РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2022Справа № 910/17047/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРІХИ СВІТУ" (08330, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Дударків, вул. Незалежності, буд. 99 Г)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛ-ТРАНС КОМПАНІ" (03680, м. Київ, вул. Якутська, буд. 8, офіс 201)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія" (49130, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Березинська, буд. 7)

Фізична особа-підприємець Матросов Тарас Ярославович ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 1 234 300,00 грн.

за участю представників

від позивача: Повразюк Р.В.

від відповідача: не з`явились

від третьої особи-1: не з`явились

від третьої особи-2: не з`явились

У судовому засіданні 27.07.2022, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОРІХИ СВІТУ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛ-ТРАНС КОМПАНІ" про стягнення 1 234 300,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОРІХИ СВІТУ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛ-ТРАНС КОМПАНІ" було укладено договір №035 на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2018. 22.01.2019 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія" було укладено договір поставки № 220119 від 22.01.2019 та надано позивачу генеральну довіреність № 13 від 22.01.2019. На виконання договору поставки позивачем, згідно поданої заявки № 588 від 25.09.2019, було передано відповідачу вантаж, що підтверджується товарно-транспортною накладною № Р588 від 01.10.2019, та сплачено останньому за перевезення вантажу 14 200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1060 від 02.10.2019. На підтвердження виконання договору, відповідачем було надано позивачу видаткову накладну № 558 від 01.10.2019, з відміткою про прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія" вантажу. Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія" заперечувало отримання товару, внаслідок чого позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія про стягнення заборгованості в сумі 1 234 757 грн. 91 коп. за договором поставки від 22.01.2019 № 220119. Судом було винесено рішення по справі 904/5843/19 від 23.02.2021, яким відмовлено в задоволенні позовних та встановлено, що видаткова накладна № 588 від 01.10.2019 та товарно-транспортна накладна № Р588 від 01.10.2019 підписні іншою особою, ніж особа яка розписалась в генеральній довіреності № 13 від 22.01.2019. Позивач вважає, що саме відповідач не виконав умови договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 035 від 01.02.2018, а тому просить стягнути з останнього вартість втраченого товару у розмірі 1 220 100,00 та кошти сплачені за договором № 035 на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2018 у розмірі 14 200,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/17047/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.11.2021. Даною ухвалою суд також залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія".

24.11.2021 до канцелярії суду надійшли заперечення відповідача, клопотання про відкладення розгляду справи та про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фізичну особу-підприємця Матросова Тараса Ярославовича, який здійснював доставку та видачу вантажу вантажоодержувачу.

У судовому засіданні 24.11.2021 суд на місці ухвалив задовольнити клопотання відповідача, залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фізичну особу-підприємця Матросова Тараса Ярославовича та відкласти підготовче засідання на 22.12.2021.

20.12.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява позивача про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви з додатками на адресу третьої особи-2.

21.12.2021 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому третя особа зазначає, що доставка вантажу була проведена та можливі спори повинні вирішуватись між замовником перевезення та отримувачем вантажу.

22.12.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

У судовому засіданні 22.12.2021 суд на місці ухвалив продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів та відкласти підготовче засідання на 19.01.2022.

У судовому засіданні 19.01.2022 представник позивача подав клопотання про витребування доказів, зокрема, витребування у Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області завірену копію матеріалів кримінального провадження №0000249 від 05.02.2020, яке просив задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 суд відклав підготовче засідання на 09.02.2022 та зобов`язав Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області надати суду у строк до 04.02.2022 завірену копію матеріалів кримінального провадження №0000249 від 05.02.2020.

04.02.2022 до канцелярії суду надійшов лист Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області № 43/2-111 від 01.02.2022, в якому зазначено що, ухвала Господарського суду міста Києва по справі № 910/17047/21 від 19.01.2021 направлена Заступнику начальника - начальнику СВ ВП № 6 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області майору Олені Міщенко для належного розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2022 суд відклав підготовче засідання на 23.02.2022 та повторно зобов`язав Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області надати суду у строк до 22.02.2022 завірену копію матеріалів кримінального провадження №0000249 від 05.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2022 суд відклав підготовче засідання на 16.03.2022 та повторно зобов`язав Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області надати суду завірену копію матеріалів кримінального провадження №0000249 від 05.02.2020.

