ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року

м. Київ

cправа № 917/1056/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Бакуліної С.В., Стратієнко Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Шпорта О.В.

та представників

Позивача: Поліщук І.О.

Відповідача : Будігай О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Казенного підприємства "Морська пошуково - рятувальна служба"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022

(головуючий - Тихий П.В., судді Геза Т.Д., Терещенко О.І.)

у справі №917/1056/20

за позовом Казенного підприємства "Морська пошуково - рятувальна служба"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка"

про стягнення 10 361 290,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Казенне підприємство "Морська пошуково - рятувальна служба" (далі - КП "Морська пошуково - рятувальна служба", позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" (ТОВ"Ремтехналадка", відповідач), з урахуванням зменшених позовних вимог, про стягнення 9.564.268,18 грн. пені та 797.022,35 грн. штрафу за договором підряду на закупівлю робіт №111-В-19 від 15.07.2019.

2. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, щодо своєчасного виконання робіт з технічного переоснащення базової станції, у зв`язку з чим, останньому нараховані штрафні санкції, які заявлено до стягнення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.11.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2.869.280,45 грн пені, 239.106,71 грн штрафу. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з відповідача в дохід Державного бюджету 155.419,36 грн судового збору.

4. Рішення обґрунтовано тим, що відповідачем порушено строки виконання робіт, отже, наявні підстави для нарахування позивачем штрафних санкцій. Судом перевірено розрахунок наданий позивачем та встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, отже, вимоги є обґрунтованими. Разом з цим, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій на 70 %.

5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022, рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2021 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у позові.

6. Постанову мотивовано тим, що порушення строків виконання робіт за договором відбулось не з вини відповідача. Так, позивачем було порушено строки допуску відповідача на об`єкт виконання робіт, а також, в проектній документації переданій позивачем наявні прогалини, що не дозволяло вчасно розпочати роботи відповідачу, крім того, кінцевою датою виконання робіт необхідно вважати 29.04.2020, дата передачі відповідачем актів виконаних робіт позивачу, а не 26.05.2020 дата підписання вказаних актів. Зважаючи на зазначені обставини, апеляційний суд зазначив, що порушення виконання зобов`язань відбулось не з вини відповідача, отже, враховуючи неспівмірність заявлених до стягнення штрафних санкцій, суд вказав, що відсутні підстави для стягнення таких санкцій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

7 Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

8. Скаржник, посилаючись на п. 3 частини другої ст. 287 ГПК України, зазначає, що відсутній правовий висновок щодо застосування частини 4 ст. 882 ЦК України, у подібних правовідносинах. Скаржник зазначає, що апеляційним судом було неправильно застосовано положення частини 4 ст. 882 ЦК України, оскільки, апеляційний суд зазначив, що кінцевою датою, коли відповідач повністю виконав зобов`язання за договором є 29.04.2020, дата направлення відповідачем остаточної виконавчої документації.

9. У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на п. 4 частини 2 ст. 287 ГПК України, вказує на неналежне дослідження апеляційним судом доказів та обставин справи, якими підтверджено несвоєчасність виконання відповідачем робіт на об`єкті, у зв`язку з чим, апеляційний суд дійшов помилкових висновків про те, що порушення відповідачем виконання робіт за договором відбулось через несвоєчасне надання позивачем проектної документації та затягування позивачем строків приймання об`єкту.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

10 У відзиві на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін. Крім того, у відзиві на касаційну скаргу відповідач просить стягнути з позивача 8.000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката у касаційному суді.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

11. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 15.07.2019 року між КП "Морська пошуково - рятувальна служба" (замовник) та ТОВ "Ремтехналадка" (підрядник) укладено договір підряду на закупівлю робіт №111-В-19 (далі - договір).

12. Відповідно до п.1.1. договору у порядку, в строки та на умовах, визначених договором, підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботи з технічного переоснащення базової станції "В.Фонтан" Берегової радіостанції морського району А1, А2 Глобальної морської системи зв`язку під час лиха та для забезпечення безпеки мореплавства м. Одеса, за адресою: м. Одеса, пров. Маячний,5 (мис Великий Фонтан, територія ДУ "Держгідрографія") (далі - роботи) по об`єкту базової станції "В.Фонтан" Берегової радіостанції морського району А1, А2 Глобальної морської системи зв`язку під час лиха та для забезпечення безпеки мореплавства м. Одеса (далі - об`єкт) відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити закінчені роботи.

13. За умовами п. п. 2.1., 2.3.1., 2.3.2. договору загальна ціна договору складає 8.058.000,00 грн. Замовник здійснює попередню оплату (аванс) у розмірі 50% від загальної вартості робіт. Остаточний розрахунок здійснюється замовником у розмірі останніх 50% від загальної вартості робіт , визначеної п. 2.1. договору, протягом 15 банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт за формою №КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3, складених відповідно до умов договору та чинного законодавства України для робіт, передбачених Календарним графіком виконання робіт (додаток №5 до договору), з урахуванням авансу, за умови виконання і приймання всіх передбачених договором робіт та прийняття об`єкту в експлуатацію згідно з чинним законодавством.

14. Відповідно до умов п. 4.1. договору датою початку виконання робіт є дата здійснення замовником попередньої оплати (авансу). Підрядник зобов`язаний виконати роботи у повному обсязі протягом 150 календарних днів з дати початку робіт. Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником у відповідності до вимог договору.

15. 29.08.2019 замовником здійснено попередню оплату (аванс) у сумі 4.029.000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1393 від 29.08.2019.

16. Таким чином, кінцевим строком виконання робіт є 27.01.2020.

17. 26.05.2020 замовником та підрядником підписані Акт виконаних робіт за формою №КБ-2в та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3. Згідно зазначених документів загальна вартість фактично виконаних робіт за договором складає 7.970.223,48 грн.

18. На виконання пункту 2.3.2. договору, замовником здійснено остаточний розрахунок з підрядником у сумі 3.941.223,48 грн, з урахуванням сплаченого авансу, що підтверджується платіжним дорученням №3154 від 29.05.2020.

19. Згідно із п. 14.2. договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання робіт, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 1 відсотка загальної вартості робіт за кожний календарний день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 10 відсотків від вартості робіт.

20. 26.05.2020 позивач надав відповідачу претензію №3 щодо сплати штрафних санкцій за договором, оскільки, відповідно до умов договору кінцевим строком виконання робіт є 27.01.2020, при цьому, приймання - передача виконаних робіт та підписання відповідних актів відбулося 26.05.2020, отже, прострочення підрядником виконання робіт за договором на 26.05.2020 складає 120 календарних днів.

21. 28.05.2020 відповідач надав відповідь на претензію, в якій визнав невиконання ним робіт з технічного переоснащення об`єкту у строки встановлені договором, але не погодився з розрахунком штрафних санкцій, оскільки їх розмір значно перевищує не тільки суму за договором, а і можливі збитки позивача.

Позиція Верховного Суду

22. Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, та заперечення, викладені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

23. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

24. У частині 1 ст. 843 ЦК України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

25. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

25. Відповідно до ч. 2 ст. 854 ЦК України, підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

26. За ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

27. Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

28. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

29. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

30. За умовами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

31. З аналізу ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 846 ЦК України вбачається, що підрядник зобов`язаний виконати підрядні роботи за завданням замовника у строк (термін), встановлений у договорі підряду, з урахуванням строків (термінів) виконання окремих етапів робіт, якщо такі визначено у договорі підряду.

32. Закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц).

33. Як встановлено судами попередніх інстанцій між сторонами виникли правовідносини за договором підряду. На підставі договору підряду відповідач зобов`язався виконати роботи з технічного переоснащення базової станції позивача, а позивач зобов`язався прийняти і оплатити такі роботи.

35. Пунктами 2.1., 2.3.1, 2.3.2, договором визначено ціну договору, порядок оплати і прийняття робіт.

36. 29.08.2019 позивачем здійснено попередню оплату в сумі 4.029.000,00 грн, таким чином кінцевим строком виконання робіт є 27.01.2020.

37.Відповідачем виконано роботи за договором підряду, у зв`язку з чим, акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт № КБ-3 підписано сторонами 26.05.2020. Згідно вказаних документів загальна вартість фактично виконаних робіт складає 7.970.223,48 грн.

38. 29.05.2020 позивачем виконано остаточний розрахунок за договором та сплачено відповідачу 3.941.223,48 грн.

39. Статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

40. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

41. У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

42. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

43. Згідно п. 14.2. договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання робіт, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 1 відсотка загальної вартості робіт, за кожний календарний день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 10 відсотків від вартості робіт.

44. З урахуванням вищезазначеного суд першої інстанції встановивши, що відповідачем порушено строки виконання робіт за договором, дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування позивачем штрафних санкцій за договором.

45. Водночас, відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

46. Згідно із статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

47. Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

48. При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

49. Оцінивши подані сторонами докази, виходячи з матеріальних інтересів обох сторін, неспівмірності належних до сплати відповідачем штрафних санкцій із загальною кількістю невиконаного зобов`язання (штрафні санкції нараховано у розмірі 10.361.290,53 грн, а вартість робіт склала 8.058.000,00 грн, враховуючи, що відповідачем вживались заходи для виконання робіт у встановлений договором строк, та відсутність збитків у позивача, суд першої інстанції зазначив про наявність підстав для зменшення на 70 % розміру штрафних санкцій, що підлягають до стягнення та стягнув 2.869.280,45 грн пені та 239.106,71 грн штрафу.

50. Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки зазначені висновки є законними, обґрунтованими та прийнятими відповідно до положень ст.ст.73-79, 86 ГПК України.

51. Водночас, Верховний Суд вважає неправильними висновки суду апеляційної інстанції про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яким частково задоволено позов.

52. Так, відхиляючи висновки суду першої інстанції, якими встановлено підстави для нарахування позивачем штрафних санкцій, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем робіт за договором, апеляційний суд, прийняв до уваги заперечення відповідача, в яких він зазначав про відсутність його вини у порушенні строків виконання робіт за договором підряду, при цьому, апеляційний суд, вказував на те, що порушення строків виконання робіт відбулось не з вини відповідача, а у зв`язку з неналежним виконанням позивачем умов договору підряду.

53. Суд апеляційної інстанції зазначив, що фактично представників відповідача на об?єкт було допущено тільки після 29.08.2019, про що складено акт приймання-передачі від 29.08.2019, за яким позивачем передано відповідачу будівельний майданчик. Проте в подальшому відповідач не міг фактично розпочати роботи на об`єкті через відсутність авторського нагляду. Крім того, відповідач зазначав про те, що не міг вчасно розпочати роботи на об`єкті, зважаючи на прогалини у проектній документації.

54. Касаційний суд зауважує, що апеляційний суд погоджуючись з запереченнями відповідача не врахував наступного.

55. Відповідно до пункту 3.3.1. договору замовник зобов`язаний надати Підряднику будівельний майданчик та Проектну документацію відповідно до умов Договору.

56. Пунктом 7.2. договору передбачено, що замовник передає підряднику один комплект Проектної документації протягом 3 (трьох) робочих днів з дати укладення договору за актом приймання-передачі Проектної документації (додаток № 4 до договору). Додаткові комплекти Проектної документації передаються підряднику за домовленістю сторін.

57. Так, 15.07.2019 під час підписання договору замовником передано, а підрядником прийнято проектно-кошторисну документацію "Технічне переоснащення Базової станції "В. Фонтан" Берегової радіостанції морського району А1, А2 Глобальної морської системи зв`язку під час лиха та для забезпечення безпеки мореплавства м. Одеса, за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 5 (мис Великий Фонтан, територія ДУ "Держгідрографія"), у складі стадії "Проект" та стадії "Робоча документація", що підтверджується підписаним Замовником та Підрядником додатком № 4 до договору.

58. Відповідно до пункту 7.3. договору, підрядник протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання Проектної документації перевіряє її комплектність та відповідність установленим вимогам. У разі виявлення невідповідності Проектної документації установленим вимогам підрядник протягом 3 (трьох) робочих днів повідомляє про це замовника. У разі їх обґрунтованості Замовник враховує зауваження у строки, узгоджені сторонами та з урахуванням обсягу зауважень.

59. Судом першої інстанції встановлено, і з вказаними висновками погоджується і суд касаційної інстанції, що протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання Проектної документації від підрядника на адресу замовника жодних зауважень щодо її некомплектності, невідповідності установленим вимогам чи будь-яких "прогалин" не надходило.

60. Також відповідно до пункту 7.4. договору підрядник може письмово звертатися до замовника з пропозиціями щодо внесення змін до Проектної документації. У разі отримання таких пропозицій від підрядника, замовник, після узгодження цих пропозицій з проектною організацією, надає письмову відповідь підряднику.

61. Однак, як встановлено місцевим судом, підрядник після отримання Проектної документації 15.07.2020 та аж до кінцевого строку виконання робіт за договором, а саме 27.01.2020, жодної пропозиції чи зауваження не надав.

62. З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідачем запит на інформацію щодо уточнення виконання технічних робіт, проектної документації за договором було здійснено лише 25.02.2020, тобто після закінчення терміну виконання робіт за договором.

63. Крім того, відповідно до пункту 1.4. договору підрядник зобов`язаний виконати Роботи із своїх матеріалів і своїми засобами.

64. Пунктом 3.1.4. договору встановлено, що підрядник зобов`язаний виконати роботи з використанням власних ресурсів та у встановлені строки роботи, відповідно до Проектної документації.

65. Відповідно до пункту 3.1.5. договору підрядник зобов`язаний одержати встановлені чинним законодавством України дозволи на виконання окремих видів робіт, та забезпечити Сертифікацію обладнання для застосування на території України відповідно до діючого законодавства.

66. Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що безпідставними є твердження відповідача про прогалини у Проектній документації, що не дозволило відповідачу вчасно виконати роботи за договором, оскільки забезпечення робіт матеріалами, обладнанням та іншими засобами покладено договором на підрядника. Крім того, як уже зазначалось, твердження відповідача про прогалини у Проектній документації висловлено вже після закінчення терміну виконання робіт за договором.

67. Разом з цим, суд першої інстанції доречно зазначив, посилаючись на положення ст. 188 ГК України, що відповідач не був позбавлений права на звернення до суду з відповідною вимогою про укладання додаткової угоди за договором та продовження строку дії договору, для усунення прогалин у Проектній документації, однак своїм правом, гарантованим статтею 188 ГК України, відповідач не скористався.

68. Зважаючи на зазначене, апеляційний суд абсолютно безпідставно зазначив про відсутність вини відповідача у порушенні строку виконання робіт за договором, оскільки, зважаючи на умови договору підряду укладеного сторонами, а також, загальні положення щодо зобов`язань визначених Цивільним кодексом України, сторони погодили у договорі порядок виконання зобов`язань і повинні дотримуватись такого порядку.

69. Крім того касаційний суд вважає хибними висновки апеляційного суду про те, що остаточною датою виконання відповідачем зобов`язань за договором є не 26.05.2020, коли сторонами підписано Акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт № КБ-3, а саме 29.04.2020, коли відповідачем направлено позивачу вказану документацію по виконанню робіт.

70. Частиною четвертою статті 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

71. З урахуванням зазначеного, правильним є висновок суд першої інстанції, що датою закінчення виконання робіт за договором є саме 26.05.2020, тобто, дата підписання сторонами Актів виконаних робіт за формою № КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт № КБ-3.

72. З урахуванням вищезазначеного, суд касаційної інстанції констатує, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив порушення відповідачем строку виконання робіт за договором допустивши прострочення строку на 120 днів, а тому правильно вказав про наявність підстав для застосування позивачем до відповідача штрафних санкцій. При цьому, місцевий суд підставно застосувавши положення статей 233 ГК України та 551 ЦК України дійшов правильного висновку про зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій на 70 %.

73. Тоді як, суд апеляційної інстанції в повній мірі не врахував умов укладеного сторонами договору, обставин справи та положень вищезазначеного законодавства, що призвело до безпідставного скасування судового рішення про часткове задоволення позову.

74. Таким чином рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та стягнення з ТОВ "Ремтехналадка" на користь КП"Морська пошуково - рятувальна служба" 2.869.280,45 грн пені, 239.106,71 грн штрафу слід залишити без змін, а постанову апеляційного суду, якою скасовано обґрунтоване рішення, необхідно скасувати.

75. У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на п. 4 частини 2 ст. 287 ГПК України, вказує на неналежне дослідження апеляційним судом доказів та обставин справи, якими підтверджено несвоєчасність виконання відповідачем робіт на об`єкті , вказані доводи скаржника знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду, а тому касаційний суд вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду.

76. Також, скаржник, посилаючись на п. 3 частини другої ст. 287 ГПК України, зазначає, що відсутній правовий висновок щодо застосування частини 4 ст. 882 ЦК України, у подібних правовідносинах. Скаржник зазначає, що апеляційним судом було неправильно застосовано положення частини 4 ст. 882 ЦК України, оскільки, апеляційний суд зазначив, що кінцевою датою коли відповідач повністю виконав зобов`язання за договором є 29.04.2020, дата направлення відповідачем остаточної документації з виконаних підрядних робіт.

77. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

78. Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

79. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 910/18531/19).

80. З урахуванням зазначеного касаційний суд зазначає наступне.

81. Частиною четвертою статті 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

82. Правова позиція, щодо застосування судами частини четвертої статті 882 ЦК України є сталою в судовій практиці Верховного Суду. Так, зокрема, стосовно акту виконаних робіт за договором підряду, підписаного однією стороною, правовий висновок викладено, зокрема, у пункті 6.3 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18 та інших. Вона полягає в тому, що "передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором".

83. Вказана правова позиція хоча і стосується більше абзацу другого цієї частини статті, але в даному випадку касаційний суд не вбачає підстав для відступу від вказаного правового висновку, оскільки, абзац перший частини четвертої статті 882 ЦК України є чітким, зрозумілим і однозначними.

84. Водночас, в даному випадку, положення частини четвертої статті 882 ЦК України не було враховано апеляційним судом, що призвело до неправильного висновку про те, що остаточною датою виконання відповідачем зобов`язань за договором є не дата підписання акту, а дата направлення відповідачем позивачу вказаних актів виконаних робіт. Вказані порушення апеляційним судом норм матеріального права, зокрема, стали підставою для скасування постанови апеляційного суду.

85. Зважаючи на зазначене, касаційний суд не вбачає підстав для викладення правового висновку, щодо застосування положень частини четвертої статті 882 ЦК України.

86. Разом з цим, згідно частини 4 ст. 300 ГПК України, суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

87. Суд касаційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції частково задовольняючи позов допустив неправильний розподіл судового збору. Судом першої інстанції сплату судового збору було відстрочено до ухваленні рішення у справі, рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.11.2021 стягнуто з відповідача в дохід Державного бюджету 155.419,36 грн судового збору.

88. Водночас, правила розподілу судових витрат відповідно до статті 129 ГПК України унормовано таким чином:

- судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша цієї статті).

89. З урахуванням зазначеного, судовий збір, який підлягав сплаті склав 155.419,36 грн, і вказану суму правильно визначено судом першої інстанції. Але, вказаний розмір судового збору необхідно було розподілити пропорційно розміру задоволених вимог, наступним чином: стягнути з КП "Морська пошуково - рятувальна служба" в дохід Державного бюджету 108.793,50 грн судового збору (тобто 70 % судового збору, розрахованого з встановленої у судовому рішенні розміру штрафних санкцій, у задоволенні яких відмовлено) та стягнути з ТОВ "Ремтехналадка" в дохід Державного бюджету 46.625, 81 грн судового збору (30 % судового збору, розрахованого з встановленої у судовому рішенні розміру штрафних санкцій, які задоволено).

90. З урахуванням зазначеного, пункт 4 резолютивної частини рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2021 слід змінити, виклавши його у такій редакції: ?Стягнути з Казенного підприємства "Морська пошуково - рятувальна служба в дохід Державного бюджету 108.793,50 грн судового збору, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" в дохід Державного бюджету 46.625, 81 грн судового збору.

91. З урахуванням вищезазначеного, та імперативних положень ст. 300 ГПК України, суд касаційної інстанції констатує, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не надав оцінку всім доводам та запереченням сторін, не дослідив всіх наявних в справі доказів, отже, постанова Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 підлягає скасуванню, а рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2021 щодо часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 2.869.280,45 грн пені, 239.106,71 грн штрафу слід залишити без змін, при цьому, пункту 4 резолютивної частини рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2021 змінити, виклавши його у вищезазначеній редакції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

92. Згідно із частиною 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

93. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

94. Згідно з положеннями статті 312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

95. Зважаючи на вищевикладене, касаційна скарга КП "Морська пошуково - рятувальна служба" підлягає частковому задоволенню, оскільки касаційний суд, згідно положень частини 4 ст. 300 ГПК України, встановив необхідність виконати правильний розподіл судового збору за рішенням суду першої інстанції, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі, з викладенням п. 4 резолютивної частини рішення у вказаній редакції.

Розподіл судових витрат

96. З урахуванням положень ст. 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 93.251,61 грн сплачений позивачем за розгляд касаційної скарги покладається на відповідача.

97. Судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 8.000,00 грн, заявлені у відзиві на касаційну скаргу відповідачем, покладаються на відповідача, зважаючи на те, що постанову апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишено без змін.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Казенного підприємства "Морська пошуково - рятувальна служба" задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі № 917/1056/20 скасувати.

3. Рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2021 щодо часткового задоволення позову та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" на користь Казенного підприємства "Морська пошуково - рятувальна служба" 2.869.280,45 грн пені, 239.106,71 грн штрафу залишити без змін.

4. Пункт 4 резолютивної частини рішення Господарського суду Полтавської області від 03.11.2021 змінити, виклавши у такій редакції: ?Стягнути з Казенного підприємства "Морська пошуково - рятувальна служба" (65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140А, ідент. код 38017026) в дохід Державного бюджету 108.793,50 грн (сто вісім тисяч сімсот дев`яносто три) грн 50 коп судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" (36020, м.Полтава, вул. Котляревського, 1/27, ідент. код 25155206) в дохід Державного бюджету 46.625, 81 грн (сорок шість тисяч шістсот двадцять п?ять ) грн 81 коп судового збору.?.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремтехналадка" (36020, м.Полтава, вул. Котляревського, 1/27, ідент. код 25155206) на користь Казенного підприємства "Морська пошуково - рятувальна служба" (65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140А, ідент. код 38017026) 93.251,61 грн (дев?яносто три тисячі двісті п?ятдесят одна) грн 61 коп судового збору за подання касаційної скарги.

6. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді С.В. Бакуліна

Л.В. Стратієнко