ СЗУ Україна Консалтинг»).

У звіті зазначено, що вказаний оцінювач має, зокрема, спеціалізацію в межах напряму 1.3 Оцінка дорожніх транспортних засобів, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№4387 від 17.06.2006, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №4899 від 02.10.2006, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №671/19 від 28.08.2019, термін дії до 28.08.2022.

Відповідач вважає, що оцінювач ОСОБА_3 не наділений повноваженнями визначати причину пошкоджень транспортного засобу та розміру збитку, оскільки Положенням про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2015 №301/5 визначено, що з метою надання судовим експертом можливості проводити транспортно-товарознавчу експертизу та визначати розмір збитку, йому має бути присвоєна кваліфікація 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу».

Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів відповідно до статей 10, 14, 16, 17 та 21 Закону України «Про судову експертизу» визначає:

організаційні засади, завдання та порядок діяльності Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України (далі - ЦЕКК);

порядок підготовки та стажування фахівців, які мають намір отримати або підтвердити кваліфікацію судового експерта;

порядок проведення атестації з метою присвоєння та підтвердження кваліфікації судового експерта в ЦЕКК;

порядок видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, його дубліката, переоформлення та анулювання свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта;

порядок тимчасового припинення здійснення судово-експертної діяльності та її поновлення;

порядок розгляду питань дисциплінарної відповідальності судових експертів.

У Додатку №5 до цього положення зазначений Перелік

видів судових експертиз та експертних спеціальностей, за якими присвоюється кваліфікація судового експерта фахівцям науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, зокрема « 12.2 Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу».

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать:

науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України;

науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України;

експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

За приписами ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону (ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»).

Фонд державного майна України веде Державний реєстр оцінювачів, які отримали кваліфікаційне свідоцтво (ст. 17 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»).

Згідно з п. 1, 3 розділу ІІ Порядку ведення Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 10.06.2013 № 796, Державний реєстр складається з розділів "Оцінювачі" та "Суб`єкти оціночної діяльності". До розділу "Оцінювачі" вноситься інформація про фізичних осіб - оцінювачів, які отримали кваліфікаційні свідоцтва оцінювача. До розділу "Суб`єкти оціночної діяльності" вноситься інформація про суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, які отримали сертифікати суб`єкта оціночної діяльності.

Розділ "Оцінювачі" ведеться за такими напрямами оцінки майна та спеціалізаціями у межах кожного напряму, зокрема, спеціалізація 1.3 "Оцінка колісних транспортних засобів".

Оскільки ОСОБА_3 є оцінювачем, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, що не заперечується відповідачем, а не судовим експертом науково-дослідної установи судових експертиз Міністерства юстиції України; спеціалізація ОСОБА_3 відповідає напряму, вказаному у Порядку ведення Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, доводи відповідача в частині відсутності у оцінювача відповідної кваліфікації є безпідставними та відхиляються судом.

Таким чином, суд вважає, що звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу FORD ESCAPE від 21.01.2021, виконаний особою, яка має право на здійснення відповідної оцінки.

Стосовно доводів відповідача щодо незазначення у ньому відомостей про те, що оцінювач попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 7 статті 98 Господарського процесуального кодексу України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з ч. 5 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем Звіт про оцінку не є висновком експерта в розумінні вимог процесуального закону, а є документом, що містить висновки про вартість майна, зокрема, щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FORD ESCAPE, а відтак незазначення у ньому відомостей про те, що оцінювач попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, не може бути підставою для неприйняття цього звіту як доказу у цій справі.

Доводи відповідача про необхідність виклику його представників для участі у визначенні збитків також є необґрунтованими, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язкової участі винуватця ДТП при проведенні оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних транспортному засобу потерпілої особи.

Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача про те, що станом на 04.03.2019 автомобіль FORD ESCAPE вже мав пошкодження, оскільки цей автомобіль був проданий пошкодженим на інтернет-аукціоні «Copart», враховуючи те, що відповідач не надав суду належних доказів, які саме пошкодження мав цей автомобіль та чи існували вони станом на день скоєння ДТП.

У свою чергу, як вбачається з наданих відповідачем фото, цей автомобіль мав пошкодження в задній частині транспортного засобу, тоді як пошкодження за спірною ДТП стосуються в переважній більшості передньої частини ТЗ, що свідчить про суперечливість доказів, наданих відповідачем.

На момент вчинення ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПП «Фірма «Голд Транс» та керував службовим автомобілем.

Таким чином, відповідач є не тільки страхувальником, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а й власником транспортного засобу, яким під час ДТП керував його працівник ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним свої трудових (службових) обов`язків.

Також згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З аналізу статті 1191 Цивільного кодексу України та статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що страховик має право зворотної вимоги (регресу) до страхувальника лише у розмірі виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі.

При цьому таке право регресу не залежить від того, що розмір страхового відшкодування не перевищує ліміт страхової відповідальності щодо заподіяння шкоди майну потерпілого, який передбачений у страховому полісі № АО/4559462.

За наведених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Фірма «Голд Транс» (, вул. Краснодонців, буд. 20, м. Чернігів, 14017) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Українська страхова група» (, вул. Федорова Івана, 32, літ. А, м. Київ, 03038, адреса для листування: вул. Леонтовича, 9, корп. 1, офіс 301, м. Київ, 01054) 18 988,25 грн страхового відшкодування та 2 481,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун