ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. Справа№ 920/1078/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників

від позивача: Курило М.П.

від відповідача: Мінченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EasyCon апеляційну скаргу Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету

на рішення Господарського суду Сумської області від 31.05.2022

у справі №920/1078/21 (суддя Данілова Т.А.)

за позовом Сумського національного аграрного університету в особі

Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промжитлосервіс"

про визнання недійсним договору № 76 від 14.12.2018 та стягнення

199 887,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Сумський національний аграрний університет в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промжитлосервіс", в якому просить суд визнати недійсним договір про надання послуг № 76 від 14.12.2018, укладений між Маловисторопським коледжем імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс» по гідрохімічному очищенню системи опалення учбового корпусу коледжу вартістю 199 887,00 грн та стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в сумі 199 887,00 грн за договором про надання послуг № 76 від 14.12.2018.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що договір про надання послуг № 76 від 14.12.2018, укладений між Маловисторопським коледжем імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс» по гідрохімічному очищенню системи опалення учбового корпусу не був спрямований не реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У оспорюваному договорі внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, сторони укладаючи його, знали заздалегідь, що він не буде виконаний, тому згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України є недійсним. Позивач зазначає, що директором Фединою В.М. було штучно укладено 14.12.2018 спірний договір № 76 і підписано у той же день акт приймання виконаних робіт без їх фактичного виконання, з метою протиправного вилучення бюджетних коштів на суму 199 887,00 грн. Також, позивач зазначає, про відсутність кошторисної документації, яка мала би бути виготовлена при укладені та виконанні договору про надання послуг № 76 від 14.12.2018.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 31.05.2022 у справі №920/1078/21 у задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні вказаного судового рішення, судом першої інстанції було встановлено, що позивач отримував послуги з гідрохімічного очищення системи опалення будівлі учбового корпусу Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка СНАУ за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Малий Вистороп, вул. Рибалка, 1, умови договору погоджені з обох сторін та враховують певні умови та особливості надання/отримання такої послуги. Позивач під час дії договору не заперечував щодо отримання цієї послуги, відсутні спірні питання щодо оплати, отримання послуги, щодо якості виконаних робіт або прострочення строку здачі виконаних робіт тощо. Також, суд першої інстанції зазначив, всі надані та сплачені послуги підтверджено двостороннім актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2018 року за типовою формою КБ-2в від 14.12.2018, який був підписаний позивачем без заперечень та зауважень, а також відповідним дефектним актом від 14.12.2018. Крім того, у грудні 2018 були внесені зміни до плану використання бюджетних коштів на 2018 (довідка № 16235/30 від 10.12.2018), відповідно до яких видатки коледжу на оплату послуг (крім комунальних) були збільшені на 205 000,00 грн., з яких: 199 887 грн. були використані коледжем на оплату послуг по гідрохімічному очищенню системи опалення будівлі навчального корпусу за договором про надання послуг від 14.12.2018 №76, укладеним між Маловисторопським коледжем імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету та ТОВ «Промжитлосервіс».

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, Сумський національний аграрний університет в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 31.05.2022 у справі №920/1078/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також, просить суд апеляційної інстанції прийняти та дослідити докази, а саме: світлини з листом-запитом та супровідним листом, лист відстеження руху поштового відправлення на адресу ТОВ «Промжитлосервіс» та лист на адресу Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги щодо скасування судового рішення апелянт посилається на тіж підстави, які викладені і у позовній заяві, а саме, що за оспорюваним договором у термін його укладання, дії та підписання акту виконаних робіт ніякі послуги не надавалися та роботи за договором про надання послуг від 14.12.2018 №76 не виконувалися. Також, апелянт зазначає, що директором Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету Фединою В.М. було штучно укладено 14.12.2018 спірний договір № 76 і підписано у той же день акт приймання виконаних робіт без їх фактичного виконання, з метою протиправного вилучення бюджетних коштів на суму 199 887,00 грн. Також, позивач зазначає про відсутність кошторисної документації, яка мала би бути виготовлена при укладені та виконанні договору про надання послуг № 76 від 14.12.2018.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 апеляційну скаргу Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету у справі № 920/1078/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1078/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету на рішення Господарського суду Сумської області від 31.05.2022 у справі №920/1078/21.

Матеріали справи надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 12.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету на рішення Господарського суду Сумської області від 31.05.2022 у справі №920/1078/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 02.08.2022 о 13 год. 00 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань № 6.

26.07.2022 року на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в якій останній просить призначити судовий розгляд справи №920/1078/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференції EasyCon.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2022, у зв`язку із перебуванням суддів Демидової А.М. та Ходаківської І.П., з 25.07.2022 у відпустці, справу №920/1078/21 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 прийнято апеляційну скаргу Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету на рішення Господарського суду Сумської області від 31.05.2022 у справі №920/1078/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А. до провадження. Клопотання Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Судове засідання по справі № 920/1078/21 в режимі відеоконференції призначено на 02.08.2021 о 13 год. 00 хв.

29.07.2022 від відповідача на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, за яким останній просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 31.05.2022 у справі №920/1078/21 залишити без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції правильно встановлено всі обставини справи та ухвалено законне судове рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права. Також, представник відповідача зазначив, що останній очікує понести витрати на правничу допомогу при розгляді справи в апеляційній інстанції у розмірі 3 200,00 грн. та просить суд стягнути з позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в апеляційній інстанції у розмірі 3 200,00 грн.

Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач вважає, що є доведеним та належним чином обґрунтованим факт досягнення домовленостей між директором ТОВ «Промжитлосервіс» та директором Маловисторопського коледжу ім. П.С. Рибалка СНАУ щодо фактичного надання послуг з гідрохімічного очищення системи опалення учбового корпусу коледжу та їх подальше оформлення у вигляді отримання відповідного бюджетного фінансування на поточні видатки та здійснення їх прийняття та оплати у грудні 2018 року. Також, позивач зазначив, що в результаті проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000131 від 12.07.2019 не встановлено складу злочину за ознаками ч. 2 ст. 191 КК України, проти посадових осіб Маловистропоського коледжу ім. П.С. Рибалка СНАУ, ТОВ «Відновлення інженерних систем», ТОВ «Промжитлосервіс» не винесено обвинувального вироку.

01.08.2022 від позивача на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.

Щодо клопотання про прийняття та дослідження доказів, а саме світлини з листом-запитом та супровідним листом, листа відстеження руху поштового відправлення на адресу ТОВ «Промжитлосервіс» та листа на адресу Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які додані до апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду.

Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. 4 ст. 80 ГПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний господарський суд розглядає справу повторно. Тобто метою суду є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно.

За загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За наведених обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання позивача про подання додаткових доказів, оскільки на підставі ч. 3 ст. 269 ГПК України позивач не надав суду апеляційної інстанції доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Представник позивача у судовому засіданні 02.08.2022 підтримав вимоги та доводи, викладені в його апеляційній скарзі та просив її задовольнити, рішення Господарського суду Сумської області від 31.05.2022 у справі №920/1078/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.08.2022 заперечив проти вимог та доводів, викладених в апеляційній скарзі відповідача, просив відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2021 у справі №911/2506/21 залишити без змін.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Діяльність Сумського національного аграрного університету, його відокремлених структурних підрозділів (коледжів) регламентується Статутом, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 27.04.2015 № 470 (далі - Статут).

Відповідно до пункту 1.2 Статуту Університет - багатогалузевий вищий навчальний заклад, що провадить інноваційну освітню, наукову діяльність за різними ступенями вищої освіти, проводить фундаментальні та прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Університет утворений у формі державної установи і працює на засадах неприбутковості (п.1.8 Статуту). Університет здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України та цього Статуту (п.1.12 Статуту).

Згідно з п.3.1 Статуту СНАУ є вищим навчальним закладом державної форми власності, підпорядковується Міністерству освіти і науки України, як Уповноваженому органу; пп.4.2.24, 4.2.27 - має право провадити фінансово-господарську й іншу діяльність відповідно до чинного законодавства й цього Статуту, здійснювати капітальне будівництво за рахунок коштів загального та спеціального фондів бюджету, реконструкцію, капітальний і поточний ремонт основних фондів, будівель і споруд Університету на підставі угод підряду або господарським способом; п.8.2 - майно закріплено за Університетом на праві господарського відання; п.8.6 - фінансування Університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості в прийнятті рішень.

У відповідності до п.1.13 Статуту структуру Університету, статус і функції його структурних підрозділів визначає цей Статут і положення про відповідні структурні підрозділи, розроблені Університетом і затверджені наказами ректора Університету.

Відповідно до п. 1.4. Положення про Маловисторопський коледж імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету (далі - Положення), затвердженого наказом ректора Сумського НАУ від 01.12.2015 № 367-к, коледж є структурним підрозділом Сумського національного аграрного Університету з окремими правами юридичної особи, з постійною ознакою неприбутковості 0002/403.

