ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" липня 2022 р. Справа № 924/191/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городоцької міської ради, комунального підприємства "Городоккомунсервіс"

до фізичної особи-підприємця Банаса Генадія Володимировича

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Західного офісу Держаудитслужби

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 81723,76 грн.

за участю представників:

прокуратури: Приступа В.І;

третьої особи: Нестерук М.П.;

інших учасників справи: не з`явилися.

У судовому засіданні 21.07.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах - Городоцької міської ради, комунального підприємства "Городоккомунсервіс" до фізичної особи-підприємця Банас Генадія Володимировича, відповідно до якого просить суд: визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 28.08.2021р. до договору №07/15 від 15.07.2021р. про закупівлю товарів, укладену між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем в частині збільшення ціни за одиницю товару: дизельне паливо та бензин А-92; визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 22.10.2021р. до договору №07/15 від 15.07.2021р. про закупівлю товарів, укладену між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем в частині збільшення ціни за одиницю товару: дизельне паливо та бензин А-92; визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 23.12.2021р. до договору №07/15 від 15.07.2021р. про закупівлю товарів, укладену між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем в частині збільшення ціни за одиницю товару: дизельне паливо та бензин А-92; стягнути з фізичної особи-підприємця Банаса Генадія Володимировича на користь комунального підприємства "Городоккомунсервіс" безпідставно набуте (отримане) майно - надміру сплачені кошти за договором №07/15 від 15.07.2021р. у розмірі 81723,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, зокрема, таке. Волочиською окружною прокуратурою встановлено, що в червні 2021 року rомунальним підприємством «Городоккомунсервіс» (замовником) на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів за UA-2021-06-04-005314-с про закупівлю товару за кодом ДК 021:2015:09130000-9 «Нафта і дистиляти» та відомості про укладення 15.07.2021р. з фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем договору №07/15 про закупівлю товарів. Сума договору становить 1738779,23 грн. (пункт 3.1. договору). В подальшому, як вказує прокурор, сторонами укладено додаткові угоди № 1 від 28.08.2021р., № 2 від 22.10.2021р., № 3 від 23.12.2021р.

Також, як зазначив прокурор, 30.08.2021р. комунальним підприємством «Городоккомунсервіс» оприлюднено звіт про виконання договору про закупівлю UA-2021-06-04-005314-с. Прокуратурою встановлено, що укладені сторонами додаткові угоди в частині збільшення ціни на бензин А-92 та дизельне паливо суперечать вимогам ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Так, правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави встановлює Закон України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон).

Посилаючись на положення пунктів 4, 5 статті 41 Закону Закон України «Про публічні закупівлі» та відповідно до роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 3302-06/34307-06 від 27.10.2016р. «Щодо зміни істотних умов договору» прокурор відзначив, що не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку, крім того лист, є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформант про коливання ціни такого товару на ринку. Водночас, прокурор зазначив, що сторонами документально не підтверджено та жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладення основного договору до моменту виникнення необхідності внесення змін (укладення додаткових угод).

Так, як зауважив прокурор, підстави для укладення сторонами додаткової угоди № 1 від 28.08.2021р., якою внесено зміни до істотних умов договору № 07/15 від 15.07.2021р. сторонами не визначено. Згідно інформації КП «Городоккомунсервіс» №14 від 12.01.2022р. підставою внесення таких змін до договору став лист фізичної особи-підприємця Банас Г.В. №98 від 28.08.2021р. та долученої ним інформаційно-цінової довідки Хмельницької Торгово-промислової Палати №22-05/843 від 25.08.2021р. Як стверджує прокурор, підвищення сторонами договору ціни, шляхом укладання додаткової угоди, суперечить меті Закону України «Про публічні закупівлі». Зокрема, такі дії нівелюють інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у цій сфері, запобігання проявам корупції та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки якщо пристати на тлумачення сторонами п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», то при укладанні додаткових угод ціну за товар можна збільшувати необмежену кількість разів.

Як зауважив прокурор, можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019р. справа № 915/1868/18). При цьому, прокурор звертає увагу на те, що замовник та постачальник сприймають положення ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» як достатню для обох сторін підставу для збільшення ціни товару. Однак, як зазначив прокурор, такий висновок є помилковим. Як вказує прокурор, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін. Комунальне підприємство «Городоккомунсервіс» мало беззаперечне право на отримання пального по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, однак без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції фізичної особи-підприємця Банаса Г.В. про збільшення ціни, підписали три додаткові угоди, внаслідок чого ціна 1 літра бензину марки А-92 збільшилася на 10,4 %, дизельного палива збільшилася на 14,4 %, а обсяги поставки бензину марки А-92 зменшилися на 1051,715 літрів, дизельного палива зменшилися на 5308,819 літрів.

Прокурором зазначено, що постачальник зобов`язаний був не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

При цьому, прокурор посилається на правові висновки щодо імперативної поведінки постачальника, викладені у постанові Верховного Суду від 18.06.2021р. у справі №927/491/19. Таким чином, як зазначив прокурор, при укладенні спірної додаткової угоди, не дотримано вимоги п 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», безпідставно змінено істотні умови договору, при укладенні додаткової угоди сторонами договору належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни природного газу на ринку після укладення договору.

При цьому, посилаючись на положення ч.1 ст. 216 ЦК України, прокурор вказує на те, що визнання недійсною будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними всіх послідуючих додаткових угод, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично незаконною, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна за послідуючими угодами фактично перевищуватиме ціну за одиницю товару більше, ніж на 10%, визначених в ст. 41 Закону, у порівнянні із основним договором. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постановах від 12.01.2021р. у справі № 912/3239/18, від 26.02.2021р. у справі №912/9/20, від 09.09.2020р. у справі №921/524/18, від 16.04.2019р. у справі №190/3486/18, від 02.12.2020р. у справі №913/368/19.

Як зауважив прокурор, внаслідок укладання спірних додаткових угод до договору про збільшення ціни товару, замовник безпідставно надміру сплатив, а фізична особа-підприємець Банас Г.В. отримав кошти на загальну суму 81723,76 грн. Так, за додатковою угодою №1 від 28.08.2021р. КП «Городоккомунсервіс» безпідставно надміру сплачено 17730,97 грн., за додатковою угодою №2 від 22.10.2021р. КП «Городоккомунсервіс» безпідставно надміру сплачено 45024,64 грн., за додатковою угодою №3 від 23.12.2021р. КП «Городоккомунсервіс» безпідставно надміру сплачено 18968,15 грн. Таким чином, як стверджує прокурор, відповідачем, у порушення ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України допущено неналежне виконання умов договору в частині недопоставки товару: бензину А-92 у кількості 416 літрів, дизельного палива в кількості 2976 літрів. При цьому, відзначено, що визнання недійсною додаткової угоди №1 до договору, якщо таке буде встановлено судом, не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними. Саме тому отримана відповідачем оплата у сумі 97793,74 грн. за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України. Про правову підставу для стягнення надмірно плачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено), визначену саме у статті 670 ЦК України, а не у статті 1212 ЦК України, дійшов у своїх висновках Верховний суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021р. у справі № 927/491/19. Вказана позовна заява прокурором спрямовується в інтересах держави в особі Городоцької міської ради та її комунального підприємства «Городоккомунсервіс» Як зауважив прокурор, уповноваженими органом - Городоцькою міською радою не вживалися та не планується вжиття заходів щодо визнання недійсною додаткової угоди до договору про закупівлю. Вказана позиція міської ради викладена у листі - відповіді №02.04-23/812 від 21.03.2022р. Крім того, як зазначив прокурор, КП «Городоккомунсервіс» повідомило, що заходи позовного характеру щодо визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю не вживалися та вживатися не будуть. При цьому прокурор посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у своєму рішенні від 26.05.2020р. по справі № 912/2385/18.

Враховуючи, що Городоцька міська рада та комунальне підприємство були повідомлені прокурором про виявлене порушення у вищезазначених листах, а також у повідомленні про намір представництва їх інтересів, у них було достатньо часу, щоб відреагувати на нього та виправити ситуацію, однак жодних заходів на захист порушених власних інтересів останні не вжили.

Враховуючи викладене, прокурор просить задовольнити позов.

Представник третьої особи з приводу вирішення споору покладається на розсуд суду.

Відповідач проти позову заперечує, відзначивши, зокрема таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, сформульовано правовий висновок, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України від 14.10.2014р. №1697-VII «Про прокуратуру», має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи. Відповідач зауважив, що цим висновком Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку щодо застосування частини третьої статті 23 Закону в подібних правовідносинах, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у 1 складі Верховного Суду від 15.04.2020р. у справі №363/4656/16-ц, який зводиться до необхідності визначення організаційно-правової форми суб`єкта, в особі якого звертається прокурор, з метою підтвердження підстав для представництва інтересів держави в суді в особі державного підприємства.

Також, як зауважив відповідач, у постановах Верховного Суду від 25.11.2020р. у справі №204/6292/18 та від 17.06.2020 у справі № 204/7119/18 викладено правовий висновок про те, що саме наявність державно-владних повноважень відокремлює органи державної влади від інших державних установ, які також утворюються державою для здійснення завдань і функцій держави, але на відміну від органів державної влади не наділяються владними повноваженнями Враховуючи вищевикладене, а також те, що згідно з відомостями, вміщеними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комунальне підприємство «Городоккомунсервіс» є комунальним підприємством, яке засновано на комунальній власності територіальної громади міста Городок, тобто не має статусу суб`єкта владних повноважень, в особі якого прокурор може звертатися з позовом в інтересах держави.

При цьому, як зазначив відповідач, аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру"дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого, віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Крім того, відзначено, що у листі від 21.03.2022р. №85 КП «Городокомунсервіс» зазначає про те, що підприємством заходи претензійно-позовного характеру щодо визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення коштів не вживались та вживатись не будуть через відсутність у підприємства інформації щодо визнання додаткових угод недійсними, таким чином відсутні підстави стверджувати, що підприємство усвідомлювало порушення інтересів держави. Проте, прокурор 22.03.2022р. подав до суду відповідну позовну заяву.

У позовній заяві прокурор посилається на ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» якою визначено, що до повноважень міської ради належить питання стосовно розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання бюджету, як на підставу для звернення з позовом в інтересах Городоцької міської ради. Також, зазначається у позовній заяві, що Городоцька міська рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів беззаперечно становить інтерес територіальної громади в особі Городоцької міської ради. Крім того, в матеріалах справи відсутнє обґрунтування щодо використання коштів місцевого бюджету на оплату додаткових угод до договору та наявність відповідних повноважень до визнання додаткових угод недійсними та стягнення зайво сплачених коштів.

Таким чином, як вважає відповідач, прокурор не надав доказів, що Городоцьку міську раду у спірних правовідносинах наділено функціями уповноваженого державного органу, тому не довів підстав для здійснення законного представництва в суді інтересів держави в особі цього органу. Відповідно до інформації Хмельницької Торгово-Промислової Палати №22-05/27 від 24.01.2022р. № 22-05/125 від 10.02.2022р. ринкові ціни на пальне з моменту укладення основного договору №07/15 від 15.07.2021р. до моменту укладення додаткових угод № 1, № 2 від 28.08.2021р., змінювались. Як зазначив відповідач, вказані інформаційні довідки підтверджують коливання ціни на газ скраплений, а саме 28.08.2021р. на 13,2%, 22.10.2021р. на 19,3%, 23.12.2021р. на 23,6 %, що не заперечується прокурором.

При цьому, відповідач посилається на положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982р., справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986р., справі "Щокін проти України" від 14.10.2010р., справі "Сєрков проти України" від 07.07.2011р., справі 3 "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000р., справі "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009р., справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004р., справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2004р.).

Разом з тим, відповідач зазначив, що напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на з мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. В той же час, прийняття на сьогоднішній день рішення про визнання недійсними додаткових угод до договору внаслідок порушення сторонами вимог ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" зумовить припинення права власності фізичної особи-підприємця Банаса Г.В. на майно (грошові кошти) внаслідок виконання зобов`язань по спірним правочинам.

З урахуванням викладеного, прокурором не обґрунтовано об`єктивної необхідності, зокрема наявності суспільного інтересу для втручання у право на мирне володіння особою своїм майном з урахуванням сумісності відповідного втручання із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Враховуючи викладене, відповідач просить позов залишити без розгляду. У заяві, поданій 21.06.2022р., відповідач просив у зв`язку із відсутністю предмету спору по справі через повернення зайво сплачених коштів та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, провадження у справі закрити.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

У червні 2021 року замовником - комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів за UA-2021-06-04-005314-с про закупівлю товару за кодом ДК 021:2015:09130000-9- «Нафта і дистиляти», кількість товарів: дизельне паливо - 52500 літрів, бензин А-92 - 13337 літрів, газ скраплений - 10500 літрів та відомості про укладення 15.07.2021р. з комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" (замовником) договору на закупівлю товарів №07/15.

Згідно оголошення про проведення відкритих торгів UA-2021-06-04-005314-с фінансування закупівлі здійснюється за рахунок коштів комунального підприємства "Городоккомунсервіс".

Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій UA-2021-06-04-005314-с вирішено: визначити переможцем торгів на закупівлю - бензину А 92, газу скрапленого, дизельного палива - фізична особа-підприємець Банас Генадій Володимирович; ціна тендерної пропозиції до початку аукціону - 1738779,23 грн., ціна тендерної пропозиції після закінчення аукціону - 1738779,23 грн.

Відповідно до Звіту про виконання договору про закупівлю UA-2021-06-04-005314-с № договору 07/15 від 15.07.2021р., ціна в договорі - 1738779,23 грн., замовник - комунальне підприємство "Городоккомунсервіс", учасник з яким укладено договір - фізична особа-підприємець Банас Генадій Володимирович, предмет закупівлі - бензин А 92, газ скраплений, дизельне паливо, код - ДК 021:2015:09130000-9: «Нафта і дистиляти»; кількість товарів: газ скраплений - 9546,07 літрів, бензин А-92 - 12726,1 літрів, дизельне паливо - 49782,7 літрів, строк поставки до 31.12.2021р., строк дії договору - 15.07.2021р. по 31.12.2021р.; сума оплати за договором - 1738779,23 грн., фінансування закупівлі здійснюється за рахунок коштів комунального підприємства "Городоккомунсервіс", сума 1739000,5 грн.

15.07.2021р. між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" (замовником) та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем (учасником) укладено договір на закупівлю товарів № 07/15 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого учасник зобов`язується у 2021 році поставляти замовнику товари, зазначені в специфікації, а замовник - прийняти та оплатити такі товари.

Згідно із п. 1.2 договору найменування товару - код ДК 021:2015:09130000-9 «Нафта і дистиляти» (Бензин А-92, газ скраплений, дизельне паливо). Кількість товарів: дизельне паливо - 52500 л, бензин А-92 - 13337 л, газ скраплений - 10500 л.

Як передбачено п. 3.1. договору, сума договору становить 1738779,23 грн.

Строк поставки товару до 31.12.2021р. (п. 5.1.).

Цей договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2021р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 10.1.).

Пунктом 11.9. договору передбачено, що зміни істотних (основних) умов договору може здійснюватися в порядку передбаченому ч. 2, 3 ст. 188 ГКУ за згодою сторін у випадках, що передбачені ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», вимог ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі».

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Відповідно до Специфікації учасник зобов`язується поставити 52500 літрів - дизельного палива (24,00 грн. - за 1 літр), 13337 літрів - бензину А-92 (24,79 грн. - за 1 літр), 10500 літрів - газу скрапленого (14,11 грн. - за 1 літр).

У листі № 98 від 28.08.2021р., адресованому директору комунального підприємства "Городоккомунсервіс", фізична особа-підприємець Банас Генадій Володимирович зазначив, що згідно інформаційно-цінової довідки Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/843 від 25.08.2021р. ціни на бензин А 92, дизельне паливо та скраплений газ, з дати укладення договору № 07/15 про закупівлю за державні кошти від 15.07.2021р. коливаються в бік збільшення. Тому, просить переглянути умови договору № 07/15, а саме збільшити ціни на бензин А 92, дизельне паливо та скраплений газ.

28.08.2021р. між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" (замовником) та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем (учасником) укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно якої сторони домовились викласти п. 1.2. договору в наступній редакції: 1.2. Найменування товару - код ДК 021:2015-09130000-9 «Нафта і дистиляти». Кількість товарів: дизельне паливо - 49782,7 л., бензин А 92 - 12726,1 л., газ скраплений - 9546,07 л.

