ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"10" серпня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1228/21
Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., розглянувши у матеріалах справи
про стягнення в сумі 42 790,22 грн..
про стягнення 7 464,90 грн..
заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансрейл" про ухвалення додаткового рішення
Без виклику учасників справи
На підтвердження розміру витрат ТОВ «УТР» на професійну правничу допомогу адвоката пов`язаних з розглядом справи № 918/1228/21 надає суду засвідчені копії:
- Договору про надання правової допомоги адвокатом № 12/08-1 від 12.08.2021 року;
- Додатку № 1 від 26.01.2022 року до Договору про надання правової допомоги адвокатом № 12/08-1 від 12.08.2021 року;
- Акта приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 12/08-1 від 12.08.2021р. та Додатком № 1 від 26.01.2022р., укладеними між адвокатом Курило Р.М. та ТОВ «УТР»;
- Розрахунку вартості наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 12/08-1 від 12.08.2021р. та Додатком № 1 від 26.01.2022р., укладеними між адвокатом Курило Р.М. та ТОВ «УТР».
Наголошує на тому, що при визначенні фіксованого розміру гонорару Адвоката згідно Додатку № 1 від 26.01.2022 року до Договору про надання правової допомоги адвокатом № 12/08-1 від 12.08.2021 року, сторони виходили з того, що обсяг правничої допомоги охоплює представництво та інші види правничої допомоги, що стосуються виключно зустрічного позову ТОВ «КТБ-Груп», тому визначена вартість надання правничої допомоги не включає в себе і не охоплює представництво та правничу допомогу стосовно вимог ТОВ «УТР» за первісним позовом.
Враховуючи те, що при ухваленні Господарським судом Рівненської області рішення від 18.04.2022 року, судом було лише частково задоволено зустрічний позов ТОВ «КТБ-Груп», просить суд стягнути з позивача за зустрічним позовом витрати ТОВ «УТР» на професійну правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких ТОВ «КТБ-Груп» було відмовлено.
Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансрейл" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду.
03.05.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника ТОВ "КТБ-ГРУП" надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просить відмовити у задоволенні вказаної заяви посилаючись при цьому на наступне.
У заяві Відповідача від 20.04.2022 останній посилається на ч. 8 ст. 129 ГПК України та зазначає про те, що 14.04.2022 до Суду було подано заяву, якою було повідомлено, що докази понесення Відповідачем судових витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. Проте у своїй заяві від 14.04.2022 представник Відповідача не зазначив поважної причини чому він до закінчення судових дебатів не може подати понесення ним судових витрат, а також опису і розрахунку таких витрат.
ТОВ «УКРТРАНСРЕЙЛ» відмовили в задоволенні первісного позову і притягнули до відповідальності за порушення договору шляхом стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за зустрічним позовом. Тобто Відповідач програв судовий спір. Представник ТОВ "КТБ-Груп" вважає, що таким чином суд фактично встановив, що цей судовий спір, який Відповідач ініціював і в результаті якого програв, був розпочатий необгрунтовано, а ТОВ «КТБ-ГРУП» мало всі законні підстави притягнути Відповідача до відповідальності за договором.
Відмічає, що відповідно до ст. 180 ГПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Тобто первісний позов і зустрічний позов є взаємозв`язаними і розглядаються спільно. Так само і правнича допомога не може окремо надаватися за первісним і за зустрічним позовами. Таким чином вважає, що Відповідач немає права на компенсацію витрат на правничу допомогу, якою він користувався в одній судовій справі по якій програв обидва позови.
ТОВ «КТБ-ГРУП» вважає, що представник Відповідача затягував розгляд справи №918/1228/21, при цьому судове засідання, в якому б оголошено перерву за ініціативою представника Відповідача, було включено до обсягу правової (правничої) допомоги наданої Відповідачу. Отже, Сторона Позивача твердо переконана, що спір у справі № 918/1228/21 виник внаслідок неправильних дій сторони Відповідача, про що додатково свідчить відмова у задоволенні первісного позову Відповідача, а Суд повинен також враховувати при ухваленні додаткового рішення негативну поведінку сторони ТОВ «УКРТРАНСРЕЙЛ», відсутність спроб досудового й мирного врегулювання.
