РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.08.2022Справа № 910/20746/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі

РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ"

про стягнення 148 770,00 грн.,

без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ" про стягнення штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу в розмірі 148 770,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неправильного зазначення відповідачем у накладній №49053242 маси вантажу у вагонах №№60400553, 66936261, 67907857, 66231085, у зв`язку з чим позивач на підставі ст. 122 Статуту залізниць України просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 148 770,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, ухвалою було встановлено строк відповідачу, який становить 15 днів з дня вручення вказаної ухвали, для подачі до суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, а також усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

10.01.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Донінтервугілля" надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що комерційний акт №482803/164 від 23.06.2021 складено з порушенням вимог п. 10 Правил складання актів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.08.2002 за №567/6855 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.

21.01.2022 від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що комерційний акт №482803/164 від 23.06.2021 складено з дотриманням вимог Правил складання актів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.08.2002 за №567/6855 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

20.06.2021 зі станції Кривой Торец Донецької залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» здійснило відправлення вагонів №№ 60400553, 66936261, 67907857, 66231085 відповідно до накладної №49053242 на станцію Авдіївка Донецької залізниці.

Відповідно до комерційного акту №482803/164 від 23.06.2021 року, працівниками станції Авдіївка Донецької залізниці, за вимогою вантажоодержувача на підставі ст. 52 Статуту залізниць України було проведено зважування вантажу на справних 100-тонних вагах вантажоодержувача №346 (заводський номер №02), приписаних до станції Авдіївка Донецької залізниці і повірених 28.04.2021 року. Згідно документу в вагоні №60400553 значиться вага: нетто 65 600 кг., тара 22 000 кг. При зважуванні виявилося: брутто 85 350 кг., тара 22 000 кг., нетто 63 350 кг,. що меньше ваги зазначеної в накладній на 2 250 кг. В вагоні №66936261 значиться вага: нетто 69 200 кг., тара 22 300 кг. При зважуванні виявилося: брутто 83 300 кг., тара 22 300 кг, нетто 66 000 кг., що меньше ваги, зазначеної в накладній на 3 200 кг. В вагоні №67907857 значиться вага: нетто 66 600 кг., тара 22 000 кг. При зважуванні виявилося: брутто 87 100 кг., тара 22 000 кг., нетто 65 100 кг., що меньше ваги, зазначеної в накладній на 1 500 кг. В вагоні №66231085 значиться вага: нетто 61 700 кг., тара 22 000 кг. При зважуванні виявилося: брутто 82 500 кг. тара 22 000 кг., що меньше ваги, зазначеної в накладній на 1 200 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки щільно зачинені течі вантажу не має. Поверхня вантажу на рівні бортів, укатана катком, маркована трьома повздовжними смугами, заглиблень немає. Зважування вантажу проводили: ДС Балачіов Б.Ю., агент комерційний Збиральніков С.В., інженер Ракимчук О.Г., прийомоздавальник ПрАТ "АКХЗ" Аксьонова І.В. При повторному зважуванні в присутності вищевказаних осіб недостача вантажу підтвердилася. Завідувача вантажним двором по штату немає.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями Акціонерного товариства "Українська залізниця" про наявність правових підстав для нарахування та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донінтервугілля" (як вантажовідправника) штрафних санкцій у виді штрафу, передбаченого ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, розмір якого, за розрахунками позивача, складає 148 770,00 грн., оскільки відповідачем було неправильно зазначено у залізничній накладній №49053242 відомості про масу вантажу у вагонах №№60400553, 66936261, 67907857, 66231085.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про транспорт" підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 із змінами і доповненнями (далі по текст - Статут) передбачено, що Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Згідно з ч. 2 ст. 307 ГК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1 "Правил оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за №863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 24 додатку 3, до цих Правил, графа "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту залізниць України (ст. 122 Статуту).

За умовами статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

При цьому, для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін складаються акти загальної форми або комерційні акти (ст. 129 Статуту).

В даному випадку, вантажовідправник неправильно зазначив масу вантажу в залізничній накладній №49053242 відомості про масу вантажу у вагонах №№60400553, 66936261, 67907857, 66231085, про що працівниками станції Авдіївка Донецької залізниці був складений комерційний акт №482803/164 від 23.06.2021, який відповідає правилам складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу, покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 р. у справі №914/2339/17.

Відповідальність вантажовідправника за вказані дії передбачена ст.122 Статуту залізниць України у вигляді штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення згідно ст. 118 Статуту залізниць.

Судом встановлено, що позивач розраховує штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати наступним чином: за вагон №60400553 складає 7 436,00 грн., штраф складає: 7 436,00 X 5 = 37 180,00 грн., за вагон №66936261 складає 7 539 ,00 грн., штраф складає: 7 539,00 X 5 = 37 695,00 грн., за вагон №67907857 складає 7 436,00 грн., штраф складає: 7 436,00 X 5 = 37 180,00 грн., за вагон №66231085 складає 7 333,00 грн., штраф складає: 7 333,00 X 5 = 36 665,00 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просив суд стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 148 770,00 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку розміру штрафу, суд приходить до висновку про задоволення вимог в цій частині та стягнення з відповідача 148 720,00 грн., оскільки саме такий розмір штрафу є обґрунтованим та арифметично вірним.

Судом було надано належну оцінку доводам відповідача викладеним у відзиві на позовну заяву, проте посилання на те, що комерційний акт №482803/164 від 23.06.2021 року складений та підписаний не уповноваженими не це особами є необґрунтованими з огляду на наступне.

Порядок складання комерційних актів визначено Правилами складання актів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 року.

Пунктом 10 Правил передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як зазначено у комерційному акті №482803/164 від 23.06.2021 року останній підписали: ДС - Балачіов Б.Ю., агент комерційний - Збиральніков С.В., інженер - Ракимчук О.Г., прийомоздавальник ПрАТ "АКХЗ" - Аксьонова І.В.

Відповідно до наказу №120/ДС від 14.01.2020 року начальника структурного підрозділу «Станції Покровськ» Донецької залізниці "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Авдіївка за правильністю оформлення та підписання комерційних актів призначено відповідальними агентів комерційних. Призначено відповідальних осіб, підпис яких має бути обов`язковий в комерційних актах, які складаються станціями філії, відповідно до п. 10 Правил складання актів, а саме: перший підпис - начальника станції, або його заступника; другий підпис (за відсутністю в штатному розпису станції посади начальника вантажного району) - інженер станції Авдіївка, або працівник, який його заміщує; третій підпис - працівник станції який особисто здійснював перевірку. У разі відсутності обов`язкових підписантів комерційних актів (лікарняний, відпустка, тощо) вказаних в п. 2.1, 2.2 обов`язки покладаються в п. 2.1- на заступника начальника станції. В п.2 2- зміні агенти комерційні.

Так, у разі, коли в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено у пункті 10 Правил, що і було дотримано залізницею.

Наведене відповідає правовій позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.11.2018 зі справи №916/2450/17, а також у постановах від 21.05.2018 зі справи №916/2001/17, від 23.06.2018 зі справи №916/1993/17 і від 21.08.2019 і справи №905/2360/18.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги зміст п.п.10, 12 Правил складання актів, суд дійшов висновку, що комерційний акт підписаний особами, повноваження яких підтверджені належним чином.

Разом з цим, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Враховуючи викладене, комерційний акт №482803/164 від 23.06.2021 року, в якому встановлено факт невідповідності маси вантажу, складений та підписаний трьома уповноваженими особами, із дотриманням вимог Правил складання актів.

Таким чином, факт невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу вагонів в залізничній накладній №49053242 належним чином доведений і підтверджений матеріалами справи, відповідачем належним чином не спростований, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у зв`язку невірним зазначення маси вантажу в розмірі 148 720,00 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що факт невірного зазначення у залізничній накладній маси вантажу підтверджений належними засобами доказування, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, господарський суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, внаслідок чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягає штраф у розмірі 148 720,00 грн.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, зважаючи на встановлені у даному рішенні обставини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, оф. 415; ідентифікаційний код 40722939) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216 ) штраф у розмірі 148 720,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 269,54 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.08.2022.

Суддя І.В. Приходько