Відповідно до Специфікації на товар ціну за одиницю товару, а саме, на бензин А-92, збільшено з 24,79 грн./л. до 25,98 грн./л., ціну на дизельне паливо збільшено з 24,00 грн./л. до 25,31 грн./л. та ціну на газ скраплений збільшено з 14,11 грн./л. до 15,52 грн./л., а також відповідно обсяг товару зменшився, а саме: бензину А-92 з 13337 літрів до 12726,1 літрів, дизельного палива з 52500 літрів до 49782,7 літрів, газу скрапленого з 10500 літрів до 9546,07 літрів.

Загальна вартість тендерної пропозиції - 1738779,23 грн.

22.10.2021р. між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" (замовником) та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем (учасником) укладено додаткову угоду № 2 до договору, відповідно якої сторони домовились викласти п. 1.2. договору в наступній редакції: 1.2. Найменування товару - код ДК 021:2015-09130000-9 «Нафта і дистиляти». Кількість товарів: дизельне паливо - 47882,835л., бензин А92 - 12416,7 л., газ скраплений - 9033,776 л.

Відповідно до Специфікації на товар ціну за одиницю товару, а саме, на бензин А- 92, збільшено з 25,98 грн./л. до 26,80 грн./л., ціну на дизельне паливо збільшено з 25,31 грн./л. до 26,61 грн./л. та ціну на газ скраплений збільшено з 15,52 грн./л. до 16,59 грн./л., а також відповідно обсяг товару зменшився, а саме: бензину А-92 з 12726,1 літрів до 12416,7 літрів, дизельного палива з 49782,7 літрів до 47882,835 літрів, газу скрапленого з 9546,07 літрів до 9033,776 літрів. Загальна вартість тендерної пропозиції - 1738779,23 грн.

23.12.2021р. між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" (замовником) та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем (учасником) укладено додаткову угоду № 3 до договору, відповідно якої сторони домовились викласти п. 1.2. договору в наступній редакції: 1.2. Найменування товару - код ДК 021:2015-09130000-9 «Нафта і дистиляти». Кількість товарів: дизельне паливо - 47191,181 л., бензин А92 - 12285,285 л., газ скраплений - 8973,538 л.

Відповідно до Специфікації на товар ціну за одиницю товару, а саме, на бензин А-92 збільшено до 27,36 грн./л., ціну на дизельне паливо збільшено до 27,46 грн./л. та ціну на газ скраплений збільшено до 16,92 грн./л., а також відповідно обсяг товару зменшився, а саме: бензину А-92 з 12416,7 літрів до 12285,285 літрів, дизельного палива з 47882,835 літрів до 47191,181 літрів, газу скрапленого з 9033,776 літрів до 8973,538 літрів. Загальна вартість тендерної пропозиції - 1738779,23 грн.

На підтвердження сплати надміру сплачених коштів відповідачем надано платіжне доручення № 17 від 21.03.2022р. на суму 82000 грн.

