ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"09" серпня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1808/22

Суддя Господарського суду Одеської області Щавинська Ю.М., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) (вх1872 від 1.08.22) про видачу судового наказу до боржника Громадської організації "Дитячо-юнацький спортивний центр тайландського боксу та кік-боксингу" (65026, м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 8/10, )

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Одесагаз" звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою (вх.№1872/22 від 01.08.2022) про видачу судового наказу щодо стягнення з Громадської організації "Дитячо-юнацький спортивний центр тайландського боксу та кік-боксингу" заборгованості за несанкціонований відбір природного газу за договором №008713 у загальному розмірі 199 857,67 грн.

Заяву обґрунтовано порушенням боржником умов укладеного договору в частині допущення останнім несанкціонованого відбору природного газу, у зв`язку з чим боржник на підставі положень п.4 гл.5 розділу VI Кодексу ГРМ має компенсувати оператору ГРМ вартість обсягів спожитого природного газу.

Частиною 1 статті 12 ГПК України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

У п. 16 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Відповідно до ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Ці приписи законодавства є спеціальними, які підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

У той же час, суд зауважує, що у даному випадку заявник звернувся з заявою, яка розглядається в наказному проваджені, а не у порядку позовного провадження. Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті.

Як встановлено судом, Акціонерне товариство "Одесагаз" звернулося до суду з вимогою про стягнення заборгованості за несанкціонований відбір природного газу, посилаючись на положення п.4 гл.5 розділу VI Кодексу ГРМ та зазначаючи, що між сторонами було укладено договір розподілу природного газу № 008713, який є договором приєднання, що був укладений з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк шляхом складення відповідачем заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим від 01.04.2016.

Крім того, заявник посилається на те, що текст відповідного типового договору розподілу природного газу затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження типового договору розподілу природного газу» № 2498 від 30.09.2015 р. та розташований на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: www.odgaz.odessa.ua та в друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності «Одеські Вісті» №109 від 19.12.2015р.

Дослідивши зміст заяви про видачу судового наказу, а також умови типового договору розподілу природного газу, суд зазначає, що зазначеним договором жодним чином не передбачено обов`язок споживача компенсувати Оператору ГРМ вартість обсягів спожитого природного газу, якщо за результатами споживання природного газу у період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника (несанкціонований відбір природного газу) Оператор ГТС при забезпеченні заходів балансування за підсумками газового місяця за процедурою, визначеною Кодексом ГТС, віднесе такі обсяги (неврегульований небаланс) на Оператора ГРМ.

Натомість, вказаний обов`язок, як і зазначає заявник, встановлено п.4 гл.5 розділу VI Кодексу ГРМ.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що заявлена заявником вимога щодо компенсації вартості обсягів спожитого природного газу у порядку п.4 гл.5 розділу VI Кодексу ГРМ не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі за змістом ст. 148 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи правову природу заявлених Акціонерним товариством "Одесагаз" вимог, а також вищенаведені положення законодавства, суд доходить висновку про відмову Акціонерному товариству "Одесагаз" у видачі судового наказу на підставі п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п.3 ч.3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Так, судом встановлено, що заявник у поданій до суду заяві посилається на Типовий договір розподілу природного газу, згідно з п. 1.3 якого, даний Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної Споживачем заяви приєднання (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку З до цього Договору, та/або сплати рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Заявником на підтвердження факту виникнення договірних відносин долучено до заяви про видачу судового наказу копію заяви-приєднання від 01.04.2016. Водночас тексту самого договору до поданих матеріалів не надано.

Таким чином, суд звертає увагу заявника на те, що заяву Акціонерного товариства "Одесагаз" про видачу судового наказу також подано з порушенням вимог п.3 ч.3 ст. 150 ГПК України, що водночас не змінює вищевикладених висновків суду щодо правової природи заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.147-153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Одесагаз" про видачу судового наказу до боржника Громадської організації "Дитячо-юнацький спортивний центр тайландського боксу та кік-боксингу" відмовити.

Ухвала набрала законної сили 09.08.2022 в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у 10-денний строк з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Щавинська