Згідно з п. 1.5. Положення на підставі довіреності ректора університету коледж має право самостійно користуватись та розпоряджатись зазначеним майном; отримувати кошти та інші матеріальні цінності; здійснювати фінансову діяльність в межах затвердженого кошторису доходів та видатків; вести господарську та фінансову діяльність в межах повноважень, визначених у положенні коледжу; проводити державні закупівлі у відповідності до законодавства; укладати господарські та інші угоди.

Майно, закріплене за коледжем, є державною власністю, належить йому на правах оперативного управління (п. 1.6. Положення).

У відповідності до п. 6.1. Положення директор коледжу в межах повноважень, делегованих ректором університету, виконує серед іншого такі функції: самостійно вирішує згідно із законодавством питання діяльності коледжу, є розпорядником майна і коштів навчального закладу за погодженням із ректором університету, укладає договори (угоди).

Фінансування коледжу проводиться за рахунок коштів державного бюджету, який поділяється на загальний і спеціальний фонди, що складаються з складових частин, передбачених ст. 13 Бюджетного кодексу України. (п. 9.2. Положення).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі довіреності від 21.06.2017 СНАУ в особі ректора уповноважив директора Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка СНАУ Федину В.М. (призначений директором наказом від 16.06.2015, звільнений з посади директора 29.03.2019), зокрема, користуватись та розпоряджатись майном, яке йому належить на правах оперативного управління; здійснювати фінансову діяльність у межах затвердженого кошторису доходів і видатків; укладати господарські договори, договори на платні послуги, договори про постачання комунальних і інших послуг коледжу і інші угоди; мати право підпису документів, зокрема: договорів цивільно-правового характеру, господарських угод, актів виконаних робіт про надання послуг, банківських документів, кошторисів використання бюджетних коштів тощо.

14.12.2018 між ТОВ «Промжитлосервіс», як виконавцем, і Маловисторопським коледжем імені П.С. Рибалка СНАУ, як замовником, укладено договір про надання послуг № 76 (далі - договір №76), відповідно до умов якого замовник доручив, а виконавець зобов`язався надати такі послуги: гідрохімічне очищення системи опалення будівлі учбового корпусу Маловисторопського коледжу імені П.С Рибалка СНАУ за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Малий Вистороп, вул. Рибалка, 1 (п.1.1 договору).

Виходячи з аналізу положень ст. ст. 3, 6, 11, 526, 627-629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Зокрема, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає його загальним засадам, або містить елементи різних договорів (змішаний договір).

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Судом встановлено, що спірний договір є змішаним договором, що поєднує в собі елементи договору підряду та договору про надання послуг, тому застосуванню підлягають як загальні положення Цивільного кодексу України, так і спеціальні, а саме: Глави 61 та 63 ЦК України.

Загальні положення щодо договорів про надання послуг закріплено в главі 63 Цивільного кодексу України (статті 901 - 907). Відповідно до ст. 177 ЦК України послуги розглядаються як окремий вид об`єктів цивільних прав, які відрізняються від інших об`єктів (речей, майнових прав, результатів робіт тощо).

За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Тобто послугою є певне нематеріальне благо, яке надається виконавцем і споживається замовником у процесі вчинення певних дій або здійснення певної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 2 статті 837 ЦК України доповнює характеристику договору підряду, вказуючи на те, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, чітко визначеною метою договору підряду є виконання певної роботи, результатом якої є певний матеріалізований об`єкт. При цьому замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч. 1 ст. 849 ЦК України).

Якщо за договором про надання послуги дії виконавця не мають вирішального значення, оскільки це спосіб надання послуги, то для договору підряду процес виконання роботи є важливим, порушення якого надає замовнику певні права (ч. 2-4 ст. 849 ЦК України).

Статтею 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За надані послуги згідно п.1.1 цього договору Замовник сплачує Виконавцю суму, яка буде визначена актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг (п.3.1). Оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання Замовником та Виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Виконавця (п.3.2). Сторони погодились, що кінцевий термін оплати Замовником наданих і прийнятих послуг з урахуванням п.3.2 здійснюється не пізніше 31 грудня 2018 року.

Згідно п. 2.1. договору загальна сума договору складає 199 887,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 1.3. договору надані послуги за цим договором передаються виконавцем замовнику на підставі акту здачі-прийняття наданих послуг, який підписується обома сторонами. У цьому договорі під актом сторони розуміють акти складені за типовою формою КБ-2в та довідки складені за типовою формою КБ-3.