Зазначає, що для адвоката відзив за зустрічною позовною заявою є звичайним розрахунковим спором, адвокат Відповідача при поданні відзиву на зустрічну позови заяву мав лише здійснити перевірку правильності розрахунку суми пені та штрафу оскільки умови договору були повністю досліджені при поданні первісного позову та аналізі відповіді на претензію.
Вказує на неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката за ведення справи за зустрічним позовом Позивача з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Вважає розмір витрат Відповідача на оплату послуг адвоката не співмірним з ціною позову і стягненою з ТОВ «УКРТРАНСРЕЙЛ» сумою неустойки, значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони.
З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНСРЕЙЛ» від 20.04.2022 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КТБ-ГРУП» витрат на правову (правничу) допомогу.
Відповідно до ч. ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд встановив наступне.
14.04.2022 року представником ТОВ «УТР» було подано до Господарського суду Рівненської області письмову заяву, якою, у відповідності до положень ст. 129 ГПК України, було повідомлено суд про те, що докази понесення Відповідачем (за зустрічним позовом) будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у зв`язку з тим, що детальний опис робіт (розрахунок наданих послуг) буде підписано між сторонами після ухвалення рішення судом першої інстанції. Зазначає, що 26.01.2022 року між ТОВ «УТР» було укладено Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги з адвокатом Курило Р.М. щодо надання правничої допомоги у справі № 918/1228/21, який здійснив попереднє вивчення, правовий аналіз вимог зустрічного позову ТОВ «КТБ-Груп» та підготовку Відзиву на зустрічну позовну заяву ТОВ «КТБ-Груп», а також, здійснюватиме представництво інтересів ТОВ «УТР» у судових засіданнях у справі № 918/1228/21, тому попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідач (за зустрічним позовом) очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 10 000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
На підтвердження розміру витрат ТОВ «УТР» на професійну правничу допомогу адвоката пов`язаних з розглядом справи № 918/1228/21 представник надав суду засвідчені копії:
- Договору про надання правової допомоги адвокатом № 12/08-1 від 12.08.2021 року;
- Додатку № 1 від 26.01.2022 року до Договору про надання правової допомоги адвокатом № 12/08-1 від 12.08.2021 року;
- Акта приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 12/08-1 від 12.08.2021р. та Додатком № 1 від 26.01.2022р., укладеними між адвокатом Курило Р.М. та ТОВ «УТР»;
- Розрахунку вартості наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 12/08-1 від 12.08.2021р. та Додатком № 1 від 26.01.2022р., укладеними між адвокатом Курило Р.М. та ТОВ «УТР».
Надавши правову оцінку поданим представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансрейл" доказам в обгрунтування понесення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК України) передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.123 ГПК України).
Разом з тим, відповідно до ч. 1,2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Порядок розподілу судових витрат регламентований ст. 129 ГПК України.
Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до п. 5 ч.1 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин 5 та 6 статті 238 ГПК України у резолютивній частині рішення суду зазначається, зокрема, розподіл судових витрат (пункт 2 частини 5 статті 238 ГПК України), а в разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат (пункт 5 частини 6 статті 238 ГПК України).
Проаналізувавши наведені положення процесуального закону у їх системному взаємозв`язку і в контексті заявлених позивачем вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 244 ГПК України, суд зазначає, що такий механізм виправлення чи усунення допущеного судом не вирішення таких вимог при ухваленні рішення передбачає, що питання, які не вирішив суд, ухваливши рішення, яким закінчено розгляд справи, повинні існувати на дату його ухвалення; відповідно до процесуального закону суд мав їх вирішити і результат їх вирішення мав би бути відображений в тексті ухваленого рішення (зокрема, в резолютивній частині).