В матеріалах справи також наявні копії: Інформаційної довідки № 22-05/125 від 10.02.2022р., листа про надання інформації Головного управління статистики у Хмельницькій області № 14.2-08/1574-21 від 22.12.2021р.; видаткової накладної № 65 від 01.09.2021р. на суму 130490,74 грн.; платіжного доручення № 232 від 01.09.2021р. на суму 130490,74 грн.; видаткової накладної № 69 від 20.09.2021р. на суму 23382 грн.; платіжного доручення № 263 від 20.09.2021р. на суму 23382 грн.; видаткової накладної № 74 від 28.09.2021р. на суму 2458 грн.; платіжного доручення № 3051 від 28.09.2021р. на суму 2458грн.; видаткової накладної № 79 від 07.10.2021р. на суму 118126,33 грн.; платіжного доручення № 3078 від 07.10.2021р. на суму 118126,33 грн.; видаткової накладної № 81 від 13.10.2021р. на суму 93900,10 грн.; платіжного доручення № 3094 від 13.10.2021р. на суму 93900,10 грн.; видаткової накладної № 85 від 25.10.2021р. на суму 154197,95 грн.; платіжного доручення № 3124 від 25.10.2021р. на суму 154197,95 грн.; видаткової накладної № 87 від 27.10.2021р. на суму 19832 грн.; платіжного доручення № 299 від 28.10.2021р. на суму 19832 грн.; видаткової накладної № 98 від 19.11.2021р. на суму 166697,85 грн.; платіжного доручення № 3195 від 19.11.2021р. на суму 106697,85 грн.; видаткової накладної № 3205 від 26.11.2021р. на суму 60000 грн.; видаткової накладної №96 від 03.12.2021р. на суму 27336 грн.; платіжного доручення № 329 від 03.12.2021р. на суму 27336 грн.; видаткової накладної №104 від 06.12.2021р. на суму 157518,49 грн.; платіжного доручення № 3245 від 06.12.2021р. на суму 157518,4 грн.; видаткової накладної №103 від 20.12.2021р. на суму 26800 грн.; платіжного доручення № 350 від 22.12.2021р. на суму 26800 грн.; видаткової накладної №110 від 24.12.2021р. на суму 137803,53 грн.; платіжного доручення № 3300 від 24.12.2021р. на суму 137803,53 грн.; видаткової накладної №113 від 30.12.2021р. на суму 23091,40 грн.; листів № 105 від 22.10.2021р., № 51 від 23.12.2021р., довідки Хмельницької Торгово-промислової Палати №22-05/1076 від 21.10.2021р., довідки Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/843 від 25.08.2021р., видаткової накладної №114 від 31.12.2021р. на суму 8057,10 грн.; платіжного доручення № 3334 від 12.01.2021р. на суму 8057,10 грн.; листа № 51-888вих-22 від 21.03.2022р.; № 51-889 вих-22 від 21.03.2022р.; відповіді на лист № 0204-23/812 від 21.03.2022р.; відповіді на лист № 85 від 21.03.2022р.; повідомлення прокуратури № 51-911вих-22 від 22.03.2022р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

При зверненні до суду прокурор посилався на положення ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, а саме: здійснення ним представництва інтересів держави в суді в інтересах держави в особі органу, що уповноважений здійснювати функції із захисту майнових інтересів держави у спірних відносинах, але належним чином не здійснює захист інтересів держави представницькими засобами.

Ст. 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 2 Кодексу передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі ст.ст. 167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

У судовому процесі, зокрема у господарському, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Отже, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 587/430/16-ц та від 27.02.2019р. у справі № 761/3884/18.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 4-рп/2008 від 01.04.2008р., неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої і судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом. Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами ч. 4 ст. 23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу. Аналіз положень ст. 53 Кодексу у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Означену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18.

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурором додано до позовної заяви відповідні звернення, про які вже зазначалось.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що прокурором дотримано встановлений ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок щодо звернення до органів, уповноважених на захист майнових інтересів держави, з повідомленням про виявлені порушення вимог законодавства при використанні бюджетних коштів в сфері здійснення публічних закупівель та надання розумного строку для відреагування на стверджуване порушення інтересів держави.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі.

Крім того, судом відзначається, що за змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст. 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України). Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені параграфом 2 глави 16 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі №916/1171/18, від 14.11.2018 року у справі № 910/8682/18, від 30.08.2018 року у справі №904/8978/17, від 04.03.2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10.09.2019 року у справі №9017/317/19, від 09.07.2019 року у справі № 903/849/17.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо визнання недійсними додаткових угод є належним і допустимим способом захисту інтересів держави внаслідок укладення незаконного правочину.

Разом з тим, судом відзначається, що у ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, договір у даній справі, додаткові угоди до якого є предметом розгляду, укладений за результатами відкритих торгів, з огляду на що на правовідносини за вказаним договором розповсюджуються приписи Закону України "Про публічні закупівлі", який встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Судом встановлено, що станом на момент підписання договору про закупівлю сторонами погоджені всі істотні умови - предмет, ціна та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Водночас, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження; документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Судом відзначається, що відповідачем не спростовано твердження прокурора про те, що комунальне підприємство «Городоккомунсервіс» мало беззаперечне право на отримання пального по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, однак без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції фізичної особи-підприємця Банаса Г.В. про збільшення ціни, сторони підписали три додаткові угоди, внаслідок чого ціна 1 літра бензину марки А-92 збільшилася на 10,4 %, дизельного палива збільшилася на 14,4 %, а обсяги поставки бензину марки А-92 зменшилися на 1051,715 літрів, дизельного палива зменшилися на 5308,819 літрів.

