РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2022Справа № 910/3518/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Міністерства оборони України

до Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фізична особа-підприємець Старик Анна Олексіївна

про стягнення 36119,95 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" про стягнення 36119,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за гарантією №8948/19-ГВ від 13.05.2019.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2022 дану позовну заяву залишено без руху.

30.05.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 клопотання позивача про продовження строку на усунення недоліків задоволено.

08.06.2022 через відділ діловодства суду від позивача надішли документи на виконання ухвали суду від 17.05.2022.

Ухвалою від 13.06.2022 Господарським судом міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/3518/22, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фізичну особу-підприємця Старик Анну Олексіївну.

15.06.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та банківської гарантії від 13.05.2019 №8948/19-ГВ не виконав взяті на себе гарантійні зобов`язання щодо виплати позивачу 36119,95 грн гарантії забезпечення належного виконання Фізичною особою-підприємцем Старик Анною Олексіївною (постачальник) договору № 286/3/19/167 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 20.05.2019 у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 36119,95 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач проти задоволення позову заперечив.

Обґрунтовуючи заперечення на позов відповідач зазначає, що Банківською гарантією не передбачено відповідальність Банку за прострочення виконання принципалом взятих на себе зобов`язань за договором № 286/3/19/167 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 20.05.2019.

Враховуючи, що Банківською гарантією не передбачено обов`язок Гаранта здійснити виплату на користь Бенефіціара у випадку виконання принципалом умов договору в повному обсязі, але з простроченням, а також те, що замовник (бенефіціар) жодних претензій щодо її якості або інших підстав до постачальника (принципала) не висував, а вимогу Бенефіціара до Гаранта пред`явлено після виконання постачальником (принципалом) зобов`язань з поставки продукції у повному обсязі, відповідач стверджує про відсутність правових підстав для виплати гарантійної суми за Банківською гарантією.

За наведених обставин, оскільки позивачем не доведено настання гарантійного випадку, відповідач вказує, що правомірно відмовив позивачу у задоволенні його вимоги по банківській гарантії № 8948/19-ГВ від 13 травня 2019 року.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

20.05.2019 між Міністерством оборони України (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Старик Анною Олексіївною (постачальник) укладено договір № 286/3/19/167 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у 2019 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України) (лот 2. Військова уніформа (35811300-5) (Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України захисного (оливкового) та чорного кольору): 1) Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України захисного (оливкового) кольору; ): 2) Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України захисного чорного кольору), надалі - товар, а замовник зобов`язується забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у договорі.

Відповідно до специфікації ФОП Старик А.О. зобов`язувалась поставити товар, а саме, 1. Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України захисного (оливкового кольору) у кількості 5050 штук вартістю 565 599,22 грн зі строком постачання до 01.10.2019 (включно) та 2. Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України чорного кольору у кількості 1400 штук вартістю 156799,78 грн зі строком постачання до 01.10.2019 (включно).

Відповідно до п.1.6. договору, товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки Міністерства оборони України, яка є невід`ємною частиною цього договору.

На виконання умов договору 04.10.2019 постачальник поставив позивачу товар (Військова уніформа (35811300-5) (Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України захисного (оливкового) та чорного кольору): Каше для військовослужбовців Збройних Сил України захисного чорного кольору) у кількості 1400 штук вартістю 156799,78 грн, що підтверджується видатковою накладною №4 від 30.09.2019, Актом №2 приймального контролю товару за якістю від 27.09.2019, оголошенням №2 від 23.09.2019, Повідомленням №2 від 04.10.2019 та Повідомленням-підтвердженням №555.

Як підтверджено наданими позивачем у матеріали справи доказами товар (Військова уніформа (35811300-5) (Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України захисного (оливкового) та чорного кольору): Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України захисного чорного кольору) у кількості 1400 одиниць Міноборони було поставлено постачальником із порушенням строків, а саме 04.10.2019, тоді як договором передбачено до 01.10.2019 (включно).

Пунктом 11.1. договору передбачено, що постачальник забезпечує виконання зобов`язань за договором у розмірі 5% вартості від суми договору банківською гарантією від 13.05.2019 №8948/19-ГВ видану Акціонерним товариством "Банк Інвестицій та Заощаджень" на суму 36119,95 грн.

13.05.2019 Акціонерним товариством "Банк Інвестицій та Заощаджень" (Гарант) було видано гарантію № 8948/19-ГВ, згідно якої Гарант бере на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити Бенефіціару (Міністерству оборони України) суму, на яку видана гарантія, у випадку не виконання (неналежного виконання) принципалом умов договору (щодо якості, кількості, строків) на закупівлю "Індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України)" за Лотом № 2 - "Військова уніформа (35811300-5) (Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України захисного (оливкового) та чорного кольору), а саме: 1) Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України захисного (оливкового) кольору; 2) Кашне для військовослужбовців Збройних Сил України чорного кольору", кошти в сумі 36119,95 грн, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання ним письмової вимоги Бенефіціара, складеної відповідно до чинного законодавства України, з посиланням на цю Гарантію за підписами уповноважених осіб. вимога має містити номер і дату договору, суму належну до сплати, із зазначенням в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Термін дії гарантії по 04.02.2020 (включно).

