ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2022 Справа № 914/109/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю « Агротехніка», м. Луцьк

до відповідача 1: Приватного підприємства «Агроінвестгрупа», м. Львів

до відповідача 2: ОСОБА_1 , м. Кропивницький

про стягнення 950 000,00 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Мартинюк С.В.;

від відповідача - 1: не з`явився;

від відповідача - 2: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Агроінвестгрупа» та ОСОБА_1 про стягнення 950 000,00 грн.

Ухвалою від 14.03.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив розгляд справи на 10.05.2022.

Ухвалою від 10.05.2022 суд відклав розгляд справи на 31.05.2022, у зв`язку із першою неявкою представників сторін.

Ухвалою від 31.05.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 28.06.2022.

Ухвалою від 28.06.2022 суд відклав розгляд справи на 02.08.2022.

18.07.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (Вх. № 15285/22).

26.07.2022 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив (Вх. № 15758/22).

В судове засідання 02.08.2022 з`явився представник Позивача, надав пояснення по суті спору, просив позовні вимоги задоволити. Представник Відповідачів 1, 2 не з`явились, причин не явки не вказали.

Ухвалою від 02.08.2022 суд відмовив у задоволенні клопотання Приватного підприємства «Агроінвестгрупа» та ОСОБА_1 від 18.07.2022р. зареєстрованого за №15285/22 про поновлення строку на подачу відзиву.

В судові засідання відповідачі - 1, 2 явки повноважних представників не забезпечили. Причини неявки не повідомлено, хоча судом належно виконано обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача, за адресою зазначеною у ЄДР ЮО, ФОП та ГФ та у позовній заяві, а також вказаною у спірному договорі поштовою адресою, що підтверджується реєстрами вихідної кореспонденції, внесенням ухвал суду до Єдиного державного реєстру судових рішень, поштовою рекомендованою кореспонденцією №069, №770, № 789, які повернулись на адресу суду із зазначенням причин повернення: за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17 отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Згідно із ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру. Згідно із ч. 2 ст. 9 даного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу як місцезнаходження юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст. 10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. В силу ст. 11 цього Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді безоплатного доступу через портал електронних сервісів (в мережі "Інтернет").

Відтак, у разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи (фізичної особи-підприємця) - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. В матеріалах справи відсутні повідомлення та докази зміни місцезнаходження відповідача станом на дату прийняття рішення суду.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 02.08.2022 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ «Агротехніка» та ПП «Агроінвестгрупа» було укладено договір поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-ФЗ-2333 від 19.03.2021р. На виконання умов даного договору позивач перерахував відповідачу попередню оплату на загальну суму 400 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4195 від 02.04.2021р. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача - 1 перед Позивачем, 19.03.2021 між громадянином України ОСОБА_1 та ТОВ «Агротехніка» було укладено договір поруки.

Проте, відповідач-1 не поставив товар, передбачений договором, тому позивач просить повернути сплачені кошти (попередню оплату) в сумі 400 000,00грн. Відтак за невиконання відповідачем умов договору Позивач нарахував штраф в розмірі 550000,00грн. Просить стягнути солідарно з Відповідачів 1, 2 - 950 000,00 грн заборгованості.

Правова позиція Відповідачів 1, 2.

18.07.2022 представник Відповідачів 1,2 подав відзив на позовну заяву (Вх. № 15285/22).

Ухвалою від 02.08.2022 суд відмовив представнику Відповідачів 1, 2 в поновленні строку на подачу відзиву (Вх. № 15285/22).

Відповідачі 1, 2 письмових обґрунтованих пояснень суду не представили, позовні вимоги не заперечили, докази сплати заборгованості не подали. Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на електронну адресу відповідачів копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідачів 1, 2 у розгляді справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

19.03.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (покупець) та Приватним підприємством «Агроінвестгрупа» (постачальник) укладено договір поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-ФЗ-2333, згідно із п. 1.1. якого, в порядку та на умовах цього договору постачальник у визначений сторонами строк передає покупцю у власність наступний товар: кукурудзу, вологість - не більше 14,0%, смітна домішка - не більше 2,0%, зернова домішка - не більше 10%, в кількості 200 тон, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.

Відповідно до п. 1.2 договору строк поставки товару: до 15.11.2021р. Поставка товару здійснюється в межах вказаного строку, згідно погодженого між сторонами графіку.

За умовами п.п. 1.3, 1.4 договору поставка вважається здійсненою в момент підписання видаткової накладної та/або акту приймання-передачі товару на базисі поставки та видачі покупцеві складської квитанції на товар відповідно до умов цього договору. Базис поставки: EXW зерновий елеватор ТзОВ «Агротехніка» за адресою: Волинська обл., смт.Турійськ, вул. Паралельна, 33, та/або Волинська обл., Луцький р-н, с.Чаруків, вул.Вокзальна, 156, за вибором покупця, відповідно до правил Інкотермс-2010.

Пунктами 1.5, 1.12 договору сторони дійшли згоди, що загальна сума даного договору визначається як сума всіх видаткових накладних, відповідно до яких постачальник передав, а покупець прийняв товар в межах цього договору. Сторони погодили, що на момент укладення даного договору, орієнтовна загальна вартість товару (сума договору), становить 1 100 000,00 грн без ПДВ. Вказана сума розрахована виходячи з цін на товар, діючих на момент укладення договору і підлягає корегуванню у порядку передбаченому цим договором.

За умовами п.п. 3.1 договору після підписання даного договору та виконання постачальником умов п.2.2 договору, покупець здійснює часткову попередню оплату вартості товару у розмірі 400 000,00 грн.

Відповідно до п.5.4 договору у разі невиконання постачальником своїх зобов`язань або за наявності очевидних підстав вважати, що він не виконає своїх зобов`язань у встановлений строк або виконає його не в повному обсязі, покупець має право зупинити виконання своїх зобов`язань, відмовитися від їх виконання частково або в повному обсязі та вимагати повернення сплачених коштів.

За умовами п. 9.2 договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами, та діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ПП «Агроінвестгрупа» перед ТОВ «Агротехніка», 19.03.2021 між громадянином України ОСОБА_1 (Поручитель) та ТОВ «Агротехніка» (Кредитор) було укладено договір поруки. Умовами якого сторони передбачили, що у випадку невиконання (неналежного виконання) основного договору боржник (ПП «Агроінвестгрупа») та ( ОСОБА_1 ) відповідають перед кредитором (ТОВ «Агротехніка») як солідарні боржники. Пунктом 2.2. Договору поруки сторони передбачили, що кредитор має право вимагати від поручителя виконання як основного зобов`язання, так і зобов`язань з відшкодування шкоди та зобов`язань зі сплати штрафних санкцій, передбачених основним договором.

На виконання умов договору №КВ-ФЗ-2333 від 19.03.2021р. позивач перерахував відповідачу попередню оплату на загальну суму 400 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4195 від 02.04.2021р. на суму 400 000,00 грн із призначенням платежу: оплата за кукурудзу зг.рах. №4 від 01.04.2021р. (чи вказувати, бо рахунку немає в справі).

Всупереч умовам договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-ФЗ-2333 від 19.03.2021р. відповідач -1 взятих на себе зобов`язань не виконав, товару не поставив, кошти в сумі 400 000,00 грн які були оплачені попередньою оплатою за товар не повернув. Відтак, ТОВ «Агротехніка» звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з ПП «Агроінвестгрупа» та ОСОБА_1 400 000,00 грн попереднього авансу та 550 000,00 грн штрафу.

Оцінка суду.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Станом на день прийняття рішення, доказів поставки позивачу товару Відповідачем -1 не представлено, доказів неможливості виконання зобов`язань з поставки товару не з вини Відповідача - 1 суду не надано, доказів повернення коштів не подано, відтак заборгованість Відповідача - 1 перед позивачем з основного боргу становить 400 000,00 грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.6.5 договору №КВ-ФЗ-2333 від 19.03.2021р. сторони дійшли згоди, що в разі порушення постачальником передбачених цим договором строків поставки товару постачальник зобов`язаний сплатити на користь покупця пеню у розмірі 0,5% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення. У разі відмови постачальника від поставки товару або прострочення термінів поставки товару більше ніж на 10 календарних днів, постачальник крім пені зобов`язується сплатити покупцеві штраф у розмірі 50 відсотків від вартості недопоставленого або невчасно поставленого товару. Сума штрафних санкцій обраховується виходячи з вартості товару, визначеної станом на останній день передбаченого договором строку поставки.

У випадку прострочення термінів поставки товару більше ніж на 20 календарних днів покупець має право відмовитися від даного договору та вимагати повернення постачальником отриманих грошових коштів та сплати останнім передбачених цим договором штрафних санкцій.

Позивач на підставі п. 6.5 договору нарахував відповідачу -1 50% штрафу від вартості непоставленого товару на загальну суму 550 000,00 грн. Розрахунок долучений до матеріалів справи.

Згідно із п.п.6.7, 6.8 договору постачальник заявляє та гарантує, що несе повну матеріальну відповідальність за завдані збитки покупцю товару, як виникнуть в останнього внаслідок надання недостовірної інформації по даному договору в розмірі понесених покупцем збитків та штрафів. Сплата стороною визначених цим договором та (або) чинним законодавством штрафних санкцій не звільняє її від обов`язку відшкодувати за вимогою іншої сторони збитки, завдані порушенням договору (реальні збитки та (або) упущену вигоду) у повному обсязі, а відшкодування збитків не звільняє її від обов`язку сплатити за вимогою іншої сторони штрафні санкції у повному обсязі.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати проведених позивачем нарахувань штрафу суду не надано, доказів в спростування наведених обставин суду не подано. Відтак стягнення з Відповідача -1 штрафу в розмірі 550 000,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Як встановлено судом, з метою забезпечення виконання зобов`язань ПП «Агроінвестгрупа» перед ТОВ «Агротехніка», 19.03.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агротехніка» було укладено договір поруки.

За змістом ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання (ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5.1 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання Боржником зобов`язань передбачених основним договором.

Крім того, у п. 2.2 договору поруки зазначено, що у випадку невиконання (неналежного виконання) основного договору боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому кредитор має право вимагати від поручителя виконання як основного зобов`язання, так і зобов`язань з відшкодування шкоди та зобов`язань зі сплати штрафних санкцій, процентів річних, передбачених основним договором.

За статтею 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, в яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

За положеннями договору поруки відповідач - 2 зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем-1 зобов`язань за договором поставки майбутнього врожаю 2021 року № КВ-ФЗ-2333 від 19.03.2021 р.

Положеннями ч. 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів 1, 2 основного боргу в розмірі 400 000,00 грн та штрафу в розмірі 550 000,00 грн.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судовий збір у розмірі 14 250,00 грн покладається на відповідачів порівну.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Приватного підприємства «Агроінвестгрупа» (79026, м. Львів, вул. І. Франка, буд. 165, квартира 55 Б, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (43026, м. Луцьк, вул. Єршова, 11, ) 950 000,00 грн.

3. Стягнути Приватного підприємства «Агроінвестгрупа» (79026, м. Львів, вул. І. Франка, буд. 165, квартира 55 Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Агротехніка» (43026, м. Луцьк, вул. Єршова, 11, ) 7125,00 грн судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Агротехніка» (43026, м. Луцьк, вул. Єршова, 11, ) 7125,00 грн судового збору.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.08.2022 р.

Суддя Запотічняк О.Д.