Беручи до уваги вищевказані положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, оскільки на момент укладення додаткових угод № 1 від 28.08.2021р., № 2 від 22.10.2021р., № 3 від 23.12.2021р. до договору про закупівлю товарів № 07/15 від 15.07.2021р., як випливає зі змісту вищенаведених доказів, не було документально підтверджено коливання ціни на товар (зокрема, дизельне паливо та бензин А-92), що зумовило би необхідність та правомірність укладення додаткових угод до основного договору від 15.07.2021р., з огляду на що сторони спірного договору внесли відповідні зміни до договору № 07/15 від 15.07.2021р. шляхом укладення оспорюваних додаткових угод безпідставно, суд констатує, що оспорювані додаткові угоди № 1 від 28.08.2021р., № 2 від 22.10.2021р., № 3 від 23.12.2021р. до договору про закупівлю товарів № 07/15 від 15.07.2021р. (якими збільшено ціну за одиницю товару, зокрема, дизельне паливо та бензин А-92) укладено всупереч приписам закону (зокрема, всупереч вимогам Закону України "Про публічні закупівлі"), чим спростовуються доводи відповідача, наведені в обгрунтування заперечень на позов, відтак, позовні вимоги немайнового характеру є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Разм з тим, представником відповідача подано заяву про закриття провадження у справі, відповідно до якої, посилаючись на положення п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, просить закрити провадження у справі, на підтвердження сплати надміру сплачених коштів відповідачем надано платіжне доручення № 17 від 21.03.2022р. на суму 82000 грн.

Представники прокуратури та третьої особи не заперечують проти закриття провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця Банаса Генадія Володимировича на користь комунального підприємства "Городоккомунсервіс" 81723,76 грн.

Як вбачається з платіжного доручення № 17 від 21.03.2022р. на суму 82000 грн., заявлену до стягнення заборгованість (81723,76 грн.) відповідачем погашено. При цьому, судом зауважується, що оскільки заявлена до стягнення сума заборгованості сплачена, предмет спору відсутній. У зв`язку із цим провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця Банаса Генадія Володимировича на користь комунального підприємства "Городоккомунсервіс" 81723,76 грн. підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Судові витрати у вигляді 7443 грн. відшкодування судового збору (сплаченого за подання позову в частині визнання недійсними угод) згідно зі ст. 129 ГПК України підлягають покладенню на відповідача. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України та перебування судді у відпустці) остаточно складено у 7-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 05.08.2022р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городоцької міської ради, комунального підприємства "Городоккомунсервіс" до фізичної особи-підприємця Банаса Генадія Володимировича (за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Західного офісу Держаудитслужби) про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 81723,76 грн. задовольнити частково.

Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 28.08.2021р. до договору про закупівлю товарів № 07/15 від 15.07.2021р., укладену між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем (якою збільшено ціну за одиницю товару: дизельне паливо та бензин А-92).

Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 22.10.2021р. до договору про закупівлю товарів № 07/15 від 15.07.2021р., укладену між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем (якою збільшено ціну за одиницю товару: дизельне паливо та бензин А-92).

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 23.12.2021р. до договору про закупівлю товарів № 07/15 від 15.07.2021р., укладену між комунальним підприємством "Городоккомунсервіс" та фізичною особою-підприємцем Банасом Генадієм Володимировичем (якою збільшено ціну за одиницю товару: дизельне паливо та бензин А-92).

У частині позовних вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця Банаса Генадія Володимировича на користь комунального підприємства "Городоккомунсервіс" 81723,76 грн. провадження у справі закрити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Банаса Генадія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, ідентифікаційний код 02911102) 7443 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.08.2022р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 6 прим.: 1 - до справи;

2 - позивачу 1 (32000, Хмельницька обл., м. Городок, вул. Грушевського, 53) ІНФОРМАЦІЯ_1

2 - позивачу 2 (32000, Хмельницька обл., м.Городок, вул. Шевченка, 40А)

3 - відповідачу - АДРЕСА_2

4 - Волочиській окружній прокуратурі (31200. м. Волочиськ, вул. Слави, 8)

5- Хмельницька обласна прокуратура

6 - Західний офіс Держаудитслужби (вул. Костюшка, 8, Львів, Львівська область, Україна, 79007) ІНФОРМАЦІЯ_2