Зобов`язання Банку згідно цієї гарантії втрачаються у разі: закінчення строку дії цієї Гарантії; своєчасного виконання у повному обсязі принципалом своїх зобов`язань перед Бенефіціаром за договором; повернення оригіналу гарантії Банку або подання Бенефіціаром письмової заяви про звільнення Банку від обов`язків за Гарантією.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 286/8/6583 від 22.10.2019, в якій вказав на те, що постачальником порушено умови виконання договору в частині термінів постачання, продукція поставлена із запізненням на 2 дні, тобто - 04.10.2019, після терміну, визначеного договором до 01.10.2019 (включно) та просив перерахувати Міністерству оборони України грошові кошти у сумі 36119,95 грн.

За результатами розгляду вимоги позивача №286/8/6583 від 22.10.2019, відповідач листом №05-1/04/735 від 10.02.2020 відмовив Бенефіціарові у її задоволенні, оскільки банківською гарантією не передбачено відповідальність Банку за прострочення виконання принципалом взятих на себе зобов`язань за договором. Відповідач також у листі зазначив, що Бенефіціар не зазначив, в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору, адже зі змісту вимоги вбачається, що 04.10.2019 року продукція була поставлена та прийнята Бенефіціаром без будь - яких зауважень.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст.6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч.2 ст.200 ГК України).

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (ч.3 ст.200 ГК України).

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004.

Так, у пункті 9 частини 3 розділу I Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Згідно із ч.2, 3 ст.563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до умов банківської гарантії, АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень" безвідклично та безумовно зобов`язалося виплатити бенефіціару 36119,95 грн, після одержання письмової вимоги бенефіціара, у випадку не виконання (неналежного виконання) принципалом (ФОП Старик А.О.) умов договору (щодо якості, кількості, строків).

Зі змісту Гарантії та норм права слідує, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

За умовами ч.2 ст.564 Цивільного кодексу України, гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Оскільки, ФОП Старик А.О. порушено зобов`язання за договором поставки, Міністерство оборони України набуло право отримати кошти від АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень" в розмірі суми банківської гарантії від 13.05.2019 №8948/19-ГВ.

Судом встановлено, що Банк отримав від Міністерства оборони України вимогу №286/8/6583 від 22.10.2019 щодо перерахування коштів за Гарантією у сумі 36119,95 грн. Про отримання вказаної вимоги відповідач зазначив у поданому відзиві на позовну заяву.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Міністерство оборони України звернулось до відповідача з вимогою в межах строку дії гарантії.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Проте, вимога №286/8/6583 від 22.10.2019 залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

У банківській гарантії від 13.05.2019 №8948/19-ГВ визначено, що вимога має містити номер і дату договору, суму належну до сплати, із зазначенням в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Зміст вимоги позивача відповідає вимогам банківській гарантії від 13.05.2019 №8948/19-ГВ, зокрема містить відомості щодо номеру та дати договору, суму належну до сплати, та містить відомості в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Як встановлено судом, відмова відповідача у виплаті суми гарантії мотивована тим, що банківською гарантією не передбачено відповідальність Банку за прострочення виконання принципалом взятих на себе зобов`язань за договором.

Однак, зі змісту банківської гарантії, АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень" безвідклично та безумовно зобов`язалося виплатити бенефіціару 36119,95 грн, після одержання письмової вимоги бенефіціара, у випадку не виконання (неналежного виконання) принципалом (ФОП Старик А.О.) умов договору, зокрема, щодо строків.

Отже, за змістом гарантії має значення лише сам факт порушення принципалом зобов`язання за договором. При цьому, одного лише факту наявності прострочення виконання основного зобов`язання (незалежно від періоду та обсягу простроченого зобов`язання) достатньо для заявлення бенефіціаром вимоги до гаранта про виплату відповідного забезпечення.

При цьому, зміст гарантії не містить застережень, які б ставили в залежність виплату банком гарантії від кількості днів прострочення боржником виконання основного зобов`язання.

Таким чином, у випадку порушення постачальником строків поставки товару за договором Міністерство оборони України набуває право отримати кошти від АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень" в розмірі суми банківської гарантії від 13.05.2019 №8948/19-ГВ.

Більш того можливість реалізації позивачем свого права на звернення стягнення за банківською гарантією за порушення строків поставки товару за договором не ставиться у залежність від здійснення постачальником поставки та прийняття його позивачем.

Відтак, заперечення відповідача наведені у відзиві на позові суд вважає необґрунтованими.

Посилання відповідача на висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені в постанові від 20.06.2018 по справі №904/9536/17, судом відхиляються, оскільки вказана справа №904/9536/17 не є ревалентною для спірних правовідносин у справі №910/3518/22, так як зі змісту судових рішень у справі №904/9536/17 слідує, що відповідальність банку за прострочення виконання принципалом взятих на себе зобов`язань за договором умовами гарантії не передбачено.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту настання гарантійного випадку за гарантію від 13.05.2019 №8948/19-ГВ (порушення виконання принципалом зобов`язання з поставки товару у строк, визначений договором) та невиконання відповідачем (гарантом) обов`язку з виплати грошової суми у розмірі 36119,95 грн за гарантією у встановлений в ній строк, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 36119,95 грн.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову Міністерства оборони України до Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" про стягнення 36119,95 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" (04119, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЮРІЯ ІЛЛЄНКА, будинок 83-Д, ідентифікаційний код 33695095) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) суму банківської гарантії у розмірі 36119,95 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.08.2022.

Суддя С.О. Турчин