ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"26" липня 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/902/21
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 526 225,73 грн
за участю секретаря судового засідання: Шейкіної М.О.
У провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/902/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" про стягнення 526 225,73 грн за договором купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2022 року Рішення Господарського суду Вінницької області від 24.02.2022 року у справі № 902/902/21 залишено без змін.
17.06.2022 року до суду надійшла заява представника відповідача ТОВ "Літинський м`ясокомбінат" адвоката Юрченка Т.П. про розстрочення виконання судового рішення.
Ухвалою суду від 17.06.2022 року заяву ТОВ "Літинський м`ясокомбінат" про розстрочення виконання судового рішення (вх. №01-37/24/22 від 17.06.2022) у справі № 902/902/21 призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.06.2022 року.
Ухвалою суду від 27.06.2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" про розстрочення виконання судового рішення (вх. №01-37/24/22 від 17.06.2022 року) у справі № 902/902/21 задоволено частково.
- до 27.07.2022 року - 55 245,17 грн;
- до 27.08.2022 року - 55 245,17 грн;
- до 27.09.2022 року - 55 245,17 грн;
- до 27.10.2022 року - 55 245,17 грн;
- до 27.11.2022 року - 55 245,05 грн.
Також даною ухвалою призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 26.07.2022 року.
08.07.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 04.07.2022 року) про приєднання до матеріалів справи доказів понесених судових витрат, в якому останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн витрат понесених на правничу допомогу.
26.07.2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 26.07.2022 року) (вх.канц. № 01-34/6036/22) про відкладення судового засідання, в зв`язку з зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.
У відповідності до п. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому судом вирішено розглянути заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу за наявними у справі доказами.
Тому, судом відхилено клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Позивачем у запереченнях на заяву про розстрочення виконання рішення (б/н від 22.06.2022 року) заявлено орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу, в сумі 8 000,00 грн.
Також, у клопотанні (б/н від 04.07.2022 року) позивач просить суд стягнути з відповідача 8 000,00 грн на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів справи 19.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" (Клієнт) та Адвокатським об"єднанням "Гапоненко Роман і партнери" (Адвокатське бюро) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 03-659 (а.с.114-120, т. 2).
Відповідно п. 1.1 Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта, надавати інші види правової (правничої) допомоги в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесені Адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням даного договору.
Згідно п. 2.21 Договору Клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити Адвокатському об`єднанню обумовлений сторонами гонорар.
Гонорар є формою винагороди Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги Клієнту (п. 4.1 Договору).
За змістом п. 4.4 Договору за надану в межах цього договору правову допомогу Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар в розмірі 55 500,00 грн.
Порядок оплати гонорару:
- 18 000,00 грн протягом трьох днів з моменту підписання сторонами цього Договору;
- 1 500,00 грн протягом трьох днів з моменту підписання сторонами цього Договору за отримання інформації по кримінальному провадженню;
- 18 000,00 грн до 20 вересня 2021 року;
- 18 000,00 грн протягом трьох днів після прийняття рішення про стягнення заборгованості з боржника на користь клієнта.
На підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням Клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору Адвокатським об`єднанням складається акт наданих послуг (правової допомоги) (Акт) і направляється або вручається під розписку Клієнту (п. 4.5 Договору).
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками (у разі наявності останніх) та діє до 31.12.2022 року включно або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (п. 7.1 Договору).
Також, між сторонами підписано Додаткову угоду № 2 від 10.12.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-659 від 19.08.2021 року, за змістом якої сторонами внесено зміни до п. 1.2 та 4.11 основного договору.
Окрім того, між сторонами підписано Додаткову угоду № 4 від 17.06.2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-659 від 19.08.2021 року, за змістом якої сторонами внесено зміни до п. 1.2.6 та 4.11 основного договору.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
В якості підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 03-659 від 19.08.2021 року, Додаткову угоду № 2 від 10.12.2021 року та Додаткову угоду № 4 від 17.06.2022 року, акт наданих послуг № 19 від 28.06.2022 року на загальну суму 8 000,00 грн.
Визначені сторонами послуги пов`язані з предметом судового розгляду та визначення правовою позиції по справі.
Верховний Суд прийшов до висновку, що «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено» (Правова позиція Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.
Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
З наданого адвокатом акту наданих послуг № 19 від 28.06.2022 року виконавцем були виконані наступні роботи (надано послуги) а саме:
- підготовка заперечень на заяву про розстрочку виконання судового рішення у справі № 902/902/21 на суму 3 000,00 грн;
- гонорар за надання правової допомоги, участь представника у судовому засіданні 23.06.2022 року на суму 3 000,00 грн;
- гонорар за надання правової допомоги, участь представника у судовому засіданні 27.06.2022 року на суму 2 000,00 грн.
Судом враховано, що заяву про розстрочення виконання судового Рішення Господарського суду Вінницької області від 24.02.2022 року у справі № 902/902/21 (з урахуванням Ухвали Господарського суду Вінницької області від 14.03.2022 року у справі 902/902/21) задоволено частково.
Виконання судового рішення розстрочено до 27.11.2022 року, що становить близько 8 місяців з моменту складення повного тексту судового рішення.
Тому, судові витрати покладаються судом на сторони пропорційно задоволених вимог (п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України).
Враховуючи обсяг задоволених вимог відповідача, на користь позивача підлягає стягненню третира обгрунтованих витрат на професійну правничу допомогу.
Суд зазначає, що представник позивача приймав участь у двох судових засіданнях тривалість, яких не перевищує 1 год, тому гонорар за участь у судових засіданнях у розмірі 5 000,00 грн суд вважає завищеним.
Враховуючи вартість послуг зі складення заперечень в сумі 3 000,00 грн, сукупний обґрунтований розмір послуг з надання правничої допомоги суд визначає на рівні 4 500,00 грн.
Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з обставин даної справи, з огляду на часткове задоволення заяви про суд дійшов висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом заяви про розстрочення виконання рішення підлягають покладенню на відповідача в сумі 1 500,00 грн.
При цьому, 6 500,00 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
2. Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 500,00 грн - залишити за позивачем.
3. Видати наказ після набрання додатковою ухвалою законної сили.
4. Копію ухвали протягом двох днів з дня складання направити учасникам справи в електронній формі на офіційні електронні адреси; за відсутності офіційної електронної адреси - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку за наступними електронними адресами: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 01.08.2022 року.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду протягом 10 днів з дня складення судового рішення (ухвали) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Ухвалу складено 01.08.2022 року.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (бульвар Кольцова, буд. 1-А, м. Київ, 03194)

3 - відповідачу (вул. Сосонське Шосе, буд. 8, смт. Літин, Літинський район, Вінницька область, 22300)