20.04.2022 через загальний відділ діловодства суду від Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області надійшли завірені копії матеріалів кримінального провадження №0000249 від 05.02.2020.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 та №259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб та з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Судове засідання 16.03.2022 не відбулось у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та активними бойовими діями у Київській області та місті Києві.

Суд зазначає, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

За таких обставин, ухвалою суду від 03.05.2022 призначено наступне судове засідання у справі №910/17047/21 на 01.06.2022.

24.05.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача про перенесення судового засідання на іншу дату у зв`язку з перебуванням директора позивача та уповноважених представників за межами України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 суд відклав підготовче засідання на 22.06.2022.

У судовому засіданні 22.06.2022 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 27.07.2022.

У судове засідання 27.07.2022 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОРІХИ СВІТУ" (надалі- замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЛ-ТРАНС КОМПАНІ" (надалі - експедитор, відповідач) був укладений договір транспортно-експедиторського обслуговування №035 (надалі - договір).

Відповідно до п. 2.1. та 2.2. договору експедитор від свого імені та за рахунок замовника забезпечує здійснення перевезення вантажів замовника автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському і міжнародному сполучені.

Експедитор в інтересах замовника виконує пов`язані з перевезенням транспортно-експедиційні операції: розроблення маршруту перевезення; пошук перевізника; організація, забезпечення відправлення та одержання вантажу; інші операції, пов`язані з перевезенням.

Перелік робіт, пов`язаний з перевезенням кожної конкретної партії вантажу, та вартість фрахту, визначаються відповідно до узгодженої сторонами заявки на перевезення та Додатку до договору, що є його невід`ємною частиною (п. 2.3. договору).

Згідно з п. 3.1. договору експедитор організовує перевезення вантажів на підставі письмових заявок, що подаються замовником, підписаних уповноваженим представником замовника і скріплених печаткою.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що заявка повинна містити наступну інформацію:

дати і адреси місць завантаження та вивантаження;

маршрут руху автомобілів;

необхідний тип рухомого складу;

відомості про вантаж, а саме: вага, вид, вартість, пакування, маркування, габаритні характеристики та інше;

адреси відправника та отримувача вантажу з зазначенням контактних номерів телефону і уповноважених осіб;

строк доставки вантажу отримувачу, вартість фрахту, строки оплати;

у разі перетинання кордонів, зазначення митниць або митних переходів;

інші додаткові інструкції.

Подача замовником заявки і її підтвердження може здійснюватись за допомогою електронної пошти. Електронна копія заявки має силу оригіналу (п. 3.4. договору).

Згідно з п. 4.1.5 та п. 4.1.6 договору експедитор зобов`язаний своєчасно доставити ввірений вантаж у пункт призначення та передати в пункті призначення ввірений вантаж уповноваженій особі одержувача, зазначеного в супровідних документах.

Відповідно до п. 5.10 договору експедитор вправі залучити третіх осіб для виконання своїх зобов`язань за цим договором.

За невиконання або неналежне виконання умов цього договору винна сторона несе відповідальність відповідно до Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів та чинного законодавства України.

Згідно з п. 11.1. договору цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2018 року.

Додатковою угодою №3 від 02.03.2020 року до договору сторони домовились продовжити дію договору №035 від 01.02.2018 року до 31.12.2021.

На виконання умов договору позивачем було подано засобами електронного зв`язку заявку №588 від 25.09.2019 на проведення організації перевезення вантажу - Мигдаль перебраний сушений, маса нетто-5000 кг, маса брутто разом з упаковкою - 5 т, 140 кг, вантажоодержувач, адреса вивантаження - Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія", м. Дніпро, вул. Праці, 9.

Вантаж згідно поданої заявки було передано відповідачу, що підтверджується товарно-транспортною накладною №Р588 від 01.10.2019 року, яка містить наступну інформацію:

Автомобільний перевізник - "АЛЛ-ТРАНС КОМПАНІ"

Замовник (платник) - ТОВ «Горіхи Світу»;

Вантажовідправник - ТОВ «Горіхи Світу»;

Вантажоодержувач - ТОВ «Перша виробнича компанія»;

Пункт навантаження - Київська область, Бориспільський район, село Дударків, вул. Незалежності, 99 г;

Пункт розвантаження - м. Дніпро, Праці, 9.