Вартість послуг визначається відповідно до договірної ціни, що є невід`ємною частиною цього договору. Договірна ціна розраховується у відповідності з ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» з використанням державних та відомчих ресурсних елементних кошторисних норм (п. 1.4. договору).

Згідно з п. 8.6. Статуту фінансування університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Фединою В.М. було штучно укладено 14.12.2018 спірний договір № 76 і підписано у той же день акт приймання виконаних робіт без їх фактичного виконання, з метою протиправного вилучення бюджетних коштів на суму 199 887,00 грн.

Також позивач стверджує, що у Маловисторопському коледжі у зимову пору, на кінець 2018 року, після розпочатого опалювального сезону не було жодних об`єктивних технічних підстав проводити гідрохімічне очищення опалювальної системи учбового корпусу за наявності готового робочого проекту по заміні застарілої котельні з опалювальним обладнанням. Крім того, актом від 29.05.2019 обстеження системи опалення в навчальному корпусі Маловисторопського коледжу комісією в складі працівників Сумського НАУ та працівників коледжу встановлено, що після проведення так званого гідрохімічного обстеження (по закінченню опалювального сезону 2018-2019), при розборі двох батарей у навчальному корпусі виявлено присутність грязьового мулу в значній кількості, слідів вирізок у трубопроводах системи опалення для проведення досліджень не виявлено. Отже, за результатами проведеного обстеження комісія дійшла висновку, що роботи згідно договору № 76 від 14.12.2018 взагалі не виконувалися та не набули кінцевого результату, а саме очищення системи опалення від бруду та мулу. Тому, на думку позивача, договір № 76 від 14.12.2018 не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним у ч. 5 ст. 203 ЦК України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним та підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Державної казначейської служби України.

Частиною 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

За приписами ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджеті не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що взяття розпорядником бюджетних коштів бюджетного зобов`язання, у тому числі шляхом укладення відповідного договору, без відповідних бюджетних призначень та асигнувань на період виконання договору, суперечить вимогам Бюджетного кодексу України та унеможливлює виконання такого зобов`язання (укладеного договору), унаслідок чого є наперед невиконуваним бюджетною організацією.

Як зазначалося вище, у відповідності до п. 8.6. Статуту фінансування Університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 9.2. Положення визначено, що фінансування коледжу проводиться за рахунок коштів державного бюджету, який поділяється на загальний і спеціальний фонди, що складаються з складових частин, передбачених ст. 13 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 5 Порядку складення, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (у редакції від 13.12.2017, що діяла на момент укладення договору), установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, а вищим навчальним закладам та науковим установам, закладам охорони здоров`я також за наявності затверджених планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду, а вищі навчальні заклади та наукові установи, заклади охорони здоров`я також установлених затвердженими планами використання бюджетних коштів і помісячними планами використання бюджетних коштів.

Отже витрати, зокрема, закладів вищої освіти, здійснюються виключно з Державного бюджету України на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами цих закладів освіти.

Судом встановлено, що у грудні 2018 були внесені зміни до плану використання бюджетних коштів на 2018 рік (довідка № 16235/30 від 10.12.2018), відповідно до яких видатки коледжу на оплату послуг (крім комунальних) були збільшені на 205 000,00 грн, з яких: 199 887 грн були використані коледжем на оплату послуг по гідрохімічному очищенню системи опалення будівлі навчального корпусу за договором про надання послуг від 14.12.2018 №76, укладеним між Маловисторопським коледжем імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету та ТОВ «Промжитлосервіс».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

У відповідності до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

З матеріалів вбачається, що позивач отримував послуги з гідрохімічного очищення системи опалення будівлі учбового корпусу Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка СНАУ за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Малий Вистороп, вул. Рибалка, 1, умови договору погоджені з обох сторін та враховують певні умови та особливості надання/отримання такої послуги. Позивач під час дії договору не заперечував щодо отримання цієї послуги, відсутні спірні питання щодо оплати, отримання послуги, щодо якості виконаних робіт або прострочення строку здачі виконаних робіт.

При цьому, як зазначає відповідач, надані послуги/виконані роботи підтверджено двостороннім актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2018 року за типовою формою КБ-2в від 14.12.2018, який був підписаний позивачем без заперечень та зауважень та дефектним актом від 14.12.2018 (т. 1 а.с. 153-157; т. 2 а.с. 130), що свідчить про реальне настання правових наслідків обумовлених оспорюваним правочином.

