РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.08.2022Справа № 910/3906/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" (04073, м. Київ, пр-т С. Бандери, 16)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 29-Б (літ. А), оф. 114)

про стягнення 313 561,64 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" про стягнення 313 561,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч умовам договору позики №001 від 30.04.2021 не виконав своїх зобов`язань щодо сплати процентів за узгодженим між сторонами графіком, зокрема, у сумі 7 006,85 грн у строк до 01.04.2022 та у сумі 6 554,79 грн у строк до 30.04.2022. Вищенаведене стало підставою виникнення у відповідача заборгованості за несплаченими процентами у розмірі 13 561,64 грн. Крім того, відповідач у строк 30.04.2022 не повернув суму позики у розмірі 300 000,00 грн, що є також підставою для стягнення зазначеної суми в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2022 суд відкрив провадження у справі №910/3906/22 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

02.06.2022 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 313 561,64 грн, що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" у будь-яких банківських установах, та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" відчужувати (передавати) будь-яким способом право вимоги за кредитними договорами/договорами позики будь-яким третім особам.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс кредит" про забезпечення позову, наклав арешт на грошові кошти у сумі 313 561,64 грн., що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" у будь-яких банківських установах, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" відчужувати (передавати) будь-яким способом право вимоги за кредитними договорами/договорами позики будь-яким третім особам.

08.06.2022 до канцелярії суду надійшла заява (клопотання) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2022 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадженні у справі №910/3906/22 відмовлено.

07.07.2022 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі №910/3906/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 суд призначив судове засідання для розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову на 03.08.2022.

22.07.2022 до канцелярії суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" про врегулювання спору за участі судді (вих. №55/2022 від 21.07.2021), відповідно до якого відповідач просить суд розпочати процедуру врегулювання спору за участі судді по справі №910/3906/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" про врегулювання спору за участі судді у справі №910/3906/22 залишено без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 суд відмовив в задоволені клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю" про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

30.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" (надалі- позикодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" (надалі- позичальник, відповідач) укладено договір позики №001 (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути надану позику та сплатити 27,5% річних від суми позики в строк та в порядку, визначеному цим договором.

Позика надається за наступним графіком: 30.04.2021 надається сума позики в розмірі 300 000,00 грн.

Мета надання позики за умовами цього договору: забезпечення господарської діяльності позичальника (п.2.6 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору надання позики здійснюється шляхом безготівкового переказу грошових коштів на банківський рахунок позичальника, який зазначений у цьому договорі.

Згідно з п.1.2 договору позика повертається за цим договором до 30 квітня 2022 року та здійснюється за графіком визначеному в договорі.

Пунктом 2.7 договору передбачено, що сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця. Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця.

Проценти за користування позикою сплачуються протягом всього строку дії договору (п.2.4 договору).

Нарахування процентів здійснюється протягом строку дії цього договору (п.2.8 договору).

Відповідно до п.2.9 договору розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом протягом строку кредити (включно), зазначеного в п.1.2 цього договору, приймаючи, що кількість днів у місяці - фактична, у році - фактична, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п.7.2 договору цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковим договором б/н від 30.04.2021 до договору №001 від 30.04.2021 сторони виклали п.1.2 договору в новій редакції: строк повернення позики за цим договором до 30 квітня 2022 та здійснюється за графіком, визначеним в цій додатковій угоді.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" перерахувало на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" суму позики у розмірі 300 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2231 від 30.04.2021.

За доводами позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" виконувало свої зобов`язання за графіком та щомісячно сплачувало проценти за період з 01 травня 2021 до 01 березня 2022 року включно. Останній платіж за графіком у розмірі 6 780,82 грн відповідач сплатив 18.03.2022.

Наразі, зобов`язання щодо сплати процентів за узгодженим між сторонами графіком: у сумі 7 006,85 грн у строк до 01.04.2022 та у сумі 6 554,79 грн у строк до 30.04.2022 відповідач не виконав, що призвело до виникнення у останнього заборгованості перед позивачем за несплаченими процентами у розмірі 13 561,64 грн.

Крім того, суму позики у розмірі 300 000,00 грн у строк до 30 квітня 2022 року відповідач також не повернув, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вищевказаної заборгованості.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором позики.

Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2231 від 30.04.2021.

Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом враховано, що договір позики №001 від 30.04.2021 містить чітко визначений графік та строки для сплати процентів та повернення суми позики.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем на виконання умов договору та погодженого графіку щомісячно сплачувались проценти за період з 01 травня 2021 по 01 березня 2022 року включно, зокрема, останній платіж за графіком у розмірі 6 780,82 грн. відповідач сплатив 18.03.2022.

При цьому зобов`язання щодо сплати процентів, а саме у розмірі 7 006,85 грн, які необхідно було сплатити у строк до 01.04.2022, та у сумі 6 554,79 грн, які підлягали оплаті у строк до 30.04.2022, відповідач не виконав, як і не виконав зобов`язання щодо повернення у строк до 30 квітня 2022 року суму позики у розмірі 300 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем процентів у розмірі 13 561,64 грн та повернення суми позики у розмірі 300 000,00 грн, а факт існування заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем визнається, про що свідчить подане останнім клопотання про врегулювання спору за участі судді, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ТУ Ю" 313 561,64 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ"

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236 - 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит ТУ Ю" (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 29-Б (літ. А), оф. 114, ідентифікаційний код 40094068) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" (04073, м. Київ, пр. С. Бандери, 16; ідентифікаційний код 42806643) суму позики у розмірі 300 000 грн 00 коп., суму несплачених відсотків у розмірі 13 561 грн 64 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 703 грн 42 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 04.08.2022

Суддя Л. Г. Пукшин