За правилами ст.237,238 ГПК України питання щодо розподілу судових витрат має бути вирішеним при ухваленні рішення у справі. Водночас, суд може і повинен вирішувати це питання в межах та на підставі тих документів, які є в матеріалах справи на момент ухвалення рішення у справі.
У зв`язку з тим, що позивач до винесення рішення у справі не подавав доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, що стосуються зустрічного позову "КТБ-Груп", суд при ухваленні рішення по суті позовних вимог не вирішував питання щодо їх розподілу.
Як уже зазначалося вище відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представник Позивача в підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9500,00 грн. надав суду копії:
- Договору про надання правової допомоги адвокатом № 12/08-1 від 12.08.2021 року;
- Додатку № 1 від 26.01.2022 року до Договору про надання правової допомоги адвокатом № 12/08-1 від 12.08.2021 року;
- Акта приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 12/08-1 від 12.08.2021р. та Додатком № 1 від 26.01.2022р., укладеними між адвокатом Курило Р.М. та ТОВ «УТР»;
- Розрахунку вартості наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 12/08-1 від 12.08.2021р. та Додатком № 1 від 26.01.2022р., укладеними між адвокатом Курило Р.М. та ТОВ «УТР».
Оцінивши вказані докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Згідно з частинами 1, 3 цієї статті судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами пунктів 1, 2 частини 2 статті 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.
Крім того, частиною 4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, інші істотні обставини, гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/Wcst Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5-6 статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 904/3583/19.
Стаття 126 Господарського процесуального кодексу України детально врегульовує питання, щодо того, у якій мірі витрати на правничу допомогу, які сторона погодилась заплатити адвокату, стануть судовими витратами, і які підлягають стягненню з іншої сторони судового процесу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із п. 3 ч. 4 ст. 129 ГТІК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В той же час суд зазначає, що згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Рішенням суду від 18.04.2022 року у даній справі Товариству з обмеженою відповідальністю "Укртрансрейл"» відмовлено в задоволенні первісного позову і притягнуто до відповідальності за порушення договору шляхом стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за зустрічним позовом. Вказане рішення Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 року залишено без змін.
Тобто Відповідач програв судовий спір. Таким чином суд фактично встановив, що цей судовий спір, який Відповідач ініціював і в результаті якого програв, був розпочатий необгрунтовано, а ТОВ «КТБ-ГРУП» мало всі законні підстави притягнути Відповідача до відповідальності за порушення умов договору.
Відтак суд констатує, що весь цей спір виник внаслідок саме неправильних дій ТОВ «УКРТРАНСРЕЙЛ», які призвели до подання ним безпідставної і необгрунтованої позовної заяви, а також подальших заперечень ним у суді тих фактів та обставин, які мали значення для справи.
Отже ТОВ «УКРТРАНСРЕЙЛ» як винуватець цього спору не має права на компенсацію понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді зустрічного позову, адже суд чітко встановив, що його первісний позов є безпідставним та необгрунтованим. Суд зазначає, що саме винуватець спору повинен особисто нести весь тягар наслідків своїх неправильних дій.
Посилання представника ТОВ "УТР" на те, що вказані ним судові витрати мають бути розподілені виключно за результатами розгляду зустрічного позову не грунтуються на законі з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 180 ГПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Тобто первісний позов і зустрічний позов є взаємозв`язаними і розглядаються спільно. Так само і витрати на правничу допомогу за первісним і за зустрічним позовами є взаємозв`язаними і розглядаються спільно.
В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансрейл" вартості судових витрат понесених ним на професійну правничу допомогу у сумі 9500 грн. 00 коп..
Відповідно до пункту 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 129, 221, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Укртрансрейл" у задоволенні заяви про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КТБ-ГРУП» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 500,00 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя В.В. Марач