Вантаж наданий для перевезення у стані, що відповідає правилам перевезень відповідних вантажів;

Кількість місць - двісті;

Маса брутто - 5 т., 140 кг.;

Отримав водій/експедитор - ОСОБА_1 ;

Найменування вантажу - Мигдаль перебраний сушений;

Загальна сума з ПДВ -1 220 100,00 грн.

02 жовтня 2019 року позивач сплатив на рахунок відповідача 14200,00 грн за транспортні послуги згідно з договором №035 від 01.02.2018, що підтверджується платіжним дорученням №1060.

Для виконання договору відповідачу було надано Генеральну довіреність №13, видану ТОВ «Перша Виробнича Компанія» на ім`я завідувача складом Литвин Н.В. та комірника Куценко А.А., якою довірено вказаним особам отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Горіхи Світу».

За доводами позивача, на підтвердження виконання договору, відповідачем було надано видаткову накладну №558 від 01.10.2019 року з відмітками про прийняття товару відповідальною особою Вантажоодержувача ТОВ «Перша Виробнича Компанія» завідувачем складу Литвин Н.В.

Проте, в порушення умов договору поставки №220119 від 22.01.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОРІХИ СВІТУ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія", останній не здійснив оплату поставленого товару, що стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРІХИ СВІТУ" з позовом про стягнення заборгованості.

Господарським судом Дніпропетровської області було прийнято рішення від 23.02.2021 у справі № 904/5843/19 про відмову в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРІХИ СВІТУ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія" про стягнення заборгованості в сумі 1 234 757,91 грн за договором поставки №220119 від 22.01.2019 з огляду на те, що позивач не надав належні докази в підтвердження факту поставки відповідачу товару на суму 1 220 100 грн. 00 коп.

Підставою такого рішення були дефекти в оформленні товарно-транспортної накладної №Р588 від 01.10.2019 року, що не дають можливість встановити факт передачі товару (вантажу) перевізником (експедитором) отримувачу. При цьому, судом було враховано, що в матеріалах справи відсутні інші належні докази, які би підтверджували поставку/прийняття відповідачем товару згідно з видатковою накладною № 588 від 01.10.2019 та/або схвалення зі сторони відповідача виконання такої господарської операції.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про невідповідність вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" наданих позивачем видаткової та товарно-транспортної накладної, які містять підписи особи, повноваження якої на отримання товару не підтверджені належним чином.

Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛ-ТРАНС КОМПАНІ" позивач зазначає, що оскільки факт передання відповідачу товару для перевезення та оплата такого перевезення підтверджено документально, а факт того що товар не був переданий покупцю підтверджено вищевказаним рішенням суду, відповідач не виконав належним чином умов договору на транспортно-експедиторського обслуговування №035, що підставою для стягнення з останнього вартості втраченого товару у розмірі 1 220 100,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір на транспортно-експедиторське обслуговування №035 від 01.02.2018 є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положення ст. 909 цього Кодексу встановлюють, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За змістом ч. 1 ст. 306 ГК України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

У частині 4 цієї статті вказано, що допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Статтею 316 ГК України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб`єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню процесу вантажів. Експедитором може бути, як суб`єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.

Основні умови здійснення транспортно-експедиційного обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів визначено у Законі України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Крім того, з аналізу ч. 1 ст. 929 ЦК випливає, що за предметом договори транспортного експедирування поділяються на договори з виконання послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу, договори з організації виконання таких послуг, а також договори, у яких обов`язки експедитора мають одночасно виконавчий та організаційний характер.

При цьому можливим є укладення різних видів договору транспортного експедирування в залежності від обсягу зобов`язань експедитора. Зокрема, сторони можуть укласти договір про транспортно-експедиційне забезпечення доставки вантажу одержувачу, договір про транспортно-експедиційне забезпечення завезення (вивезення) вантажів на станції залізниць, у порти (на пристані) та аеропорти, а також договір про окремі транспортно-експедиційні операції та послуги.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є транспортного експедирування у якому обов`язки експедитора мають одночасно виконавчий та організаційний характер, що узгоджується зі змістом статті 929 ЦК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Згідно з частинами 1-3 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ст. 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Частиною третьої статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" також передбачено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, які притягнені ним до виконання договору транспортного експедирування, в тому ж порядку, як і за власні дії.

Згідно з ст. 934 ЦК України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем за допомогою засобів електронного зв`язку було направлено відповідачу заявку №588 від 25.09.2019 на проведення організації перевезення вантажу - Мигдаль перебраний сушений, маса нетто-5000 кг, маса брутто разом з упаковкою - 5 т, 140 кг, вантажоодержувач, адреса вивантаження - Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Виробнича Компанія", м. Дніпро, вул. Праці, 9.

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.97 (далі по тексту також - Правила), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Розділом 11 Правил врегульовані правила оформлення документів на перевезення. Пунктом 11.1 цього розділу визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри.

Як вбачається із матеріалів справи, вантаж згідно поданої заявки було передано відповідачу, зокрема, прийнято водієм/експедитором ОСОБА_1 , про що свідчить товарно-транспортна накладна №Р588 від 01.10.2019 року.

Судом також встановлено, що на виконання вищевказаного договору транспортно-експедиторського обслуговування №035 від 01.02.2018 в частині перевезення вантажу було залучено ПП Матросова Тараса Ярославовича на підставі договору-заявки №205 від 18.09.2019.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наявних у матеріалах справи копії матеріалів кримінального провадження №0000249 від 05.02.2020, які були надані Головним управлінням національної поліції Дніпропетровської області на виконання вимог ухвали суду, вбачається, що в ході проведення досудового розслідування було допитано свідка ОСОБА_1 (водій/експедитор). Так, у наданих ним поясненнях зазначається, що протягом тривалого часу останній працював в ТОВ « Алл-Транс Компані» водієм на автомобілі Май НОМЕР_1 та був найнятий ТОВ «Горіхи світу» для здійснення перевезення товару відповідно товарно-транспортної накладної № Р588 від 01 жовтня 2019 року. Відповідно до даної накладної замовником для перевезення (вантажовідправник) було ТОВ «Горіхи світу», яке знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Дударівка, вул. Незалежності, буд. 99г, а вантажоодержувач було ТОВ «Перша виробнича компанія», склад якої розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Праці, буд. 9. Уклавши усі відповідні документі з ТОВ «Горіхи світу», 27 вересня 2019 року водій приїхавши за пунктом вантажовідправника, загрузивши товар, а саме мигдаль перебраний сушений, загальна вага вантажу була відповідно до відомості про вантаж 5,140 т. Після грузки товару, 28.09.2019 ОСОБА_1 був за вказаним у накладній пунктом розвантаження, а саме: АДРЕСА_2 . Під`їхавши до складського приміщення, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та зайшов в середину складу, де його зустрів вантажник, який працює на ТОВ «Перша виробнича компанія». На вимогу ОСОБА_1 підписати документи про отримання товару, вантажник повідомив, що з представників керівництва Товариства на даний час нікого немає. Зателефонував на мобільний телефон представника ТОВ «Горіхи світу та повідомивши про дану ситуацію, ОСОБА_1 дозволили залишити документи, щоб робітники ТОВ «Перша виробнича компанія» в подальшому передали їх керівництву товариства. Після розвантаження товару ОСОБА_1 залишив необхідні документи.

Згідно з ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У наданих до матеріалі справи запереченнях відповідача та третьої особи-2, останні підтвердили факт поставки товару ОСОБА_1 на адресу складу вантажоодержувача - ТОВ «Перша виробнича компанія», яка була зазначена в товарно-транспортній накладній №Р588 від 01.10.2019 року.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача не заперечував обставин, які були встановлені в ході проведення досудового розслідування, а саме щодо телефонної розмови представника ТОВ «Горіхи світу» з водієм/експедитором ОСОБА_1 про залишення необхідних документи на товар робітникам ТОВ «Перша виробнича компанія» для подальшого їх передання керівництву Товариства.

Таким чином, на підставі вищевикладеного та з урахуваннеям доказів, що були подані позивачем до суду на підтвердження свої вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги останнього до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛ-ТРАНС КОМПАНІ", яке належним чином виконало свої зобов`язання за договором транспортно-експедиторського обслуговування №035 від 01.02.2018, є недоведеними та необґрунтованими, що є підставою для відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРІХИ СВІТУ".

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.08.2022

Суддя Л. Г. Пукшин