Враховуючи зазначене, відсутні підстави для визнання недійсним договору про надання послуг № 76 від 14.12.2018, укладеного між Маловисторопським коледжем імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс» на підставі ст. 215 ЦК України, внаслідок не відповідності правочину приписами ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Надані відповідачем послуги/виконані роботи за договором надання послуг № 76 від 14.12.2018 були оплачені у повному розмірі в сумі 199 887,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.12.2018 № 206 (т. 1 а.с. 215).

Щодо посилання позивача в якості обґрунтування своїх вимог про визнання спірного договору недійсним на відсутність кошторисної документації, яка мала б бути виготовлена при укладенні та виконанні договору, суд з таким твердженням не погоджується, оскільки матеріали справи містять кошторисну документацію від 14.12.2018 до договору № 76 від 14.12.2018, яка була виготовлена та погоджена сторонами (т. 2 а.с. 132-137).

Також необгрунтованими є твердження позивача про вплив на дійсність правочину незмінності температури за наслідками надання договірної послуги, оскільки метою цієї угоди є надання послуги: гідрохімічне очищення системи опалення, а не досягнення певної температури в будівлі.

Доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі в обґрунтування укладення оспорюваного правочину всупереч ч. 5 ст. 203 ЦК України із зазначенням, що він не спрямований на реальне настання правових наслідків зумовлених ним, спростовуються висновком слідчого, що викладений в постанові про закриття кримінального провадження від 20.07.2020 №0000131 Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції, за яким "не здобуто достатніх доказів непроведення чи неналежного проведення очищення системи опалення в будівлі навчального корпусу Маловисторопського коледжу, а тому слід вважати, що умови договору були дотримані, а послуги з гідрохімічного очищення системи опалення гуртожитку були надані" та встановлено, що «роботи з гідрохімічного очищення систем опалення гуртожитку та навчального корпусу Маловисторопського коледжу відповідно до укладених цивільно-правових договорів були проведені у 2018, внаслідок чого на виконання робіт згідно договору № 76 від 14.12.2018 на рахунок ТОВ «Промжитлосервіс» за платіжним дорученням № 206 від 17.12.2018 було перераховано 199 887,00 грн. в повному обсязі, що виключає можливість привласнення їх службовими особами Маловисторопського коледжу. Таким чином в діях службових осіб Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України».

Разом з цим не заслуговують на увагу і посилання позивача на акт від 29.05.2019 обстеження системи опалення в навчальному корпусі коледжу, складений комісією позивача, за яким "роботи згідно договору про надання послуг ТОВ «Промжитлосервіс» не виконувалися у повному обсязі та не набули кінцевого результату, а саме очищення опалення від бруду та мулу", оскільки спростовується наявними в матеріалах справи актом приймання виконаних робіт будівельних робіт за грудень 2018 за типовою формою КБ-2в від 14.12.2018 та дефектним актом від 14.12.2018, про що зазначено і в постанові про закриття кримінального провадження від 20.07.2020 №0000131 Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що договір № 76 від 14.12.2018 укладено після відповідної зміни до плану використання бюджетних коштів на 2018 рік, про свідчить довідка про зміни до плану використання бюджетних коштів на 2018 № 16235/30 від 10.12.2018, оплата послуг відбулася за наявними бюджетними призначеннями, що підтверджується платіжним дорученням № 206 від 17.12.2018.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору про надання послуг від 14.12.2018 № 76, укладеного між Маловисторопським коледжем імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс», оскільки позивачем не доведено належним чином, що відповідачем не виконувалися роботи за спірною угодою, а посилання на недоцільність укладення спірного договору з урахуванням планів на майбутнє щодо заміни котельні та на відсутність бюджетних коштів для такої послуги не свідчать про наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину.

Щодо похідної вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів за договором про надання послуг № 76 від 14.12.2018, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовна вимога про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів в сумі 199 887,00 грн. за договором про надання послуг № 76 від 14.12.2018, сплачених платіжним дорученням № 206 від 17.12.2018 з рахунку Маловисторопським коледжем імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету на користь ТОВ «Промжитлосервіс» на виконання вищевказаного договору є похідною вимогою в розумінні ст. 173 ГПК України.

Оскільки судом встановлено відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання договору про надання послуг № 76 від 14.12.2018 (спірного договору) недійсним, отриманні відповідачем кошти в сумі 199 887,00 грн набуті останнім правомірно та у відповідності до умов договору. Таким чином, позовна вимога про стягнення безпідставно отриманих коштів задоволенню не підлягає.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Сумської області від 31.05.2022 у справі №920/1078/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 31.05.2022 у справі №920/1078/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Сумський національний аграрний університет в особі Маловисторопського коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету.

4. Матеріали справи № 920/1078/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.08.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков